OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Biraïta-(Ce)

La biraïta-(Ce) és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la biraïta. Rep el nom del jaciment de ferro i terres rares de Biraya, a Rússia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La biraïta-(Ce) és un silicat de fórmula química Ce₂Fe$^{2+}$(Si₂O₇)(CO₃). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2003. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la biraïta-(Ce) pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), cervandonita-(Ce) i batisivita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Ust'-Biraya, dins el jaciment de ferro i terres rares de Biraya, a l'àrea de confluència dels rius Biraya i Bya, a l'óblast d'Irkutsk (Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Biraite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 març 2019].
# Pavelló Onze de Setembre

El Pavelló Onze de Setembre és un pavelló poliesportiu ubicat a la ciutat de Lleida. Construït l'any 1986, té una capacitat de 2.200 persones (620 seients recents) i disposa de 8 vestidors, calefacció central i grades a dos laterals. La superfície total bruta és de 2.235m2 i la superfície útil de joc és de 1.257m2, amb paviment de parquet.
L'Onze de Setembre fou el primer pavelló del desaparegut Lleida Basquetbol des de la seva fundació el 1997 fins al 2001, quan l'equip assolí la màxima categoria a nivell espanyol (ACB) i va haver de traslladar-se al nou pavelló Barris Nord perquè l'Onze de Setembre no complia amb la capacitat mínima exigida per la lliga. El 2003 va passar a ser la pista oficial del Lleida Llista Blava, l'equip d'hoquei lleidatà que juga a l'OK Lliga.
A part d'haver estat pavelló de l'equip de basquet i ser l'actual pavelló de l'equip d'hoquei, en aquest pavelló també s'hi han celebrat altres esdeveniments, com ara torneigs d'handbol, clínics de basquet, partits amistosos entre seleccions, torneigs de futbol sala, etc.

## Pandèmia de la COVID-19

Durant l'estiu de 2020 el pavelló fou cedit al Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya, que l'habilità com a hospital de campanya per la pandèmia de COVID-19 i, posteriorment, com a punt de vacunació massiva. Aquest fet impedí temporalment el desenvolupament d'activitats esportives.

## Referències

* ↑ LA PAERIA REFORMARÀ ELS VESTIDORS DEL PAVELLÓ ONZE DE SETEMBRE I DEL CAMP DE FUTBOL DEL GARDENY
* ↑ En servei la pista annexa del pavelló de l'Onze de Setembre, Lleidadiari. 11 de novembre de 2016
* ↑ La pista annexa del Pavelló de l'Onze de Setembre impulsa l'hoquei base del Lleida Llista, paeria.cat, 14 de setembre de 2016
* ↑ «Pavelló Onze de Setembre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ paeria.cat. «L'alcalde accidental Toni Postius visita el pavelló municipal Onze de Setembre, cedit al Departament de Salut». [Consulta: 20 octubre 2021].
* ↑ paeria.cat. «Salut retornarà el pavelló Onze de Setembre a la Paeria l'1 de desembre en deixar d'utilitzar-lo com a centre de vacunació». [Consulta: 20 octubre 2021].

## Enllaços externs

* El Pavelló al servei d'esports de la Paeria de Lleida]
# Geoff Crossley

Geoffrey Crossley va ser un pilot de curses automobilístiques anglès que va néixer l'11 de maig del 1921 a Baslow, Derbyshire. Va morir el 7 de gener del 2002.

## A la F1

Va participar en la temporada 1950 del campionat del món de Fórmula 1, on va participar en dues curses, debutant el 13 de maig del 1950 a la primera cursa de la història de la F1, el GP de la Gran Bretanya.
Crossley no va sumar cap punt pel campionat, però va participar en diverses curses no puntuables pel campionat de la F1.

## Resultats a la F1

* Curses: 2
* Victòries: 0
* Pòdiums: 0
* Poles: 0
* Voltes ràpides: 0
* Punts: 0
| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Equip | Posició | Punts |
| 1950 | Alta | Alta GP2 | Alta Straight-4 | GBR Ret | MON | 500 | SUI | FRA | BEL 9 | ITA | | | Ferrari | | 0 |
# Les Pobles (Aiguamúrcia)

Les Pobles és un poble del municipi d'Aiguamúrcia, a l'Alt Camp. Està situat al centre de la part occidental del terme, a la carretera comarcal que l'uneix amb Santes Creus i Pontons, vora el torrent de Bruell, afluent del Gaià.
Amb 170 habitants el 2007 (149 al poble mateix i 21 de disseminats), és un dels nuclis més poblats del municipi. Es va formar al voltant d'antics masos, i en destaca l'església de Santa Maria, del començament del segle xx. Al poble hi ha també un taller artesà d'instruments musicals, un celler dedicat a la fabricació de cava i un hotel inaugurat el 2007.
En direcció a Santes Creus trobem el Mas Miquel, amb vinyes dedicades a l'elaboració de caves i vins de qualitat. En direcció a Pontons, hi ha el mas i l'ermita romànica de Santa Agnès.
Al nord del poble hi ha la urbanització del Mas d'en Perers.
# Raimon Algueró i Fortuny

Raimon Algueró i Fortuny (Móra d'Ebre, Ribera d'Ebre, 24 de setembre de 1931 - 20 d'abril de 2017) va ser un sacerdot jesuïta, pedagog i excursionista català, vinculat al Col·legi Casp-Sagrat Cor de Jesús.
Nascut a la desapareguda Clínica Borràs, a Móra d'Ebre, va entrar a la Companyia de Jesús el 1949, al Monestir de Veruela. Va estudiar filosofia i teologia, a partir del 1953, a Sant Cugat del Vallès i va començar exercint de professor de matemàtiques i religió a l'escola Montesión de Mallorca, on va estar del 1955 al 1958. Tornat a Barcelona, va seguir amb els estudis fins a ordenar-se sacerdot el 1961. Durant més de mig segle ha estat a l'escola dels Jesuïtes de Casp. Durant tota la seva vida ha estat un amant de l'excursionisme.

## Tractament

* Del 24 de setembre de 1931 al 1949: Senyor Raimon Algueró i Fortuny
* Del 1949 al 20 d'abril de 2017: Reverend Pare Raimon Algueró i Fortuny, S. J.

## Referències

* ↑ «Fallece a los 85 años el jesuita excursionista Raimon Algueró». La Vanguardia, 21-04-2017 [Consulta: 3 octubre 2019].
* ↑ «Fallece el P. Raimon Algueró SJ». Infosj, 20-04-2017 [Consulta: 21 abril 2017]. Arxivat 22 April 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Antoni Cabré Puig. Siurana: guia d'excursions per fer a peu. Cossetània Edicions, 2001, p. 11. ISBN 978-84-89890-67-1 [Consulta: 21 abril 2017].
* ↑ Joan Cervera i Batariu. Clergues excursionistes. L'Abadia de Montserrat, 2004, p. 107–114. ISBN 978-84-8415-666-6 [Consulta: 21 abril 2017].
* ↑ Antoni Cabré Puig. Excursions escollides pel Prepirineu: caminant des de sol ixent cap a sol ponent. Cossetània Edicions, 2003, p. 24. ISBN 978-84-96035-55-3 [Consulta: 21 abril 2017].
* ↑ «tractaments eclesiàstics (relació)». [Consulta: 11 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Vídeo homenatge
# Leu

«Leu» té aquests significats:
* Leu moldau, moneda de Moldàvia
* Leu romanès, moneda de Romania
* Leu, abreviatura de l'aminoàcid leucina
* Leu (Dolj), municipi de la Província de Dolj, a Romania
* LEU, sigles de Low-Enriched Uranium o urani de baix enriquiment, vegeu urani enriquit.
* LEU, codi IATA de l'Aeroport de la Seu d'Urgell.
# Llista de les Nacions Unides de territoris no autònoms

Un territori no autònom és un territori dependent que, per mandat de l'Organització de les Nacions Unides (ONU), ha de ser objecte d'un procés de descolonització.
El 1945, quan es va fundar l'Organització de Nacions Unides, existien més de 80 territoris no autònoms, en els quals vivien 750 milions de persones, la qual cosa representava una tercera part de la humanitat. El Comitè Especial de Descolonització o Comitè Especial dels 24 de l'ONU és un organisme creat el 1961 i encarregat de controlar i impulsar el procés de descolonització dels territoris no autònoms sota administració de potències colonials, amb la finalitat de posar fi al colonialisme.
El 2015 hi havia encara 17 territoris en la llista de territoris no autònoms pendents de ser descolonitzats.

## Àfrica

* Sàhara Occidental

## Amèrica

* Anguilla
* Bermudes
* Illes Caiman
* Illes Malvines
* Illes Turks i Caicos
* Illes Verges Britàniques
* Illes Verges Nord-americanes
* Montserrat
* Santa Helena

## Europa

* Gibraltar

## Oceania

* Guam
* Nova Caledònia
* Pitcairn
* Samoa Americana
* Tokelau
* Polinèsia Francesa

## Referències

* Territoris no autònoms (Non-Self-Governing Territories) segons la llista que en va fer l'Assemblea General de les Nacions Unides el 2002 «Vegeu The United Nations and Decolonization».

## Enllaços externs

* "Les Nacions Unides i la descolonització", Les Nacions Unides i la descolonització, Nacions Unides. (castellà)
* "Territoris en fideïcomís i no autònoms", Les Nacions Unides i la descolonització, Nacions Unides. (castellà)
# Pont de Móra

El Pont de Móra és una infraestructura viària que unix les poblacions de Móra d'Ebre i Móra la Nova (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situat a llevant del nucli urbà de la població de Móra d'Ebre, damunt del curs del riu Ebre, comunicant l'avinguda de les Comarques Catalanes amb la carretera N-420a, en direcció a Móra la Nova, Tortosa i Reus. Es tracta d'un pont d'arc de tauler intermedi format per cinc arcs de catenària, sostinguts per grans pilars de secció ovalada i construïts aèriament per damunt del ferm on circulen els vehicles. Els dos arcs dels extrems són de mida més petita que la resta. Tota la construcció és bastida en formigó.
L'any 1918 s'inaugurà un pont de ferro, que el va fer construir el diputat Joan Caballé i Goyeneche i que va ser destruït el 3 d'abril de 1938 per l'exèrcit republicà en la seva retirada. L'any 1939, s'encomana a l'enginyer Eduardo Serrano Sunyer un projecte per la construcció d'un nou pont que finalment s'aprovà. El 12 d'agost de 1940 es van iniciar les obres, que finalitzaren el 6 de juliol de 1943. El 7 de setembre de 1943 es va inaugurar.

## Notes

* 1 2 «Pont de Móra d'Ebre». Pat.mapa: arquitectura. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Pont de Móra d'Ebre». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Bruno Monti

Bruno Monti (Albano Laziale, Laci, 12 de juny de 1930 - 16 d'agost de 2011) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1953 i 1961. El 1952, com a ciclista amateur, va prendre part als Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki. En el seu palmarès destaquen tres victòries d'etapa al Giro d'Itàlia, la Roma-Nàpols-Roma de 1954 i 1955 i el Giro de l'Emília de 1956 i 1957.

## Palmarès

* 1952
** 1r al Piccolo Giro de Llombardia
* 1953
** Vencedor de 2 etapes del Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Gran Bretanya
** Vencedor d'una etapa de la Roma-Nàpols-Roma
* 1954
** 1r a la Roma-Nàpols-Roma i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 1955
** 1r a la Gran Premio Ciclomotoristico i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
* 1956
** 1r al Giro de l'Emília
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
* 1957
** 1r al Giro de l'Emília
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1953. 23è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 1954. 17è de la classificació general
* 1955. 12è de la classificació general
* 1956. 8è de la classificació general
* 1957. 39è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1958. Abandona (7a etapa)
* 1959. 49è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1955. 23è de la classificació general
* 1956. 23è de la classificació general

## Referències

* ↑ «MONTI Bruno». [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Bruno Monti». [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Bruno MONTI» (en italià). [Consulta: 27 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Bruno Monti a sitiodeciclismo.net
# Patwardhan

«Patwardhan» té aquests significats:
Patwardhan o Patvardhan fou una nissaga que va regir als estats de Miraj i Sangli. Vegeu:
* Miraj Sènior
* Miraj Júnior
* Sangli
# Geoff Eley

Geoff Eley (Burton upon Trent, 4 de maig de 1949) és un historiador britànic especialitzat en la història d'Alemanya.
Es va doctorar a la Universitat de Sussex el 1974 i ha estat professor a la d'Ann Arbor, Michigan (EUA) des de 1979. I a hores d'ara hi és professor d'història contemporània.
L'obra de Geoff Eley es va centrar en un primer moment en el nacionalisme radical en l'Alemanya imperial. Més endavant, però, s'ha desenvolupat en altres camps, com ara en la reflexió teorètica i metodològica sobre la historiografia, o la història política de l'esquerra i del moviment obrer a Europa.
Eley és conegut pel seu estudi The Peculiarities of German History (que va ser publicat primerament en alemany com a Mythen deutscher Geschichtsschreibung el 1984), del qual ha estat coautor amb David Blackbourn.

## Obra

* A Crooked Line: From Cultural History to the History of Society. Ann Arbor: University of Michigan Press, 2005.
* Forging Democracy: The History of the Left in Europe, 1850-2000. Nova York: Oxford University Press, 2002. (Traducció espanyola Un mundo que ganar. Historia de la izquierda en Europa, 1850-2000. Editorial Crítica)
* Reshaping the German Right: Radical Nationalism and Political Change after Bismarck. Londres i New Haven: Yale University Press, 1980; nova ed. 1991.
* Wilhelminismus, Nationalismus, Faschismus: Zur historischen Kontinuität in Deutschland. Múnic: Verlag Westfälisches Dampfboot, 1991.
* From Unification to Nazism: Reinterpreting the German Past. Londres: Routledge, 1986.
* The Peculiarities of German History (amb David Blackbourn). Oxford: Oxford University Press, 1984.

## Enllaços externs

Pàgines de Geoff Eley a la Universitat de Michigan:
* Departament d'història Arxivat 2010-06-11 a Wayback Machine.
* Department d'alamany Arxivat 2010-02-03 a Wayback Machine.
# Lepidiolamprologus attenuatus

Lepidiolamprologus attenuatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes. És endèmic del llac Tanganyika (Àfrica oriental).
Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 «Lepidiolamprologus attenuatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ GBIF (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Letònia al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2012

La televisió letona LTV torna a emprar el seu habitual format de preselecció oberta, anomenat Eirodziesma, per escollir el seu representant per a l'edició de 2012, introduint aquest cop una fase prèvia de vot per internet.

## Organització

La LTV va obrir un període de recepció de propostes des del dia 1 de setembre fins al dia 14 d'octubre de 2011. En total, es van rebre 71 cançons. Tots els candidats, sense restriccions de nacionalitat o idioma de la cançó proposta, es van poder votar al web de l'ens públic letó, però aquest vot no era vinculant; després, el comitè organitzador de la cadena va triar 20 semifinalistes que competiran els dies 7 i 14 de gener de 2012 per una de les 10 places de la final, que tindrà lloc el 18 de febrer de 2012.
El resultat de les semifinals, com el de la final, es determinarà per televot i vot del jurat de la cadena al 50%. La final comptarà amb una "superfinal" on els tres artistes més votats lluitaran pel triomf final.
La seu de les gales televisades serà el teatre Juras Varti, a la ciutat de Ventspils.

## Candidats

El 8 de novembre de 2011 es van anunciar les 20 cançons seleccionades, i posteriorment, l'1 de desembre de 2011, es van revelar els seus intèrprets:
Semifinal 1:
* Atis Ievins - Dancer
* Nikolajs Puzikovs - Milestibas nevar but par daudz
* Maia - No limits to dream
* Samanta Tina & Davids Kalandija - I want you back
* Angelina & Alisa May - Rollin' up
* Laura Bicane & Romans Sladzis - Freakin' out
* Paula Dukure - Celebration
* Andris Abelite - We can change the world
* Ruta Duduma - My world
* PeR - Disco Superfly
Semifinal 2:
* Niks Dukurs & NBC - Sweet for me
* Valters Gleske & Liba Ece - Better world
* The 4 - Get it started
* Anmary - Beautiful song
* Paul Swan - Wanna be with you
* Roberts Petersons - She's a queen
* Samanta Tina - For father
* Elizabete Zagorska - You are a star
* Mad Show Boys - Music thief
* Trianas Parks - Stars are my family

## Resultats

* Semifinal 1: 7 de gener de 2012
Les candidatures qualificades per a la final són:
* Samanta Tina & Davids Kalandija - I want you back
* Paula Dukure - Celebration
* Andris Abelite - We can change the world
* Ruta Duduma - My world
* PeR - Disco Superfly
* Semifinal 2: 14 de gener de 2012
Les candidatures qualificades per a la final són:
* Anmary - Beautiful song
* Roberts Petersons - She's a queen
* Elizabete Zagorska - You are a star
* Mad Show Boys - Music thief
* Trianas Parks - Stars are my family

## Referències

* ↑ Victor Hondal:Latvia: National final on February 18th www.esctoday.com (anglès)
* ↑ Medinika, Aija. «Latvia: 71 songs submitted». Esctoday.com. [Consulta: 15 octubre 2011].
* ↑ Webb, Glen. «Latvia revamps national selection rules for 2012». Eurovision.tv, 30-08-2011. [Consulta: 30 agost 2011].
* ↑ Escudero, Victor M. «Latvia goes online for their national selection». Eurovision.tv, 13-10-2011. [Consulta: 13 octubre 2011].
* ↑ Aija Medinka:Latvia: 5 final songs known www.esctoday.com (anglès)
* ↑ Aija Medinka:Latvia: Ten finalists selected www.esctoday.com (anglès)

## Vegeu també

* Festival de la Cançó d'Eurovisió 2012
# Llibres de Sinera

Llibres de Sinera és una editorial catalana, fundada a Barcelona el 1968, constituïda en societat anònima per Felip Cid, Josep Pla-Narbona, Francesc Casamajor, Joan Ramon Galindo i Josep Maria Caminals.
Les dues primeres publicacions van ser Aproximació tal vegada el·líptica a l'art de Pla-Narbona, de Salvador Espriu, de caràcter promocional de la nova editorial, i la monografia Pla-Narbona. Dibuixos. Dibujos. Drawings, amb textos de Felip Cid, Juan Rof Carballo i Salvador Espriu. La data de la primera edició és març de 1968.
# Brookline

* No s'ha de confondre amb Brooklyn o Brooklin.
«Brookline» té aquests significats:
* Brookline (Massachusetts)
* Brookline (Missouri)
* Brookline (Nou Hampshire)
* Brookline (Vermont)
# Paradoxodacna piratica

Paradoxodacna piratica és una espècie de peix pertanyent a la família dels ambàssids i l'única del gènere Paradoxodacna.

## Descripció

* Fa 9 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Menja escates de peixos.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i salabrosa, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia (Borneo i Sumatra).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi = Ikan air tawar Indonesia Bagian Barat dan Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 344 p.
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993.
* ↑ Kottelat, M. i A.J. Whitten, 1996. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi: additions and corrections. Periplus Editions, Hong Kong. 8 p.
* ↑ Kottelat, M. i E. Widjanarti, 2005. The fishes of Danau Sentarum National Park and the Kapuas Lakes area, Kalimantan Barat, Indonesia. Raffles Bull. Zool. Supplement (13):139-173

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W.N., 1990. Catalog of the genera of recent fishes. California Academy of Sciences, San Francisco, els Estats Units. 697 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Gonialoe

Gonialoe és un petit gènere de tres espècies de plantes suculentes, originaries de Sud-àfrica, Namíbia i Angola. Anteriorment estaven incloses dins del gènere relacionat Aloe. Les tres espècies són: Gonialoe variegata, Gonialoe sladeniana i Gonialoe dinteri.

## Taxonomia

Es va trobar que el gènere Aloe era polifilètic. En conseqüència, es va dividir en diferents gèneres: Aloe, Kumara, Aloiampelos i Gonialoe, entre d'altres. Diversos estudis filogenètics recents han confirmat aquesta divisió i han demostrat que l'Àloe comprèn en realitat diversos grups relativament no relacionats.
Els mateixos estudis van suggerir que els parents més propers d'aquest gènere proposat eren els gèneres relacionats Astroloba i Tulista.

### Espècies

Les tres espècies d'aquest gènere es poden reconèixer fàcilment per les seves fulles compactes i triangulars que formen tres files (trifàries).
| Nom científic | Distribució |
| Gonialoe dinteri (A.Berger) Boatwr. & J.C.Manning | Namíbia |
| Gonialoe sladeniana (Pole-Evans) Boatwr. & J.C.Manning | Al centre de Namíbia, al sud-oest de Windhoek |
| Gonialoe variegata (L.) Boatwr. & J.C.Manning | Sud-àfrica (Cap Occidental, Cap Oriental, Cap Septentrional i Estat Lliure). |

## Referències

* ↑ «Gonialoe (Baker) Boatwr. & J.C.Manning | Plants of the World Online | Kew Science» (en anglès). [Consulta: 24 desembre 2020].
* ↑ Manning, John; Boatwright, James S.; Maurin, Olivier; van der Bank, Michelle (en anglès) A Molecular Phylogeny and Generic Classification of Asphodelaceae subfamily Alooideae: A Final Resolution of the Prickly Issue of Polyphyly in the Alooids?. Systematic Botany, 39, núm.1, març 2014, pàg. 55-74 [Consulta: 24 desembre 2020].
# Le Chevalier aux fleurs

Le Chevalier aux fleurs és un quadre pintat per Georges-Antoine Rochegrosse el 1894 i conservat al Museu d'Orsay de París.

## Descripció

Representa el moment en què Parsifal, un heroi cast destinat a reconquerir el Sant Greal, acaba de derrotar els guardians del castell del mag Klingsor. S'enfila cap al jardí encantat i no fa cas a les crides de les noies-flor, femmes fatales amb el cos nu a penes cobert de flors.
Les noies envolten el jove per a competir pels seus favors, però finalment ell decideix d'allunyar-les. Kundry, que obeeix les ordres del mag, les foragita i al seu torn utilitza el seu encant per a provar de fer-lo sucumbir.
Un dels temes claus de l'òpera Parsifal de Richard Wagner, en què es basa aquesta obra pictòrica, és la lluita entre la carn i l'esperit: el mag Klingsor, incapaç de resistir els seus impulsos, es castra a si mateix i s'obsessiona a portar a la ruïna els cavallers del Greal per mitjà del poder temptador que sostenen les noies-flor.

## Referències

* ↑ «Le chevalier aux fleurs» (en francès). Museu d'Orsay, 2006. Arxivat de l'original el 4 març 2016. [Consulta: 26 setembre 2022].
* ↑ «Le Graal chez Wagner» (en francès). jacques.prevost.free.fr. [Consulta: 26 setembre 2022].
* ↑ «Le journal de l'Opéra de Nice» (PDF) (en francès). Osez l’Opéra, gener-febrer-març 2010. Arxivat de l'original el 16 octubre 2015. [Consulta: 26 setembre 2022].