OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bircenna

Bircenna (grec antic: Βιρκέννα, Birkenna) fou una princesa il·líria, filla del rei Bardil·lis II. Fou una de les mullers del rei Pirros I de l'Epir, que de jove havia viscut a la cort d'Il·líria. Junts tingueren un fill, Hèlenos. El motiu original del matrimoni havia estat reforçar el poder de Pirros al sud d'Il·líria, car estava aliat amb Bardil·lis, però sembla que acabaren tenint una relació estreta, atès que una altra dona de Pirros, Lanassa, el deixà planyent-se que tractava millor les seves mullers «bàrbares».

## Referències

* 1 2 Plutarc, 1930, p. 11.
* ↑ Diodor de Sicília, Biblioteca històrica, 22.8.2.

## Bibliografia

* Plutarc. Vides paral·leles. Tom XI. Fundació Bernat Metge, 1930. ISBN 9788472259454.
# Bruno Nettl

Bruno Nettl (Praga, 14 de març de 1930 - Champaign, 15 de gener de 2020) va ser un etnomusicòleg estatunidenc d'origen bohemi, fill del musicòleg Paul Nettl.

## Trajectòria

L'any 1939 es va traslladar des de la seva Txecoslovàquia natal als Estats Units, i allà estudià a la Universitat d'Indiana Bloomington, a la Universitat de Michigan, i amb el seu pare W. Apel, i s'especialitzà en musicologia. El 1953 es doctorà amb una dissertació sobre la música de les tribus indígenes del nord de Mèxic. Ha exercit la docència en diferents universitats, com ara a la Universitat de Detroit (1953-64), a la Universitat de Kiel a Alemanya (1956-58) i com a professor i catedràtic del departament de musicologia a la Universitat d'Illinois des del 1964, on darrerament és professor emèrit de música i antropologia. Entre el 1969 i el 1971 fou president de la Society for Ethnomusicology, i ha estat editor de la publicació d'aquesta societat, Ethnomusicology, i també de Yearbook for Traditional Music. Ha escrit àmpliament sobre la música indígena de l'Amèrica del Nord, sobre la música de l'Orient Mitjà i també sobre la música popular europea i americana.

## Reconeixements

El 1993 fou nomenat doctor honoris causa per la Universitat de Chicago i el 1996 per la Universitat d'Illinois. Més endavant, l'any 2000, també pel Carleton College (2000).

## Premi Bruno Nettl

Des de l'any 2012 la Society for Ethnomusicology atorga un premi amb el nom de "Bruno Nettl Prize", el qual busca reconèixer una publicació destacada que contribueixi o tracti treballs en el camp de l'etnomusicologia.

## Publicacions

Moltes de les seves publicacions han esdevingut referències per a l'estudi de l'etnomusicologia, i entre els llibres més coneguts es troben Music in Primitive Culture (1956), Reference Materials in Ethnomusicology (1961), Theory and Method in Ethnomusicology (1964), The Study of Ethnomusicology (1983), Música folk y tradicional de los continentes occidentales (1985), Blackfoot Musical Thought: Comparative Perspectives (1989), Comparative Musicology and Anthropology of Music: Essays on the History of Ethnomusicology (1991), The Radif of Persian Music (rev. ed., 1992) i Heartland Excursions: Ethnomusicological Perspectives on Schools of Music (1994). A més, ha estat l'editor de En el transcurso de la interpretación, de Melinda Russell, amb traducció de Bárbara Zitman (2004).

## Referències

* 1 2 3 4 «Bruno Nettl». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 4 febrer 2020].
* 1 2 «Bruno Nettl». University of Maryland, Baltimore County. [Consulta: 4 febrer 2020].
* ↑ «Bruno Nettl Prize». Society for Ethnomusicology. [Consulta: 4 febrer 2020].
* ↑ «Bruno Nettl». Dialnet. [Consulta: 4 febrer 2020].
# Bruno Mora

Bruno Mora (Parma, 29 de març de 1937 - Parma, 10 de desembre de 1986) fou un futbolista italià de la dècada de 1960.
Fou 21 cops internacional amb la selecció de futbol d'Itàlia amb la qual participa al Mundial de 1962.
Pel que fa a clubs, destacà a U.C. Sampdoria, Juventus F.C., AC Milan i A.C. Parma.
L'any 1983 fou entrenador del Parma FC.

## Referències

* ↑ «Il Pallone Racconta: Bruno MORA» (en italian). Il Pallone Racconta. [Consulta: 28 desembre 2014].
* 1 2 «Gli eroi in bianconero: Bruno MORA» (en italian). Tutto Juve, 29-03-2015. [Consulta: 1r febrer 2016].
* ↑ «Record e Curiosità» (en italian). La Repubblica. [Consulta: 6 maig 2016].
* ↑ «Bruno Mora» (en italian). [Consulta: 23 abril 2015].
* ↑ Bruno Mora a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «A.C. Milan Hall of Fame: Bruno Mora». A.C. Milan. [Consulta: 12 maig 2017].
# Bruno Munari

Bruno Munari (24 d'octubre de 1907 - 30 de setembre de 1998) va ser un artista i dissenyador italià, que va contribuir en molts fonaments de les arts visuals (pintura, escultura, cine), arts no visuals (literatura, poesia i didàctica amb la investigació del joc del subjecte, la infància i la creativitat), del disseny industrial i gràfic, va ser un artista polifacètic el qual va fer incursions amb èxit en diferents àrees del coneixement, des del disseny industrial, arquitectònic i editorial amb el disseny de llibres. Una de les seues aportacions fonamentals està en el llibre "Da cosa nasce cosa - Laterza (1981)" Traduït al castellà per "¿Cómo nacen los objetos? - GG Diseño", on ens planteja una metodologia per al disseny, per a qualsevol tipus de disseny. Els passos de la seua metodologia pareixen vigents més de dues dècades després de ser escrits i és ací on es fonamenta la base teòrica dels futurs treballs d'aclarir el procés de disseny més enllà que una simple forma d'inspiració, sinó de treball quotidià d'un científic artista o d'un artista científic. Els passos que proposa són:
* Problema.
* Definició del problema.
* Elements del problema.
* Recopilació de dades.
* Anàlisi de dades.
* Creativitat.
* Materials i tecnologia.
* Experimentació.
* Models.
* Verificació.
* Dibuixos constructius.
* Solució visual.

## Biografia

Bruno Munari va nàixer a Milà però va passar gran part de la seua infància i adolescència a Badia Polesine. El 1925 va tornar a Milà on va començar a treballar amb el seu oncle, que era enginyer. El 1927 va seguir a Marinetti i el moviment futurista, mostrant el seu treball en moltes exposicions. Tres anys més tard es va associar a Riccardo Castegnetti (Riques), amb qui va treballar com a gràfic fins a 1938. El 1928 va signar amb Aligi Sassu el Manifesto della pintura, que postula la representació de formes antinaturalístiques. Durant un viatge a París, el 1933, va trobar a Louis Aragon i André Breton. A partir de 1939 i fins a 1945 va treballar com a dissenyador gràfic en la premsa per a la redacció de Mondadori, i com a director d'art de la Revista Tempo. Al mateix temps escrivia llibres per a xiquets, originàriament creats pel seu fill Alberto. El 1948, Munari, Gillo Dorfles, Gianni Monnet i Atanasio Soldati, van fundar el moviment Art Concreta.

## Obra

* Munari (1981). ¿Cómo nacen los objetos? Apuntes para una metodología proyectual. Mèxic, GG Diseño.
* Munari, Bruno - Agostinelli, Enrica. La Caputxeta Vermella, Verda, Groga, Blava i Blanca. Il·lustracions Bruno Munari i Enrica Agostinelli. Traducció Anna Gasol. EDITORIAL BARCANOVA, S.A.

## Referències

* ↑ Tharrats, Joan Josep. Cent Anys de Pintura a Cadaqués. Barcelona: Parsifal Edicions, 2007, p. 214. ISBN 84-95554-27-5.

## Enllaços externs

* Els llibres de Bruno Munari per Corraini Edizioni, la seva editorial de referència Arxivat 2013-01-30 a Wayback Machine.
# Cadira Barcino

La Cadira Barcino o Butaca Barcino, coneguda internacionalment com la Spanish Chair, va ser dissenyada el 1964 per Joan Casas i Ortinez, quan treballava per l'empresa de mobles INDECASA. Es tracta d'una cadira d'alumini tubular anoditzat, amb el seient i el respatller construïts artesanalment a partir d'un trenat sintètic o de PVC.
La Cadira Barcino està pensada per les terrasses de bar i es va dissenyar de manera que es poguessin apilar varies cadires, unes damunt les altres, facilitant així la feina de recollida i emmagatzematge. Es considera una cadira molt lleugera, econòmica i de gran confort, raons per les quals ha arribat a ser considerara la cadira de terrassa de bar més famosa del món.
En el 2000, la cadira Barcino va ser escollida com un dels 200 millors productes del segle XX i, segons els experts, una de les 100 millors cadires dels nostres temps.
El disseny original de Joan Casas ha donat lloc a innombrables imitacions del sector de les cadires de terrassa en la cultura del cafè i el vermut.

## Referències

* 1 2 3 «BARCINO» (en espanyol europeu). [Consulta: 11 gener 2018].
* 1 2 3 «BARCINO - Garden chairs from Indecasa | Architonic» (en anglès). [Consulta: 11 gener 2018].
* 1 2 3 Jové, Gerard Dago. «N'HI HA PER A LLOGAR CADIRES: JOAN CASAS - CADIRA BARCINO». [Consulta: 11 gener 2018].

## Vegeu també

* Cadira
# Cal Tapadores

Cal Tapadores és una obra del municipi de Moià (Moianès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una nau industrial de tipologia anglesa d'uns 50 metres de llarg i 10 metres d'ample. Consta de dues plantes. A la façana es van repetint deu mòduls que presenten a la part superior una obertura petita i una de gran, i a la inferior dues possibles obertures (una d'estreta i l'altra més ampla). Part de l'edifici ha sofert una reconversió en habitatges unifamiliars adossats: la planta superior ha passat a habitatge (l'obertura gran s'ha transformat en balcó) i a la planta inferior en establiment comercial, obrint la porta estreta que condueix a l'habitatge.
L'estructura d'aquesta construcció és suportada mitjançant uns pilars de ferro colat, típic d'aquestes estructures angleses.

## Història

Aquest edifici industrial, de principis de segle, respon a la tipologia típica de la nau anglesa que ha estat pensada per una futura utilització com a habitatge. Cada mòdul dona com a resultat la típica casa anglesa unifamiliar, amb la simple construcció d'una paret entremitgera, la transformació de les obertures grans amb balcons i les entrades estretes amb portes d'accés als habitatges.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Tapadores». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].
# CAPS United Football Club

El CAPS United Football Club és un club zimbabuès de futbol de la ciutat d'Harare.

## Història

El club va ser fundat el 1973. Destacà a finals dels 70 i inicis dels 80 on fou conegut com a Cup Kings pels seus èxits en les competicions per eliminatòries. La creació del Black Rhinos F.C., controlat per l'exèrcit, a mitjans dels 80 provocà que molts dels seus jugadors s'unissin al nou club i la potencialitat del CAPS United disminuí.

## Palmarès

* Lliga zimbabuesa de futbol
** 1979, 1996, 2004, 2005
* Copa zimbabuesa de futbol
** 1980, 1981, 1982, 1983, 1992, 1997, 1998, 2004, 2008
* Trofeu de la Independència de Zimbàbue
** 1992, 1993, 1996, 1997
* Charity Shield de Zimbabwe
** 1996

## Referències

* ↑ «Zimbabwe - List of Champions». RSSSF.
* 1 2 3 «Zimbabwe - List of Cup Winners». RSSSF.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
# Cala Varques

Cala Varques, és una de les cales naturals més verges de Mallorca, d'una longitud de 90 metres i 60 d'amplada, situada al terme municipal de Manacor, al sud-est de l'illa de Mallorca i al sud de cala Falcó, entre la carretera de Porto Cristo i Portocolom. L'accés es fa a través d'una pista que surt de la carretera de Portocristo a Cales de Mallorca al quilòmetre 9,2. Al cap d'uns de 150 metres malgrat l'escassa senyalització, s'arriba a una reixa on s'ha de deixar el cotxe, i continuar a peu, durant uns 15-20 minuts, per un camí que creua el pinar i finalment arriba a la cala tot resseguint un petit torrent.

## Característiques

És una platja d'aigües cristal·lines, que es compon d'arena blanca i envoltada de pinar, on hi ha diverses coves i galeries subaquàtiques molt apreciades pels espeleòlegs, d'un total de més de 500 metres de recorregut, on es poden desenvolupar diverses activitats de lleure, com per exemple busseig, psicobloc,... Dins de les coves, com poden ser la Cova des Pont, la Cova des Xot i la Cova des Pirata, s'hi poden trobar camins i escales, ja que fa uns anys (aproximadament el 1987), eren habilitades per l'explotació turística. A dins s'hi poden trobar estalactites i estalagmites rompudes que la gent s'emporta.
La cala també és molt coneguda perquè fa uns anys era visitada per vaques d'una granja propera. Això despertava un gran interès i curiositat per part dels vianants, en canvi, per part d'altres es creaven queixes i polèmiques, ja que es deia que els mateixos veïns eren els qui amollaven les vaques, per evitar la visita massiva dels turistes.
| Accessos | A peu, amb cotxe o amb vaixell |
| Longitud | 90 metres |
| Amplada | 60 metres |
| Accessos senyalitzats | No |
| Banys, dutxes... | No |
| Lloguer sombrilles i gandules | No |
| Zones de busseig | Sí |
| Zones d'escalada o psicobloc | Sí |
| Nudisme | Permès |

## Referències

* 1 2 «Cala Varques». PlatgesdeBalears. Arxivat de l'original el 14 de març 2016. [Consulta: 1r setembre 2019].
* ↑ «Cala Varques». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Jordi Carol; Carmen Muñoz. El litoral de Mallorca (en castellà). 1a.. Barcelona: GeoPlaneta, 2001. ISBN 84-08-03939-3.

## Enllaços externs

* Cala Varques a Mallorcaweb
* Cala Varques a bestofmallorca.net Arxivat 2007-07-26 a Wayback Machine. (anglès)
# Cala Vedella

La Cala Vedella és la badia més occidental de l'illa d'Eivissa, entre els calons d'en Real i de s'Oratge. Es troba encaixonada entre penya-segats, com sa Torrassa, a tramuntana i envoltada per pujols coberts de pinedes on fondegen petites embarcacions tot l'any, sent un lloc ideal per a caminants pels seus paisatges i frondosa vegetació. És una cala àmplia, de sorra fina, amb fons arenosos i algues i inclinada en el seu tram final fins a tocar la vora de l'aigua.
És una cala amb poca profunditat que assegura la seguretat i diversió amb els nens, per això és molt popular entre famílies i parelles, a més disposa d'una bona selecció de restaurants, bars i botigues que conformen la petita localitat turística de Cala Vadella.
La badia és un lloc molt desitjat per a fondejar els vaixells privats per ser una badia prou abrigada als vents dominants amb una sonda d'1,5 m. Moltes parelles venen expressament a aquesta platja per a gaudir de romàntics capvespres des del casc de la seva embarcació. La seua profunditat oscil·la entre vuit i 21 m.
Es poden practicar les següents activitats nàutiques: velomars, bussejo. Disposa dels serveis: hamaques, ombrel·les, restaurants, bars, botiges, dutxes. Es localitza a 10 minuts amb cotxe des de Sant Josep de sa Talaia per la carretera PM803, ben senyalitzada. S'arriba també amb bus durant l'estiu amb la línia L26, des-de Sant Josep i Sant Antoni de Portmany, i en hivern amb la línia 42B, des-de Sant Josep. Hi ha zona d'aparcament però en temporada alta s'ompli ràpidament i és difícil trobar un lloc. Disposa de restaurants, bars i botigues de fàcil accés així com dutxes en la platja.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Torrassa, sa
* ↑ «Nueva línea de autobús en invierno en es Cubells, Cala Vedella y Cala Tarida». Diario de Ibiza, 14-11-2018.
# Bosquerola alablanca

La bosquerola alablanca (Myioborus pictus) és un ocell de la família dels parúlids (Parulidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos de pins, de roures i de xiprers, sovint a prop de l'aigua, a les muntanyes del sud-est de Califòrnia. Arizona central, sud-oest de Nou Mèxic, oest de Texas i centre de Nuevo León cap al sud fins al nord de Nicaragua.

## Referències

* ↑ «Bosquerola alablanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Callistachys lanceolata

Callistachys lanceolata és una espècie de planta de la família de les lleguminoses que es distribueix per l'oest d'Austràlia. És un arbre que es troba sobre sòls sorrencs a zones humides: al llarg de cursos d'aigua i pantans. El seu període de floració es troba comprés entre febrer i abril.

## Referències

* ↑ «Callistachys lanceolata» a The Plant List. Data consulta: 25 de març de 2014.
# Callionymus leucopoecilus

Callionymus leucopoecilus és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,4 cm de longitud total i les femelles 7,87.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Corea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ «Callionymus leucopoecilus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 2001. Callionymidae. Dragonets. p. 3549-3571. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Callionymus limiceps

Callionymus limiceps és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al nord d'Austràlia.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Callionymus macclesfieldensis

Callionymus macclesfieldensis és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar de la Xina Meridional.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Spadenland

Spadenland és un barri al districte de Bergedorf a l'estat d'Hamburg a Alemanya. A la fi de 2009 tenia 455 habitants a una superfície de 3,4 km². Hi destaquen la península a la confluència de l'Elba i del Dove Elbe i la venda de fruita i verdura directament al productor als múltiples Hofladen o boteges al mas.
És un poble de pòlders fèrtils delimitat per l'Elba, el Dove Elbe i els barris Tatenberg i Ochsenwerder als Marschlande. L'activitat econòmica principal és la cultura de fruita i llegums. És un territori força exclavat amb connexions penibles amb el centre d'Hamburg.
El 1395, la ciutat d'Hamburg va comprar el territori al comte Otó I de Schauenburg, per a assegurar els interessos del seu port i el pas a l'Elba. Va rebre el nom de Spadenland el 1465 després d'una aplicació dels drets i obligacions medievals des masovers pel manteniment dels dics i les terres de conreu enrere. Pertany a la parròquia d'Ochsenwerder.

## Referències

* ↑ Statistisches Amt für Hamburg und Schleswig-Holstein
* ↑ Die Vier- und Marschlande -Hamburgs Blumen und Gemüsegarten, Web oficial de la ciutat d'Hamburg (consultació del 19.07.2011) (traducció: Els Vier- i Marschlande, hort d'Hamburg)
# Cactus de lava

El cactus de lava (Brachycereus nesioticus) és una espècie de cactus i l'única espècies dins el gènere Brachycereus. Aquest cactus colonitza els camps de lava. És endèmica de les illes Galàpagos

## Característiques

Té espines toves i creix en grups fins a fer uns 60 cm d'alt. Al principi és de color groc i passa a marró i després a gris. Només floreix al matí, fins a les vuit, amb flors de color blanc crema.

## Amenaces

Es considera espècie vulnerable.

## Referències

* Tye (2000). Brachycereus nesioticus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 11 maig 2006 (en anglès). Listed as Vulnerable (VU D2 v2.3)
* Anderson, E.F. (2001) The Cactus Family. Timber Press, Portland, Oregon.
* McMullen, C.K. and Prance, G. (1999) Flowering Plants of the Galápagos. Cornell University Press, Ithaca and London.
* Fitter, J., Fitter, D. and Hosking, D. (2000) Wildlife of Galápagos. HarperCollins Publishers Ltd, London.

## Enllaços externs

* Galapagos Cactus (Galapagosonline)
* Photos Arxivat 2007-03-10 a Wayback Machine.
# Nik Caner-Medley

Nik Caner-Medley (Beverly, Massachusetts, 20 d'octubre de 1983) és un jugador de bàsquet professional estatunidenc que juga d'aler i que ha format part de diferents clubs de la Lliga ACB. Es caracteritza per la seva velocitat i gran agressivitat en el rebot contra gent més alta que ell, per la qual cosa ha estat comparat en aquesta faceta amb jugadors com Dennis Rodman.

## Equips

* Universitat De Maryland
* Sioux Falls Skyforce (2007)
* Artland Dragons (2007)
* CB Gran Canaria (2007 - 2008)
* Cajasol (2008 - 2009)
* CB Estudiantes (2009-2011)
* Valencia Basket (2011 - 2012)
* Maccabi Tel Aviv (2012 - 2013)
* Unicaja Málaga (2013-2014)
* B.C. Astana (2014-2016)
* AS Mónaco Basket (2016-2017)
* CB Estudiantes (2017-2018)

## Enllaços externs

* The Official Nik Caner-Medley Bio Page at University of Maryland Arxivat 2008-04-17 a Wayback Machine.
* The Official Nik Caner-Medley Draft Ny06 Prospect Profile
# Arxak I d'Armènia

Arxak o també Arsaces va ser rei d'Armènia de l'any 34 al 35. Va morir enverinat pel partit pro-romà que segons Tàcit es va valer d'alguns servidors del rei.
A la mort del rei Zenó conegut com Artaxes III d'Armènia, el rei Artaban III de Pàrtia va entrar al país amb un gran exèrcit i va posar al tron al seu propi fill Arxak (Arsaces). L'emperador Tiberi va donar suport a un altre candidat, Mitridates, fill del rei Mitridates d'Ibèria i germà del que després va ser el rei Farasmanes Pharsman I d'Ibèria (o Farasmanes I).
El temps de regnat d'Arxak va ser breu. Mitridates d'Ibèria va enviar el seu fill Pharsman amb un exèrcit. Quan aquest exèrcit ja s'acostava a Artaxata, Arxak va ser empresonat i enverinat pels seus servents que havien estat subornats per fer-ho. Els ibers van entrar a la capital i Pharsman va col·locar al seu germà el príncep Mitridates al tron. Artaban de Pàrtia va enviar llavors a un altre dels seus fills, Orodes, per fer front a Mitridates en una campanya militar.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals, VI, 31
* ↑ Grousset, René. Histoire de l'Arménie: des origines à 1071. París: Payot & Rivages, 1995, p. 105. ISBN 9782228889124.
* ↑ Dédéyan, Gérard (dir.). Histoire du peuple arménien. Toulouse: Privat, 2008, p. 139. ISBN 9782708968936.