OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Collell (Guixers)

El Collell és una masia al sector nord-oriental del municipi de Guixers, a la comarca catalana del Solsonès, a una altitud de 1.355 metres. És al vessant meridional de la Serra dels Prats, a l'est de Montcalb, al llom d'un esperó de la muntanya que domina les fondalades del Torrent de Fontanella a l'oest i la del Torrent de Vallsadolla a l'est.
A la vora oest de la masia s'aixeca una petita capella dedicada a Santa Magdalena. A prop hi passa la carretera asfaltada a Montcalb.

## Referències

* ↑ Aquesta és la denominació que apareix al mapa de l'Institut Cartogràfic de Catalunya 1:25.000
* ↑ «El Collell (Guixers)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Eleccions a l'Assemblea de Còrsega de 2004

Eleccions a l'Assemblea de Còrsega de 2004 se celebraren el 21 i 28 de març per a elegir els 51 consellers de l'Assemblea de Còrsega en circumscripció electoral única a dues voltes. Els 51 escons de l'Assemblea es repartiren en segona volta amb aquest resultat:
←Eleccions a l'Assemblea de Còrsega, 21 de març de 2004 → :
| Partit | Vots | % | Escons | Líder |
| UMP | 35.527 | 25,05% | 15 | Camille de Rocca Serra |
| Còrsega en Marxa (PRG evolucionistes-DVD corsistes) | 26.435 | 18,59% | 9 | Paul Giacobbi |
| Chjama - PNC | 24.652 | 17,34% | 8 | Edmond Simeoni |
| Per la Còrsega dins la República (PRG republicans-DVG) | 21.562 | 15,16 | 7 | Émile Zuccarelli |
| Reagrupament d'Esquerra per una Còrsega Ciutadana | 11.808 | 8,30 | 4 | Dominique Bucchini |
| L'Union Territoriale (dissidents de l'UMP) | 11.092 | 7,80 | 4 | José Rossi |
| Llista Renucci | 11.025 | 7,75 | 4 | Simon Renucci |
| TOTAL | | 100,00 | 51 | - |
Fou elegit president de l'Assemblea el candidat de la llista més votada Camille de Rocca Serra.

## Referències

* Resultats de les eleccions de 2004
# Subregió d'Esmirna

La subregió d'Esmirna (TR31) és una de les 26 subregions estadístiques de Turquia.

## Regions de tercer grau (províncies)

* Província d'Esmirna (TR310)

## Referències

* ↑ «Turkey. Administrative Division. NUTS structure». Norsk Senter for Forskningsdata.
* ↑ «Statistical regions level 2 in Turkey as of 18th July 2016». Eurostat, 18-07-2016.
* ↑ «Statistical regions in the European Union and partner countries. NUTS and statistical regions 2021». Eurostat.
* ↑ «METADATA. Statistical Regions for Candidate countries and EFTA countries, by country.». Eurostat.

## Vegeu també

* Regions estadístiques NUTS de Turquia

## Enllaços externs

* Institut d'Estadística de Turquia Arxivat 2008-07-24 a Wayback Machine.
* NUTS - Nomenclatura d'unitats territorials per a estadístiques
# Riu Loa

El Loa és un riu del nord de Xile, situat entre la Regió de Tarapacá i la Regió d'Antofagasta. Amb una longitud de 440 quilòmetres, és el riu més llarg de Xile. Creua gran part del desert d'Atacama des del seu origen a la serralada dels Andes fins a arribar a l'oceà Pacífic.
El Loa forma una conca hidrogràfica que supera els 33.570 km², sent la més gran de tot el país i l'única exorreica de tota la Regió d'Antofagasta. Malgrat la seva gran superfície, el Loa té un baix cabal a causa de les característiques desèrtiques dels voltants, cosa que no impedeix que formi importants oasi al llarg del seu recorregut.
Els seus principals influents són el riu San Pedro i el riu Salado, tots dos pel marge esquerre.

## Referències

* 1 2 3 «Loa | enciclopèdia.cat». [Consulta: 19 juny 2021].
# Michel Longtin

Michel Longtin (Montreal, 20 de maig de 1946) és un compositor i educador musical quebequès amb seu a Mont-real.
Membre del Centre de Música Canadenc i membre de la Lliga Canadenca de Compositors, va guanyar el Premi Jules Léger de Nova Música de Cambra el 1986 per Pohjatuuli.

## Vida primerenca i educació

Longtin va néixer a Montreal a l'estat de Quebec. Va estudiar arts teatrals, i va obtindre el batxiller en arts del «Collège des Eudistes» el 1967. Durant els estius de 1963-1964 també va estudiar teatre a l'Escola de Belles Arts de Banff. A continuació, va estudiar informàtica, direcció escènica i música a la Universitat de Montréal (UM) de 1968-1973, i va obtindre finalment un batxillerat en composició musical. El seu mentor a l'escola va ser el compositor André Prévost. L'estiu de 1971 va estudiar per poc temps amb Samuel Dolin al The Royal Conservatory of Music. Aquell any va guanyar un «Premi Compositor Estudiant BMI». Continuà els estudis de composició de postgrau a la Universitat de Montréal amb Prévost i Serge Garant, i va obtenir un màster en Música el 1975 i un doctor en Música el 1982.

## Carrera

Les primeres composicions de Longtin eren sobretot música electrònica. Entre 1971 i 1975 Longtin va treballar a l'estudi de música electrònica de la Universitat McGill amb Paul Pedersen, Bengt Hambraeus i Alcides Lanza. Mentre estudiava a la Universitat de Mont-real, també treballa simultàniament a la facultat de música de la UM de 1973-2008, impartint classes de composició.
El 1988 les composicions de Longtin van ser interpretades pel Nouvel Ensemble Moderne de Mont-real. El 1995 la seva composició encarregat «Sursolitudes» es va dur a terme pel conjunt "I Musici" de Mont-real a Buffalo, Nova York. La seva obra també ha estat encarregada i interpretada per l'"Orchester symphonique" de Montréal.

## Referències

* Michel Longtin a The Canadian Encyclopedia
* ↑ Sherrill E. Grace (15 d'abril de 2002). Canadà i la idea del nord. McGill-Queen's Press - MQUP. pàg. 129. ISBN 978-0-7735-6953-9.
* ↑ Premis BMI a 13 joves compositors. Cartellera. Nielsen Business Media, Inc., el 3 de juny de 1972. pàg. 33–. ISSN 0006-2510.
* ↑ Dictionnaire des compositeurs.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-559-8.
* ↑ Joel Flegler (1989). Fanfàrria. 12, número 3. J. Flegler. pàg. 243.
* ↑ Així és com la compositora canadenca Stacey Brown va trobar una inspiració per a la seva feina, perspectives". Classical Weekdays, WRTI Radio, de Susan Lewis • 4 de febrer de 2019
* ↑ Revista de música. Vol. 12-13. Barrett & Colgrass; 1989. pàg. 34
* ↑ UN VOT DE NAY PER CONDUCTOR DE I MUSICI DE MONTREAL". The Buffalo News, de Herman Trotter | 24 d'abril de 1995
* ↑ El director d'orquestra reconegut mundialment guardonat amb la meritòria medalla del servei al Canadà". Radio Canada International, de Levon Sevunts | 25 de maig de 2018
# Eleccions al Parlament de Navarra de 1999

Les Eleccions al Parlament de Navarra de 1999 se celebraren el 13 de juny. Amb un cens de 461.729 electors, els votants foren 305.880 (65,25%) i 155.849 les abstencions (36,75%). Fou elegit president Miguel Sanz Sesma (UPN) com a cap de la llista més votada, gràcies a un acord amb CDN. Per la seva banda, Euskal Herritarrok es presentà amb Batzarre i altres llistes nacionalistes menors.
← Eleccions al Parlament de Navarra, 1999 → :
| Partit | Vots | % | Escons |
| UPN | 125.497 | 41,37 | 22 |
| PSN-PSOE | 61.531 | 20,28 | 11 |
| Euskal Herritarrok | 47.271 | 15,58 | 8 |
| IU-EBN | 20.879 | 6,88 | 3 |
| CDN | 20.821 | 6,86 | 3 |
| EA-EAJ-PNB | 16.512 | 5,44 | 3 |
| Independents de Navarra | 2.835 | 0,93 | |
| EKA | 869 | 0,29 | |
A part, es comptabilitzaren 7.126 (1,55%) vots en blanc.

## Enllaços externs

* Resultats de totes les eleccions navarreses Arxivat 2009-03-25 a Wayback Machine.
# Departament de Salut i Assistència Social (Regne Unit)

El Departament de Salut i Assistència Social (en anglès Department of Health and Social Care o DHSC) és el departament governamental del Regne Unit responsable de la política governamental en matèria de salut i assistència social per a adults a Anglaterra, juntament amb alguns elements de les mateixes qüestions que no es transfereixen al govern escocès, al govern gal·lès o a l'executiu d'Irlanda del Nord. Supervisa el Servei Nacional de Salut (NHS) anglès. El departament està dirigit pel Secretari d'Estat de Salut i Assistència Social, amb tres Ministres d'Estat i tres subsecretaris parlamentaris d'Estat.
El departament desenvolupa polítiques i directrius per millorar la qualitat assistencial i complir les expectatives dels pacients. Realitza part de la seva tasca a través d'alguns òrgans (ALB), incloent organismes públics executius no departamentals com NHS England i NHS Digital, i agències executives com la Public Health England i la Medicines and Healthcare products Regulatory Agency (MHRA).

## Referències

* ↑ «[Withdrawn] Arm's length bodies». GOV.UK.
# Muriel Viejo

Muriel Viejo és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Pertany a la comarca de Pinares.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Ellicott City

Ellicott City és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 56.397 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ellicott City tenia 56.397 habitants, 20.250 habitatges, i 15.288 famílies. La densitat de població era de 679,8 habitants/km².
Dels 20.250 habitatges en un 41,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,3% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 24,5% no eren unitats familiars. En el 19,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 25,2% de 45 a 60 i un 9,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 79.031 $ i la renda mediana per família de 91.968 $. Els homes tenien una renda mediana de 63.938 $ mentre que les dones 41.721 $. La renda per capita de la població era de 33.316 $. Entorn del 2,2% de les famílies i el 3,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ellicott City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ellicott City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ellen Glasgow

Ellen Glasgow (22 d'abril de 1873, Richmond, Virgínia – 21 de novembre de 1945) fou una escriptora estatunidenca l'obra de la qual reflecteix les transformacions de la societat estatunidenca del sud contemporani. Al llarg de quatre dècades va publicar una vintena de novel·les, algunes obres de teatre, algun recull de contes, poemes i crítica literària. Obtingué el Premi Pulitzer el 1942.
Les seves obres, que retraten la vida a la seva Virgínia natal, reflecteixen amb ironia i sense sentimentalisme el trànsit conflictiu entre l'antiga societat patriarcal i la nova societat empesa per la revolució industrial. I així, Ellen Glasgow analitza i descriu en les seves grans novel·les la decadència de la vella classe aristocràtica, les transformacions socials, els canvis morals profunds que comporta la modernitat i que capgiren inexorablement la societat victoriana. Aquest conjunt d'obres es poden dividir en tres grups: les novel·les històriques, el cicle de la vida camperola i el cicle de Richmond.
La seva primera obra va ser The descendant (El descendent), de l'any 1897, però el seu primer llibre d'èxit és The voice of people (La veu del poble), de l'any 1900. El seguiren Barren Ground (Terra erma) el 1902, o Virginia el 1913. La seva millor obra es considera que és The Sheltered Life (La vida protegida), publicada l'any 1935. Hi ha altres obres com Vein of Iron (Vena de ferro), que també va tenir molta difusió i tracta de la vida d'una noia que veu com l'home a qui estima passa per diferents etapes traumàtiques.
El 1942 va obtenir un Pulitzer amb l'obra In This Our Life. La Warner Brothers va comprar els drets per fer-ne una pel·lícula, que seria dirigida per John Huston i estrenada el 1942, interpretada per Bette Davis i Olivia de Havilland.

## Referències

* 1 2 «Ellen Glasgow» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 2 octubre 2020].
* ↑ «Premis Pulitzer de 1942. Llibres, teatre i música». The Pulitzer Prizes. [Consulta: octubre 2020].
* ↑ Guelbenzu, José María «Al calor de los años veinte» (en castellà). El País [Madrid], 09-01-2009. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Ellen Glasgow | enciclopèdia.cat». [Consulta: 2 octubre 2020].
* ↑ Crowther, Bosley «THE SCREEN; 'In This Our Life,' Film Version of Ellen Glasgow Prize Novel, With Bette Davis and Olivia de Havilland, Opens at Strand» (en anglès). The New York Times, 09-05-1942. ISSN: 0362-4331.

## Bibliografia

* González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario de autores, vol II. Montaner y Simón,S.A. 1963. Nº Registre:M 3843-63. Dipòsit Legal:B 20872-63 (I). Barcelona.
* González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario literario, vol X. Montaner y Simón,S.A. 1959. Dipòsit Legal:B 1.352-1959. Barcelona.
# Sphagemacrurus gibber

Sphagemacrurus gibber és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 384-1463 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Hawaii.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Fowler H. W. 1925. New taxonomic names of West African marine fishes. Am. Mus. Novit. Núm. 162. 1-5.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Sphagemacrurus gibber». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Sazonov, Y.I. i T. Iwamoto, 1992. Grenadiers (Pisces, Gadiformes) of the Nazca and Sala y Gómez ridges, southeastern Pacific. Proc. Calif. Acad. Sci. 48(2):27-95.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Puig Farner (els Prats de Rei)

* Aquest article tracta sobre Puig Farner (els Prats de Rei). Vegeu-ne altres significats a «Puig Farner (Maçanet de Cabrenys)».
El Puig Farner és una muntanya de 687 metres que es troba al municipi dels Prats de Rei, a la comarca de l'Anoia.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barbizon

Barbizon és un poble i una comuna francesa del departament de Sena i Marne, a França, localitzat prop del bosc de Fontainebleau. L'any 1999 tenia 1.490 habitants.
Forma part del cantó de Fontainebleau, del districte de Fontainebleau i de la Comunitat d'aglomeració del Pays de Fontainebleau.
L'Escola de Barbizon de pintors rep el seu nom d'aquest poble; Théodore Rousseau i Jean-François Millet, líders d'aquesta escola, van establir les seves llars i van morir en aquest lloc.
# Noureddine Morceli

Noureddine Morceli —àrab: نور الدين مرسلي, Nūr ad-Dīn Mursilī— (Ténès, Algèria, 28 de febrer de 1970) és un atleta algerià, actualment retirat, que estava especialitzat en curses de mig fons.
Morceli fou un dels atletes més destacats a la dècada dels 90 en la prova dels 1500 metres llisos. Fou tres cops campió del món de la distància, a Tòquio 1991, Stuttgart 1993 i Göteborg 1995. També fou campió olímpic a Atlanta 1996.
Morceli va batre el rècord del món de la gran majoria de proves del mig fons durant la seva carrera:
* 1991, rècord del món indoor de 1500 a Sevilla amb un temps de 3:34.16.
* 1992, rècord del món de 1500 a Rieti amb un temps de 3:28.86.
* 1993, rècord del món de la milla a Rieti amb un temps de 3:44.39.
* 1994, rècord del món de 3000 a Mònaco amb un temps de 7:25.11.
* 1995, rècord del món de 2000 a París amb un temps de 4:47.88.
* 1995, rècord del món de 1500 a Niça amb un temps de 3:27.37
Guardonat el 1994 com a atleta de l'any per la IAAF.
Els darrers anys de la dècada, l'aparició a l'escena atlètica de marroquí Hicham El Guerrouj anà eclipsant el paper de Morceli. Al campionat del Món d'Atenes 1997 fou quart. La seva darrera aparició internacional fou als Jocs Olímpics de Sydney 2000.

## Referències

* ↑ «World Outdoor Lists 1500 Metres All Time Men». [Consulta: 19 juliol 2007].

## Enllaços externs

* Web sobre Morceli,
* (anglès) IAAF, perfil de Noureddine Morceli
# Epilèpsia focal

Les epilèpsies focals (també anomenades epilèpsies localitzades i epilèpsies parcials) són epilèpsies que es generen i afecten només una part del cervell: tot un hemisferi o part d'un lòbul. Els símptomes variaran segons el lloc on es produeixi la crisi. Quan es produeix al lòbul frontal, el pacient pot experimentar una sensació ondulatòria al cap. Quan es produeix al lòbul temporal, es pot experimentar una sensació de déjà vu. Quan es localitzen al lòbul parietal, es pot produir un adormiment o formigueig. Quan es produeix al lòbul occipital, s'han reportat alteracions visuals o al·lucinacions.

## Tipus

A partir del 2017, les epilèpsies focals es divideixen en dues categories principals, d'inici focal sense afectació de la consciència i d'inici focal amb afectació de la consciència. El que abans s'anomenava crisi generalitzada secundària. ara s'anomena epilèpsia focal a bilateral.
En les epilèpsies d'inici focal, una petita part d'un dels lòbuls es pot veure afectada i la persona roman conscient. Sovint, això pot ser un precursor d'una crisi d'inici focal més gran que afectarà la consciència; en aquest cas, es dirà que presenta una epilèpsia focal amb aura.
En una epilèpsia focal amb afectació de la consciència s'afecta una part més gran de l'hemisferi i la persona pot perdre el coneixement.
Si una epilèpsia focal s'estén d'un hemisferi a l'altre costat del cervell, això donarà lloc a una epilèpsia focal a bilateral. La persona quedarà inconscient i pot experimentar una epilèpsia tonicoclònica. Quan les persones tenen epilèpsies focals múltiples, generalment tenen una epilèpsia del lòbul temporal. (Una epilèpsia generalitzada és aquella que afecta els dos costats del cervell des de l'inici.)

## Referències

* ↑ Recollit al Termcat
* ↑ Bradley, Walter G. «67». A: Bradley's neurology in clinical practice. 6th. Philadelphia, PA: Elsevier/Saunders, 2012. ISBN 978-1437704341.
* ↑ "partial seizure" en el Diccionari mèdic de Dorland
* ↑ Arxivat 2013-08-09 a Wayback Machine., Epilepsy Society - Are all seizures the same.
* 1 2 «2017 Revised Classification of Seizures». Epilepsy Foundation.
* 1 2 3 4 «Types of Seizures». Epilepsy Foundation.
# Els Saulons d'en Déu

Els Saulons d'en Déu és una urbanització del municipi de Bigues i Riells del Fai, al Vallès Oriental, però situada a tocar de Sant Feliu de Codines. És accessible des d'aquest poble, des del primer revolt a la dreta que fa la carretera C-59 en entrar al terme municipal codinenc o, per la cara oposada, per la continuació de l'Avinguda del Castell de Montbui.
Limita amb el paratge natural anomenat Els Saulons, un indret que hi ha als peus dels Saulons d'en Déu i a ponent i damunt de la urbanització dels Manantials. Són a la dreta del Xaragall de les Alzines i a l'esquerra del torrent de la Torre. Són al nord de Can Duran i al sud de la Granja de Can Garriga. La Urbanització neix els anys 70 quan va començar la construcció de cases unifamiliars per part de classes mitjanes-altes de Barcelona amb la intenció de crear una urbanització d'estiuejants a tocar de Sant Feliu de Codines. Actualment hi ha censades 596 persones, el 6,6% de la població municipal.

## Referències

* ↑ «Els Saulons d'en Déu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Els Saulons en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Bigues i Riells del Fai (2018)». Idescat. [Consulta: 21 abril 2019].

## Vegeu també

* Pla del Camp Gran
# Càndid Ballart Martinez

Càndid Ballart i Martinez (Manlleu, 15 de setembre de 1992) conegut amb el sobrenom de "Ditu" és un jugador professional d'hoquei sobre patins. Actualment és porter del Reus Deportiu i ha debutat amb la selecció nacional absoluta d'Espanya.
# Subprefectura de Hiyama

La Subprefectura de Hiyama (檜山振興局, Hiyama-shinkō-kyoku) és una subprefectura de Hokkaido, al Japó. La seua capital és el municipi de Esashi i el municipi més poblat és el poble de Setana. La subprefectura de Hiyama és la menys poblada de Hokkaido i no compta amb cap municipi amb estàtus de ciutat. Hiyama també és la subprefectura de dimensions més reduïdes.

## Geografia

La subprefectura es troba al sud de l'illa de Hokkaido i limita a l'est amb la subprefectura d'Oshima i al nord amb la subprefectura de Shiribeshi. A l'oest limita amb la mar del Japó, on també es troba l'únic municipi insular de la subprefectura, Okushiri. Des de l'any 2005, quan uns municipis van ser transferits a Oshima, Hiyama va perdre territori i, a més, va quedar dividida en dues parts de territori sense connexió terrestre. Hiyama és la subprefectura menys poblada i més xicoteta de Hokkaido.

### Municipis

Subprefectura de Hiyama (2019) :

## Història

* 1897: Es crea la subprefectura de Hiyama.
* 1993: Un fort tsunami sacseja la subprefectura i en especial l'illa de Okushiri, on mor gent.
* 2005: El municipi de Kumaishi, al districte de Nishi es fusiona amb el municipi de Yakumo, al districte de Yamakoshi i passen a formar part de la subprefectura d'Oshima. A partir de llavors, el territori de Hiyama queda dividit en dues parts no connectades per terra.
* 2010: Degut a la reforma administrativa duta a terme pel govern de Hokkaidō a totes les subprefectures, la subprefectura canvia la seua denominació oficial, tot i que no perd territori, romanent inalterable.
* 2014: La Companyia de Ferrocarrils d'Hokkaidō suspen els trams de la línia Esashi que passen per Hiyama. Així, doncs, Hiyama es converteix en l'única subprefectura on no hi ha ferrocarril.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 | 2020 |
| 90.825 | 94.961 | 77.428 | 67.408 | 57.450 | 51.028 | 42.067 | 35.121 |