OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joana Magdalena de Hanau-Lichtenberg

Joana Magdalena de Hanau-Lichtenberg (en alemany Johanna Magdalena von Hanau-Lichtenberg) va néixer a Rheinau (Alemanya) el 18 de desembre de 1660 i va morir a Hanau el 21 d'agost de 1715. Era la filla del comte Joan Reinhard II de Hanau-Lichtenberg (1628-1666) i d'Anna Magdalena de Birkenfeld-Bischweiler (1640-1693).

## Matrimoni i fills

El 13 de desembre de 1685 es va casar a Badenhausen amb Joan Carles August de Leiningen-Dagsburg-Falkenburg (1662-1698), fill de Jordi Guillem (1636-1672) i d'Anna Elisabet de Daun-Falkenstein (1636-1685). El matrimoni va tenir set fills:
* Anna Dorotea, nascuda i morta el 1687.
* Alexandrina Caterina (1688-1708).
* Sofia Magdalena (1691-1727), casada amb Joan Carles de Salm-Grumbach (1686-1740).
* Guillem Cristià Reinhard, nascut i mort el 1693.
* Maria Cristina (1692-1734), casada primer amb el príncep Cristòfol de Baden-Durlach (1684-1723), i després amb Joan Guillem de Saxònia Eisenach (1666-1729).
* Cristià Carles (1695-1766), casat amb Caterina Polyxena de Solms-Rodelheim (1702-1765).
* Joan Lluís (1697-1742), casat amb Sofia Elionor de Leiningen (1710-1768).

## Bibliografia

* Reinhard Suchier: Genealogie des Hanauer Grafenhauses. A: Festschrift des Hanauer Geschichtsvereins zu seiner fünfzigjährigen Jubelfeier am 27. August 1894. Hanau 1894.
* Reinhard Suchier: Die Grabmonumente und Särge der in Hanau bestatteten Personen aus den Häusern Hanau und Hessen. In: Programm des Königlichen Gymnasiums zu Hanau. Hanau 1879. S. 1 - 56.
* Ernst J. Zimmermann: Hanau Stadt und Land. 3. Auflage, Hanau 1919. ND 1978.
# Joan Duran i Espanya

Joan Duran i Espanya (Vic, 1849 - Barcelona, 1924) fou apotecari, periodista i poeta. Estudià a Vic i a Barcelona. De caràcter inquiet i emprenedor, impregnat de romanticisme. Exercí diferents oficis, entre ells pràctic de farmàcia a les Corts de Sarrià, on convertí la seva rebotiga en un veritable ateneu d'estudiants. Es dedicà a negocis que fracassaren. Fou redactor de La Renaixensa i La Ilustració Catalana i secretari de la Unió Catalanista. A 37 anys es casà i acabà la carrera. Muntà una farmàcia i un laboratori que convertí en el millor del país. Als 66 anys es retirà i es dedicà a l'astronomia. Dins la Biblioteca d'Autors Vigatans se li publicà Flors de Joventut – recull de poesies (1927).

## Bibliografia

* Miquel dels Sants Salarich i Torrents, Miquel S. Ylla-Català i Genís «Vigatans Il·lustres». Publicacions del Patronat d'Estudis Ausonencs Vic, Núm. 5-6
# Katti Anker Møller

Katti Anker Møller (Hamar, 23 d'octubre de 1868 - Torsnes, 20 d'agost de 1945) va ser una feminista noruega, defensora dels drets de la infància i dels drets reproductius. En haver iniciat tantes reformes socials importants en aquest sentit, se la considera una de les fundadores de l'estat noruec del benestar.
Havia nascut a Hamar, filla del pedagog Herman Anker, i va tenir nou germans i germanes. Formada com a professora, va passar un any a França, on va conèixer les dures condicions de vida de les prostitutes i mares solteres, experiència que la va afectar profundament. La seva mare va morir als 50 anys, aparentment esgotada després dels seus nombrosos embarassos, tot i que la quantitat de fills que tenia era normal per al seu temps.
Møller va tenir, doncs, molt aviat consciència dels perills de tenir massa parts i la difícil situació de les dones solteres i els seus fills. Solia viatjar sovint i feia conferències sobre el tema per tot el país, un enfocament revolucionari per a una dona en el seu temps.
Va interessar-se per legislar els drets dels infants nascuts fora del matrimoni. I, juntament amb el seu cunyat Johan Castberg, va treballar en les anomenades "Lleis de Castberg", que van ser aprovades pel parlament noruec el 1915. Aquestes van ser revolucionàries en el seu moment en donar als fills il·legítims drets plens d'herència i el dret d'utilitzar els cognoms dels seus pares.
Posteriorment, va treballar per descriminalitzar l'avortament a Noruega, una idea que va presentar en una conferència anomenada "L'alliberament de la maternitat", en la qual advocava sobre el dret de la dona a decidir sobre el seu propi cos. Aquest punt va trobar una àmplia oposició d'homes i dones com l'escriptora Sigrid Undset. Malgrat això, va aconseguir establir la primera "oficina d'higiene" a Oslo per informar les dones sobre anticoncepció.
Se li atribueix la cita "Tot el que he aconseguit és en honor de la meva mare".

## Referències

* Tove Mohr: Katti Anker Møller: en banebryter. 1976. Oslo. Tiden Norsk Forlag. ISBN 82-10-01258-4.
* ↑ Lønnå, Elisabeth «Katti Anker Møller» (en noruec). Store norske leksikon, 25-02-2020.
# Arles (desambiguació)

«Arles» té aquests significats:
* Arles, municipi del Vallespir
* Cantó d'Arles, cantó francès del departament dels Pirineus Orientals
* Abadia d'Arles, abadia del Vallespir
* Arles (francès) o Arle, municipi francès del Departament de les Boques del Roine
* Comté d'Arles (francès) o comtat d'Arle, divisió de la Borgonya Cisjurana (provença, Regne de França)
* Royaume d'Arles (francès) o regne d'Arle
# Nancy K. Stanton

Nancy Kahn Stanton (San Francisco, Califòrnia, Estats Units, 23 de març de 1948) és una professora emèrita de matemàtiques a la Universitat de Notre Dame. És coneguda per la seva recerca en anàlisi complexa, equacions diferencials en derivades parcials, i geometria diferencial.
Stanton va obtenir el doctorat a l'Institut de Tecnologia de Massachusetts l'any 1973 sota el mentoratge de Isadore Singer. Stanton treballa actualment a la Universitat de Notre Dame, a Indiana (Estats Units). L'any 1981, Stanton va obtenir la Beca Sloan de Recerca. Al 2012, Stanton es va convertir en membre de la Societat Americana de Matemàtiques.

## Publicacions seleccionades

* Stanton, Nancy K. Infinitesimal CR automorphisms of real hypersurfaces. Amer. J. Math. 118 (1996), no. 1, 209–233.
* Beals, Richard; Greiner, Peter C.; Stanton, Nancy K. The heat equation on a CR manifold. J. Differential Geom. 20 (1984), no. 2, 343–387.
* Stanton, Nancy K. Infinitesimal CR automorphisms of rigid hypersurfaces. Amer. J. Math. 117 (1995), no. 1, 141–167.
* Pinsky, Mark A.; Stanton, Nancy K.; Trapa, Peter E. Fourier series of radial functions in several variables. J. Funct. Anal. 116 (1993), no. 1, 111–132.

## Referències

* 1 2 «Nancy K. Stanton». Arxivat de l'original el de juliol 5, 2018. [Consulta: Mar 11, 2015].
* 1 2 Gebhard, Marissa «Five Notre Dame Faculty Named Fellows of the American Mathematical Society». , Nov 14, 2012.
* ↑ Nancy Kahn Stanton al Mathematics Genealogy Project.
* ↑ «Past Fellows». Arxivat de l'original el de novembre 6, 2016. [Consulta: Mar 10, 2015].
* ↑ List of Fellows of the American Mathematical Society

## Enllaços externs

* Nancy Stanton al lloc web de la Universitat de Notre Dame.
# Ernest Mallafré i Planella

Ernest Mallafré i Planella (Barcelona, 1922 - Espot, Pallars Sobirà, 31 de desembre de 1946) va ser un escalador i esquiador català.
Conegut com a "Malla" va ser un dels introductors de l'escalada a Catalunya després de la Guerra Civil. Fou membre fundador i primer president del Grup Especial d'Escalada del Club Excursionista de Gràcia, i membre del Centre Acadèmic d'Escalada (CADE). També es va implicar amb els grups d'escalada del Club Muntanyenc Barcelonès i del Centre Excursionista de Catalunya (CEC). Com a escalador, al massís de Montserrat fa les seves primeres ascensions, a la Bola de la Partió el 1940, al Gerro i al Rave el 1941, i a la Nina el 1942. Fou el primer a escalar la punta més alta del Mallo Firé, anomenada punta Mallafré, dels Mallos de Riglos (1942), a Osca. Com a esquiador, guanyà el Campionat de Catalunya d'esquí per equips (1946). El 1946 va rebre la medalla de la Federació Espanyola de Muntanyisme. Col·laborador habitual de la revista del seu club, el 1948 es va publicar l'obra pòstuma Escalada, un manual clau per al desenvolupament del muntanyisme català i espanyol. El 1975 es va inaugurar el refugi Ernest Mallafré, molt a prop d'on va perdre la vida a causa d'una allau durant el descens amb esquís del pic de Monestero, al Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.

## Referències

* 1 2 «Ernest Mallafré Planella». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 26 juny 2018].
* ↑ Barberà i Suqué, Josep. «Ernest Mallafré i Planella (Barcelona, 1922-1946)». A: Excursionistes recordats. L'Abadia de Montserrat, 1996, p. 41–42. ISBN 978-84-7826-710-1 [Consulta: 26 juny 2018].
* ↑ Zorrilla Jurado, Juan José (dir.). «Mallafré i Planella, Ernest». A: Enciclopedia de la montaña. 1a. ed. Madrid: Ediciones Desnivel, 2000, p. 337. ISBN 84-89969-63-9.
* ↑ Faus Costa, Agustí «La mort d'en Mallafré». el portarró: Butlletí del Parc nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici, Núm. 32, 2012, pàg. 4-6. Arxivat de l'original el 27 de juny 2018 [Consulta: 26 juny 2018]. Arxivat 27 de juny 2018 a Wayback Machine.
# Neoperla verna

Neoperla verna és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Uchida, 1990. Thesis, 193.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Pausístrat

Pausístrat (en llatí Pausistratus, en grec antic Παυσίστρατος) fou un militar rodi, nomenat comandant en cap de les forces d'aquella república l'any 197 aC.
Va desembarcar al districte anomenat Perea ròdia amb considerables forces i va derrotar el general macedoni Dinòcrates, sotmetent tot el districte i arribant a Estratonicea, segons diu Titus Livi.
Durant la guerra contra Antíoc III el Gran va ser nomenat comandant de la flota de l'illa de Rodes, l'any 191 aC, però es va unir massa tard als romans per participar en la victòria contra Polixènides. El 190 aC a la primavera, va sortir amb una flota de 36 vaixells i va rebre una oferta de negociacions de Polixènides i quan Pausístrat es considerava segur va ser atacat sobtadament per Polixènides que el va derrotar completament capturant o enfonsant quasi tots els seus vaixells. Pausístrat va intentar la fugida obrint-se pas amb la seva nau entre la flota enemiga, i al no aconseguir-ho, es va suïcidar, segons Titus Livi, Apià i Poliè el Macedoni. Apià l'anomena Pausímac (Pausimachus).

## Referències

* ↑ Pausistratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 163
# Joaquim Vancells Biosca

Joaquim Vancells Biosca (Terrassa, 1920-1994) és un exjugador i dirigent d'hoquei.
S'inicià en l'equip de l'Escola Industrial de Terrassa, que participava en campionats universitaris, i al mateix temps formà part del Club Egara. Els anys cinquanta ingressà a la junta directiva del Club Egara i promogué, juntament amb Joan Comerma, l'establiment definitiu del club al pla del Bon Aire i les primeres instal·lacions foren inaugurades el 1960. També en fou vicepresident i promogué que el Club de Tennis Gran Casino, del qual era membre fundador, es fusionés amb el Club Egara com a secció de tennis. Va entrar a la Federació Catalana de Hockey el 1964 com a vicepresident de la Junta Directiva que presidia Domènec Vernis i va ocupar-ne la presidència entre el 1968 i el 1972. Durant el seu mandat Barcelona va ser la seu de la primera edició de la Copa del Món d'oquei que es va disputar del 15 al 24 d'octubre de 1971. Rebé la medalla Forjadors de la Història Esportiva de Catalunya el 1993.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ Forjadors de la història esportiva de Catalunya. 4a ed.. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1993. ISBN 84-393-2620-3.
# Joan Dusai i Durall

Joan Dusai i Durall (Barcelona s.XV - Càller 1507) fou un advocat, representant reial a Mallorca i virrei a Sardenya.

## Família Dusai

Joan Dusai era membre de la família barcelonina dels Dusai. Era fill de Pere Dusai, conseller en cap de la ciutat de Barcelona el 1446, i la seva cosina Constança Dusai i de Casa-saja. Es casà amb Elionor Amat, amb qui tingué dues filles, Anna i Elisabet.

## Jurista

Joan Dusai es doctorà en ambdós drets. El 1461 com a jurista de la Generalitat va donar suport i arguments jurídics per a la revolta contra Joan II en la Guerra Civil catalana. Posteriorment va donar suport al bàndol reialista, segurament atret per la promesa de Joan II d'atorgar un perdó general i respectar les constitucions catalanes tal com es va establir en la Capitulació de Pedralbes.
També intervingué davant de Joan II per aconseguir el perdó dels maonesos, que havien donat suport a la Generalitat en la guerra civil catalana.
El 1486 fou nomenat assessor del lloctinent general a Mallorca, des d'on realitzà una visita oficial a Sícília el 1489.
L'any 1491 realitzà una visita davant Ferran II per, entre altres coses, protestar per la introducció de la Inquisició al Regne de Mallorca.

## Virrei de Sardenya

L'any 1491 Ferran II el nomenà virrei de Sardenya, càrrec que ocupà entre 1491 i 1507, amb l'absència de 1501 quan fou substituït per Benet Gualbes. L'any 1497 convocà Corts a Sardenya que finalitzaren el 1511, ja en època del seu successor Fernando de Rebolledo, per la qual cosa són conegudes com a Corts Dusai-Rebolledo. En aquestes Corts es refermaren els pactes i privilegis de Sardenya acordats en les Corts anteriors de 1421 i 1481, a canvi del pagament de la quota sarda per al donatiu del casament de la princesa Isabel. Com a virrei portà a terme diverses polítiques reials, inclosa l'expulsió dels jueus el 1492. També reforçà les defenses de l'illa, amb construccions com el baluard de la torre de San Pancrazio de Càller conegut encara com a baluard Dusai, o les millores en l'actualment desaparegut castell de Sàsser. També ordenà la realització del retaule pintat de la sala capitular de la catedral de Càller.
Morí el 2 de maig de 1507 a Sardenya.

## Referències

* ↑ «Joan Dusai i Durall». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fluvià i Escorsa, Armand «Els Dusai dels carrers de Montcada i de la Mercè de Barcelona». Acta historica et archaeologica mediaevalia, 2005, pàg. Núm. 26, p. 693.
* ↑ Riera Hernández, Francesc Xavier. Ferran II i la Generalitat de Catalunya (1479-1494) (tesi). Universitat de Barcelona, 2015.
* ↑ «Juan Dusay | Real Academia de la Historia». [Consulta: 24 setembre 2021].
* ↑ Palou Santandreu, Jaume «El problema del deute públic i l'enfortiment del poder reial». Mayurqa, 2000, pàg. 26: 195-208.
* ↑ Salas Bosch, Xavier de «La ambaixada de Mossèn Joan Dusay l'any 1491». Bolletí de la Societat Arqueològica Luliana, 01-12-1934, pàg. Tom XXV, Núm. 649.
* ↑ «Comune di Selegas». [Consulta: 24 setembre 2021].
* ↑ Caredda, Sara. El patronazgo español en la Cerdeña barroca: arte, poder y devoción (Tesi: Doctorat). Universitat de Barcelona, 2016-02-02.
# Katxalin

Katxalin (en rus: Качалин) és un poble (un khútor) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 422 habitants.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
* ↑ «Государственный архив Волгоградской области. Справка по истории административно-территориального деления Волгоградской области». Arxivat de l'original el 2017-09-04. [Consulta: 8 agost 2022].
* ↑ «Климат: Ближнеосиновский». Arxivat de l'original el 2017-09-04.
# Arcola (Ligúria)

Arcola (en lígur: Arcoa) és un comune (municipi) de la província de La Spezia, a la regió italiana de la Ligúria, situat uns 80 km al sud-est de Gènova i uns 7 km al nord-est de La Spezia. A 31 de desembre de 2017 la seva població era de 10.549 habitants i la seva superfície de 16,54 km².
El municipi d'Arcola conté les frazioni (pobles o llogarets) de Baccano, Termo, Fresonara, Monti, Romito Magra, Cerri i Trebbiano.
Arcola limita amb els municipis següents: La Spezia, Lerici, Sarzana i Vezzano Ligure.

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese (en italià). Nuova Editrice Genovese, 1910.
* ↑ «Tuttoitalia.it». [Consulta: 24 gener 2019].

## Enllaços externs

* Web comune Arcola (italià)
# Nancy Isenberg

Nancy Gale Isenberg (nascuda el 1958) és una historiadora estatunidenca, coneguda per els seus assajos històrics.
Isenberg va estudiar història a la Universitat Rutgers, on va obtenir una llicenciatura el 1980 i a la Universitat de Wisconsin, on va obtenir un màster en història el 1983. S'hi va doctorar en història nord-americana el 1990. Isenberg va ser professor ajudant a la Universitat del nord d'Iowa i és professor de T. Harry Williams a la Louisiana State University. El 2007, va escriure una biografia sobre un dels pares fundadors nord-americans, Aaron Burr. Hi pinta una contraimatge de la interpretació d'Aaron Burr com a vilà dubtós, que va prevaldre durant gairebé dues centúries, i que també vol relativitzar la veneració incondicional d'altres pares fundadors, especialment els rivals de Burr, Alexander Hamilton i Thomas Jefferson.
Ha escrit, entre d'altres White Trash («Escòria blanca»), un estudi sobre les classes socials als Estats Units d'Amèrica, la història dels pobres, marginats i sense terres han existit des de l'època del primer assentament colonial britànic. Qüestiona el mite del «somni americà» d'una societat lliure de classes, on la llibertat i el treball dur garanteixen la mobilitat social. Pinta una societat en la qual els pobres, siguin blancs o negres, són menyspreats i a la qual polítics com ara Donald Trump atien el conflicte entre probres blancs i pobres negres, una actitud que rau en l'heretatge del britànics, que consideraven les colònies com una deixalleria per a persones no desitjades: pobres, rebels, criminals, prostitutes, captaires, veterans…. Va començar amb l'explotació de pobres europeus que es va continuar amb l'explotació dels esclaus negres. Recorda el projecte d'eugenèsia de Theodore Roosevelt, que pretenia esterilitzar els blancs pobres.

## Referències

* 1 2 3 NacióDigital ««White Trash » (Escòria blanca), de Nancy Isenberg». NacióDigital, 2021 [Consulta: 1r agost 2021].
* 1 2 Genís, Adela ««Trump no té empatia per la classe treballadora»». La República, 30-10-2020 [Consulta: 1r agost 2021].
* ↑ «Nancy Isenberg» (en anglès). Louisiana State University, 16-09-2016. Arxivat de l'original el 2016-09-16. [Consulta: 1r agost 2021].
* ↑ Sánchez, Sònia «"El Somni Americà és un mite" Entrevista amb Nancy Isenberg». Ara, 29-10-2020.
* ↑ Vinyoles i Casas, Carme «L’ombra d’un gos perdut». El Punt Avui, 20-01-2021, pàg. 40.
* 1 2 Kolb, Matthias «Interview mit Nancy Isenberg über Donald Trump» (en alemany). Süddeutsche Zeitung, 18-08-2016.
# My Lord Willoughby's Welcome Home

"My Lord Willoughby's Welcome Home" és una balada tradicional anglesa del segle XVI. Una versió de llaüt va ser composta pel compositor John Dowland. Celebra el retorn de Peregrine Bertie, Lord Willoughby a Anglaterra després d'haver dirigit un cos expedicionari per ajudar la República Holandesa en la seva guerra per la independència des d'Espanya. Willoughby era considerat un heroi protestant popular, i la lletra commemora les seves gestes a la batalla.

## Referències

* ↑ Wade, Graham. A Concise Guide to Understanding Music. Oxford University Press.
# JoongAng Ilbo

El JoongAng, conegut oficialment com a JoongAng Ilbo (literalment "Diari central"), és un diari sud-coreà publicat a Seül, Corea del Sud, creat el 1965. És un dels tres diaris més grans de Corea del Sud i un diari de rècord per a Corea del Sud. L'empresa també publica una edició en anglès, Korea JoongAng Daily. Sovint es considera la companyia holding de JoongAng Group chaebol (una spin-off de Samsung), ja que és propietari de diverses filials, com ara l'estació de difusió i la companyia productora de drama JTBC i la cadena de cinemes Megabox.

## Referències

* ↑ «Lee Byung-Chul, Chairman of Samsung Group, passed away.». littlekorea.org. [Consulta: 10 agost 2023].
* ↑ «The New York Times - Breaking News, World News & Multimedia». Arxivat de l'original el 2013-10-15. [Consulta: 15 octubre 2013].
* ↑ Kim, Chunhyo. Samsung, Media Empire and Family, 2016-02-26. DOI 10.4324/9781315669045. ISBN 9781315669045.
# Kryptonesticus eremita

Kryptonesticus eremita és una espècie d'aranyes araneomorfes de la família dels nestícids (Nesticidae). Fou descrit per primera vegada l'any 1880 per Eugène Simon.
Aquesta espècie es troba a Europa i a Turquia. Ha estat introduïda a Nova Zelanda, a Auckland.
Els mascles fan de 3,5 a 4,7 mm i les femelles de 3,8 a 5,4 mm.

## Referències

* 1 2 Simon, E. (1880k). Arachnides nouveau de France, d'Espagne et d'Algérie. Premier mémoire. Bulletin de la Société Zoologique de France 4(for 1879): 251-263. [any de publicació corregit a partir de Déjean, 2015c: 82]
* 1 2 (anglès) World Spider Catalog: Kryptonesticus eremita Simon, 1880 en la família Nesticidae +base de dades
* ↑ Déjean, S. (2015c). Contribution à l'inventaire des araignées (Arachnida, Araneae) et opilions (Arachnida, Opiliones) de l'île de Porquerolles (Var, Provence, France). Scientific Reports of Port-Cros national Park 29: 75-102.
* 1 2 Vink & Dupérré, 2011: Nesticus eremita (Araneae: Nesticidae): redescription of a potentially invasive European spider found in New Zealand. Journal of Arachnology, vol.39, n.3, p.511-514 (text íntegre).
# Arcodonats

Els arcodonats (Archodonata, gr. "odonats antics") són un ordre extint d'insectes paleòpters que van viure al Paleozoic. De vegades s'inclouen en els Odonata. Tenien el rostre molt curt d'aproximadament un mm.

## Taxonomia

Els arcodonats inclouen tres famílies:
* Família Diathemidae Sinichenkova, 1980 †
* Família Permothemidae Martynov, 1935 †
* Família Permothemistidae Sinichenkova, 1980 †

## Referències

* ↑ Martínez-Delclós, X. 1996. Origen y diversificación de los Insectos. Bol.SEA, 16: 125-138.
* ↑ «BioLib: Arcodonata». [Consulta: 1r novembre 2021].
# Nikolàievka (Bureiski)

Nikolàievka - Николаевка (rus) - és un poble a l'óblast de l'Amur, a Rússia, que el 2018 tenia 808 habitants, pertany al districte de Bureiski.
Nikolayevka es troba a 4 km a l'est de Novobureysky (el centre administratiu del districte) per carretera. Novobureysky és la localitat rural més propera.

## Referències

* ↑ «Оценка численности постоянного населения». amurstat.gks.ru. Arxivat de l'original el 2016-04-25. [Consulta: 12 febrer 2019].
* ↑ Distància de Novobureysky a Nikolaevka