OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mont Boennighausen

El Mont Boennighausen és una muntanya coberta de gel que es troba a la serralada Ames, a la terra de Marie Byrd de l'Antàrtida. El cim s'eleva fins als 2.970 msnm, cosa que el converteix en el segon cim més alt de la serralada rere el mont Andrus. Es troba a 7 km al sud-sud-oest del mont Kosciusko. Fou cartografiat pel Servei Geològic dels Estats Units a partir de reconeixements i fotografies aèries fetes per la Marina dels Estats Units entre 1959 i 1965. Fou batejat per l'Advisory Committee on Antarctic Names en record del tinent comandant Thomas L. Boennighausen, oficial de l'estació de McMurdo el 1966.

## Referències

* ↑ «Mount Boennighausen - Peakbagger.com». [Consulta: 4 desembre 2020].
* ↑ «Antarctica Detail». [Consulta: 4 desembre 2020].
# Eslip

Un eslip és una peça interior masculina, semblant als calçotets curts i sense camals. També s'anomena així el banyador que té la mateixa forma.

## Referències

* ↑ «GDLC - eslip». [Consulta: 8 maig 2018].
* ↑ «TERMCAT – Cercaterm» (en castellà). [Consulta: 8 maig 2018].
# UHF

UHF (sigles de Ultra High Frequency, «freqüència ultra alta») és la banda de radiofreqüència compresa entre 300 MHz i 3 GHz (longitud d'ona d'1 m a 10 cm).
La banda UHF s'utilitza bàsicament per a les emissions de televisió. Es divideix en dues subbandes: la banda IV fa servir les freqüències dels 470 MHz als 590 MHz i la banda V fa servir dels 590 MHz als 862 MHz, que corresponen als canals del 21 al 35 i del 36 al 69, respectivament. Aquesta banda és la que s'emprava anteriorment per a transmissions de televisió analògica. En aquesta banda també s'emet la televisió digital terrestre. Dins l'UHF també es fa servir l'interval 950-2.150 MHz per a emissions de televisió per satèl·lit.
L'abast de les ones en UHF és menor que les de VHF i està compresa, en condicions normals, entre els 50 i els 100 km; per a distàncies superiors són necessaris els repetidors.

## Vegeu també

* Televisió
* VHF
* TDT

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.282. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 8 desembre 2014].
# Khrissi (illa)

Khrissi (grec Χρυσή [xri'si], literalment or (metall), normalment transliterat com Chryssi) o Gaiduronissi (grec Γαϊδουρονήσι [ɣajðuro'nisi], literalment illa dels rucs) és una petita illa deshabitada del Mar de Líbia a 8 milles nàutiques al sud de Ieràpetra, Creta
L'illa és una reserva natural i no es permet fer-hi nit, ni sortir dels camins i les àrees marcades.
Als illots de rocs propers hi fan niu molts ocells marins, i s'hi ha albirat la tortuga babaua i la gairebé extinta foca caputxina del Mediterrani.
A uns 700 metres a l'est hi ha l'illot rocós anomenat Mikronisi (petita illa).

## Referències

* ↑ «Definición de metales — Definicion.de» (en castellà). Definición.de.
* ↑ «mar Mediterrània | enciclopèdia.cat». [Consulta: 14 maig 2018].
# Estadi Mario Rigamonti

L'Estadi Mario Rigamonti és un estadi de Brescia, (Llombardia (Itàlia), on disputa el partits com a local el Brescia Calcio, l'equip de futbol de la mateixa ciutat.

## Història de l'estadi

Als anys cinquanta l'administració de l'ajuntament va aprovar el projecte de la construcció per a la ciutat d'un estadi més modern que el que tenien en aquell moment, l'estadi de viale Venezia. A l'abril del 1956 es van iniciar les obres d'ampliament del que seria el nou estadi, l'actual Mario Rigamonti, i que van concloure tres anys més tard (1959), deixant així que el Brescia Calcio jugués els seus partits com a local al campionat de lliga.
Va ser anomenat així en memòria del futbolista local, jugador del Grande Torino, Mario Rigamonti, mort a la tragèdia de Superga el 1949.

## Com arribar

Per arribar a l'estadi Mario Rigamonti, es pot fer de tres maneres:
* Amb el cotxe des de les autopistes l'A1, A4 i A21 sortir per Brescia Oest.
* Amb el cotxe des de l'aeroport de Montichiari agafar a tangencial cap a Milà i sortir a Val Trompia.
* Amb el transports públics de la ciutat, de l'estació de Brescia amb la línia 1.

## Enllaços externs

* L'Estadi Mario Rigamonti al web oficial del Brescia Calcio Arxivat 2010-04-11 a Wayback Machine. (italià)
* L'Estadi Rigamonti a worldstadiums.com Arxivat 2013-06-27 a Wayback Machine. (anglès)
# Fernando Riera Bauzá

Fernando Riera Bauzá (Santiago de Xile, 27 de juny de 1920 - Santiago de Xile, 23 de setembre de 2010) fou un futbolista xilè, de pares mallorquins, dels anys 1940 i posteriorment entrenador.
Considerat el patriarca del futbol xilè, començà la seva carrera de jugador a la Unión Española, i va passar més tard a la Universidad Católica i Stade Reims, com a principals clubs. Amb la selecció xilena disputà la Copa Amèrica de futbol de 1942, 1947 i 1949. També disputà el Mundial de 1950 al Brasil.
Un cop retirat començà la seva etapa d'entrenador. Fou el seleccionador de Xile al Mundial de 1962, celebrat precisament al seu país, i on aconseguí una brillant tercera posició. La temporada 1962-63 liderà el SL Benfica a guanyar el campionat portuguès. Retornà al club portuguès el 1966 i guanyà un nou campionat el 1966-67. La temporada 1969-1970 fou l'entrenador del RCD Espanyol.
L'any 1963 fou escollit entrenador d'un XI de la FIFA. Fou el primer XI de la FIFA de la història.
Fernando Riera fou un dels grans artífexs de la identitat del futbol xilè i deixà un fort llegat en altres entrenadors com Arturo Salah i Manuel Pellegrini.

## Referències

* ↑ «Fernando Riera muere a los 90 años producto de un infarto». La Tercera, 13-09-2010. [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ «Entrenadores míticos: Fernando Riera». rcdm.es, 26-06-2010. Arxivat de l'original el 2020-06-10. [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ «Recuerdos de un patriarca del fútbol. Entrevista a Fernando Riera, de Luis Urrutia O'Nell (Chomsky)». descontexto.blogspot.com, 27-02-2004. [Consulta: 29 novembre 2011].
* ↑ «Copa América 1942 squads». rsssf. [Consulta: 20 gener 2012].
* ↑ «Copa América 1947 squads». rsssf. [Consulta: 20 gener 2012].
* ↑ «Copa América 1947 squads». rsssf. [Consulta: 20 gener 2012].
* ↑ Fernando Riera Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Participating in the World Cup as player and coach». rsssf. [Consulta: 20 gener 2012].
* 1 2 «Chilean championship coaches abroad». rsssf. [Consulta: 20 gener 2012].
* ↑ «FIFA XI game log». rsssf. [Consulta: 20 gener 2012].
* ↑ «Riera Y La Seleccion Resto Del Mundo». Google. [Consulta: 29 novembre 2011].
* ↑ «El hombre que cambió la vida a Pellegrini». MARCA, 02-06-2009. [Consulta: 29 novembre 2011].
# Canal especialitzat

Un canal especialitzat, o bé canal temàtic, és un canal de televisió o emissora de ràdio que té una programació estigmàtica, és a dir, especialitzada en un tema: canals musicals, canals esportius, canals informatius, canals culturals, canals infantils, etc. Tot i poder tenir diversos programes diferents a la seva graella de programació, tots giren al voltant del mateix tema. Es diferencien dels canals generalistes.
# UICC

* No s'ha de confondre amb SIM.
Les targetes UICC (Universal Integrated Circuit Card) són unes targetes intel·ligents amb xip, usades en telefonia mòbil en xarxes 2G (GSM), 3G (UMTS), 4G (Long Term Evolution) i 5G. Segons l'Institut Nacional d'Estàndards i Tecnologia, les UICC són "targetes de circuit integrat que emmagatzemen de manera segura la Identitat Internacional de l'Abonat a un Mòbil (IMSI) i la clau criptogràfica relacionada, la qual s'utiliza per a identificar i autenticar els subscriptors en dispositius mòbils.
La seva capacitat és d'uns pocs kilobytes, però aquesta ha anat augmentant amb l'implementació de noves tecnologies. Entre les dades que emmagatzemen hi ha l'agenda de telèfons, missatges curts SMS, dades relatives a l'abonat per a identificar-lo en la red, el número de subscriptor (IMSI) associat a aquest, etc. Aquestes targetes consten d'un circuit d'entrada y sortida, a més de tenir CPU, RAM, ROM i EEPROM.
En les xarxes 2G, la targeta SIM i l'aplicació SIM estaven unides, de manera que "targeta SIM" podria significar la targeta física o qualsevol targeta física amb l'aplicació SIM. En les xarxes 3G, és un error parlar d'una targeta USIM, CSIM o SIM, ja que les tres són aplicacions que s'executen en una targeta UICC.

## Referències

* ↑ Penttinen, Jyrki T. J.. 5G Second Phase Explained (en anglès). Wiley, 2021, p. 251. ISBN 9781119645535.
* ↑ Editor, CSRC Content. «Universal Integrated Circuit Card - Glossary | CSRC» (en anglès americà). [Consulta: 20 novembre 2023].
* ↑ Asif, Saad Z. Next Generation Mobile Communications Ecosystem. John Wiley & Sons, 2011, p. 306. ISBN 1119995817.

## Vegeu també

* Targeta intel·ligent
* Targeta SIM
# Ganglia

Ganglia és una eina de monitorització distribuïda i escalable per a sistemes informàtics, clústers i xarxes d'alt rendiment. El programari s'utilitza per visualitzar estadístiques en directe o enregistrades que cobreixen mètriques com ara les mitjanes de càrrega de la CPU o la utilització de la xarxa per a molts nodes.
El programari Ganglia s'inclou amb distribucions de Linux a nivell empresarial, com ara Red Hat Enterprise Level (RHEL) o el reenvasat CentOS del mateix. Ganglia va sorgir dels requisits per als sistemes de monitorització de Berkeley (Universitat de Califòrnia), però ara l'utilitzen organitzacions comercials i educatives com Cray, MIT, NASA i Twitter.
Es basa en un disseny jeràrquic dirigit a federacions de clústers. Es basa en un protocol d'escolta/anunci basat en multidifusió per supervisar l'estat dels clústers i utilitza un arbre de connexions punt a punt entre nodes de clúster representatius per federar clústers i agregar-ne l'estat. Aprofita tecnologies àmpliament utilitzades com XML per a la representació de dades, XDR per al transport de dades compacte i portàtil i RRDtool per a l'emmagatzematge i la visualització de dades. Utilitza estructures i algorismes de dades dissenyats amb cura per aconseguir despeses generals per node molt baixes i una alta concurrència. La implementació és robusta, s'ha portat a un ampli conjunt de sistemes operatius i arquitectures de processadors i actualment s'utilitza en més de 500 clústers d'arreu del món. S'ha utilitzat per enllaçar clústers entre campus universitaris i arreu del món i pot escalar per gestionar clústers amb 2000 nodes.
El sistema gangli consta de dos dimonis únics, un front-end web basat en PHP i uns quants altres petits programes d'utilitat.
Gmond és un dimoni multifil que s'executa a cada node del clúster que voleu supervisar. La instal·lació no requereix tenir un sistema de fitxers NFS comú o un fons de base de dades, instal·lar comptes especials o mantenir fitxers de configuració.
* Supervisar els canvis en l'estat de l'amfitrió.
* Anunciar els canvis rellevants.
* Escolteu l'estat de tots els altres nodes ganglis mitjançant un canal d'unicast o multicast.
* Respon les sol·licituds d'una descripció XML de l'estat del clúster.
Cada gmond transmet informació de dues maneres diferents:
* Estat de l'amfitrió unicasting o multicasting en format de representació de dades externa (XDR) mitjançant missatges UDP.
* Enviament de XML a través d'una connexió TCP.

## Referències

* ↑ «Ganglia Monitoring System» (en anglès). https://developer.nvidia.com,+07-09-2011.+[Consulta: 19 novembre 2022].
* ↑ «Ganglia - Amazon EMR» (en anglès). https://docs.aws.amazon.com.+[Consulta: 19 novembre 2022].
* ↑ Ganglia Monitoring System
* ↑ «Introduction to ganglia monitoring and graphing tool» (en anglès). https://www.slashroot.in.+[Consulta: 19 novembre 2022].
# Khrapkí

Khrapkí (en rus: Храпки) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 170 habitants. Pertany al districte de Kirjatx.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии : Вып. 2-4 / сост. В. Добронравов. Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897.». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Flora (Illinois)

Flora és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 5.086 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Flora tenia 5.086 habitants, 2.127 habitatges, i 1.325 famílies. La densitat de població era de 442,3 habitants/km².
Dels 2.127 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 37,7% no eren unitats familiars. En el 34,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 21,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.157 $ i la renda mediana per família de 36.313 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.867 $ mentre que les dones 19.693 $. La renda per capita de la població era de 15.653 $. Aproximadament el 9,5% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Flora». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Flora». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Canal dels Faraons

El Canal dels Faraons fou una via de transport utilitzada a l'antic Egipte que unia el Mar Mediterrani amb el Mar Roig. El canal es va construir i utilitzar en diverses èpoques i va arribar a connectar els cursos fluvials del Delta del Nil amb els Llacs Amargs i des d'allà en sentit sud fins al Mar Roig. Se'l considera un precursor del Canal de Suez.

## Història

Iniciat per ordre del faraó Necó II a inicis del segle vi aC, seria completat pel seu successor Darios I el Gran o bé ja en temps de la dinastia ptolemaica, segons les fonts. Durant l'època post-faraònica va seguir estant operatiu en diversos períodes però de forma inconstant degut a la falta de manteniment. Durant el regnat de Trajà es va donar l'ordre de reobrir-lo i de nou després de la conquesta àrab en temps de Úmar ibn al-Khattab. Al segle viii Al-Mansur va ordenar tancar-lo definitivament per motius militars.

## Vegeu també

* Canal de Suez

## Bibliografia

* Històries d'Heròdot
* García, Manuel. «Reapertura del canal de Suez». Egipto bajo Darío.
* Simonet, Douglas. «El canal de los faraones». Arxivat de l'original el 27 d’octubre 2009. [Consulta: 22 agost 2014].
# Trichomycterus caipora

Trichomycterus caipora és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,6 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lima, S.M.Q., Lazzarotto, H. & Costa, W.J.E.M. 2008. A new species of Trichomycterus (Siluriformes: Trichomycteridae) from lagoa Feia drainage, southeastern Brazil. Neotropical Ichthyology, 6 (3): 315-322.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ganxut

L'os ganxut o unciforme és un os del canell, parell, curt i esponjós, de forma piramidal, amb cinc cares, de les quals tres són articulars. És el quart os, de radial cap a ulnar, de la segona filera del carp. S'articula amb el piramidal, gran del carp, semilunar i metacarpians 4 i 5.

## Superfície

La superfície superior, el vèrtex de la falca, és estret, convex, llis, i s'articula amb el semilunar. La superfície inferior s'articula amb els ossos metacarpians quart i cinquè, per facetes còncaves que estan separades per una cresta. La superfície dorsal és triangular i irregular per a la fixació de lligaments. La superfície palmar presenta, a la part inferior i cubital, un procés de corbat, l'apòfisi unciforme del ganxut, dirigits cap endavant i lateral. La superfície medial s'articula amb l'os piramidal per una cara rectangular, tallat obliquament des de dalt, cap a baix i medial. La superfície lateral s'articula amb l'os gran per la part superior i posterior, la part restant està en brut, per a la fixació dels lligaments.

## Ossos del carp

| Fila | Nom | Articulacions proximals/radials | Articulacions distals | Articulacions metacarpianes |
| Proximal | Escafoide | radi, semilunar | trapezi, trapezoide, gran del carp | - |
| Proximal | Semilunar | radi, escafoide, piramidal | gran del carp, ganxut | - |
| Proximal | Piramidal | semilunar, pisiforme (però no el cúbit) | ganxut | - |
| Proximal | Pisiforme | piramidal | - | - |
| Distal | Trapezi | escafoide | trapezoide | #1 i #2 |
| Distal | Trapezoide | escafoide | trapezi, gran del carp | #2 |
| Distal | Gran del carp | escafoide, semilunar | trapezoide, ganxut | #2, #3 i #4 |
| Distal | Ganxut | piramidal, semilunar | gran del carp | #4 i #5 |

## Vegeu també

* Síndrome del túnel carpià
* Ossos en l'esquelet humà

## Imatges

* Reconstrucció tridimensional per CT, dels ossos del carp.
* Ossos del canell, placa de Anatomy of the Human Body , 1918.
* Ossos de la mà esquerra. Cara palmar.
* Ossos de la mà esquerra. Cara dorsal.

## Referències

* ↑ Drake, Richard L.; Vogl, Wayne; Tibbitts, Adam W.M. Mitchell; illustrations by Richard; Richardson, Paul Gray's anatomy for students. Philadelphia: Elsevier/Churchill Livingstone, 2005. ISBN 978-0-8089-2306-0.
* ↑ Eathorne, SW «The wrist: clinical anatomy and physical examination—an update.». Primary care, 32, 1, 01-03-2005, pàg. 17–33. DOI: 10.1016/j.pop.2004.11.009. PMID: 15831311.
# Finsch (cràter)

Finsch és un cràter d'impacte de la Lluna relativament petit, situat al centre de la Mare Serenitatis.
* Localització de Finsch (centre dreta de la imatge)
* Vista obliqua de Finsch des de l'Apollo 17
Està completament recobert per la lava que va formar la mar lunar, donant lloc a un palimpsest inscrit a la plana. Es troba a sud-sud-est del cràter Sarabhai i a nord-est de Bessel.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Capella reial de Dublín

La Capella reial (anglès: Chapel Royal; irlandès: Séipéal Ríoga) del Castell de Dublín, ara Església de la Santíssima Trinitat (anglès: Church of the Most Holy Trinity), era la capella anglicana oficial de la casa del Lord tinent d'Irlanda des de l'edat mitjana fins a la creació de l'Estat Lliure d'Irlanda el 1922. La creació del nou estat irlandès va fer que desaparegués el càrrec de Senyor Tinent i el govern britànic a Irlanda, que havia tingut la seva seu al Castell de Dublín.
El temple, d'estil neogòtic, va ser dissenyat per Francis Johnston (1760-1829), el més destacat arquitecte que va treballar a Irlanda a començaments del segle xix, i arquitecte del Board of Works. La capella conté un dels millors interiors gòtics recuperats d'Irlanda. Substituint una mediocre església anterior del segle xviii que tenia problemes estructurals en haver estat construïda al costat de l'original castell de mota feudal, la nova Capella reial va ser construïda fent servir un bastiment de bigues el més lleuger possible. Tan complicada era la natura del lloc, que les obres van trigar set anys: van començar el 1807 i van ser completades amb retard el 1814. Les despeses també van ser superiors a les previstes. Totes les voltes i columnes van ser fetes amb escaiola sobre fusta i pintades per donar l'efecte que es tracta de pedra. L'exterior està revestit amb una fina capa de pedra calcària i mostra molts caps gravats en la pedra.
Cada vegada que un Senyor Tinent deixava el càrrec, el seu escut d'armes era afegit en una de les finestres de la capella. Així, a |la capella es conserven tots els escuts dels Lord tinents d'Irlanda des del segle xii. Els nacionalistes irlandesos anoten que l'última finestra disponible va ser ocupada per l'home que va ser l'últim Senyor Tinent, Edmund FitzAlan-Howard, 1r Vescomte FitzAlan de Derwent.
El 1943, l'antiga església anglicana es va convertir en una església catòlica amb el nom d'Església de la Santíssima Trinitat. Encara que l'església continua estant consagrada, ja no se celebren misses ni oficis religiosos. Va ser restaurada fins a aconseguir que tingués un aspecte similar al que tenia al segle xix.

## Vegeu també

* Castell de Dublín
Plantilla:Infotaula edificis Oficials Irlandesos