OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zona d'exclusió de Txornòbil

La zona d'exclusió o d'alienació de Txornòbil (en ucraïnès: Зона відчуження Чорнобильської АЕС, zona vidchuzhennya Chornobyl's'koyi AES) és una zona d'exclusió designada oficialment al voltant de la planta d'energia atòmica de Txornòbil que es va establir arran de l'accident de Txornòbil.$^{:p.4–5}$$^{:p.49f.3}$
Va ser establerta militarment per la Unió Soviètica ben aviat després de l'accident nuclear de l'any 1986. Inicialment era una zona d'un radi de 30 km des de la planta nuclear de Txornòbil per l'evacuació i sota control militar. Els seus límits han canviat fins a cobrir una gran zona d'Ucraïna. El sarcòfag que cobreix l'antiga planta d'energia nuclear de Txornòbil s'administra de manera separada.
Actualment, (2013), la zona d'exclusió cobreix una superfície aproximada de 2.600 km²
El propòsit d'aquesta zona d'exclusió és restringir l'accés a les zones perilloses, reduir l'extensió de la contaminació radiològica i dirigir les activitats radiològiques i monitorar les activitats ecològiques. Actualment aquesta zona d'exclusió és una de les zones més contaminades radioactivament del món però desperta un gran interès científic i fins i tot turístic. Conté una fauna variada.
Geogràficament inclou els raions més al nord d'Ucraïna de les óblasts de Kiev i de Jitòmir.

## Vegeu també

* Samosely

## Referències

* ↑ Petryna, Adriana. Life Exposed: Biological Citizens after Chernobyl. New Jersey: Princeton University Press, 2002. ISBN 978-0-691-09019-1.
* ↑ Marples, David R. The Social Impact of the Chernobyl Disaster. Nova York: St. Martin's Press, 1988. ISBN 0-312-02432-0.
* ↑ Mould, R. F.. Chernobyl Record: The Definitive History of the Chernobyl Catastrophe. Bristol, UK: Institute of Physics Publishing, 2000. ISBN 0-7503-0670-X.
* ↑ «Zoning of radioactively contaminated territory of Ukraine according to actual regulations». ICRIN, 2004. Arxivat de l'original el 18 de febrer 2013. [Consulta: 25 abril 2012].
* ↑ «Decree of the President of Ukraine № 393/2011 On approval of the State Agency of Ukraine of the Exclusion Zone», 06-04-2011. Arxivat de l'original el 3 de desembre 2013. [Consulta: 23 abril 2012].
* ↑ «Postcard from hell». The Guardian, 18-10-2004 [Consulta: 25 abril 2012].

## Enllaços externs

* Zona d'exclusió de Txornòbil - Lloc web oficial
# El parc màgic

El parc màgic (títol original: Wonder Park) és una pel·lícula estatunidenca animada per ordinador d'aventures de 2019 produïda per Paramount Animation i Nickelodeon Movies, amb Ilion Animation Studios encarregant-se de l'animació. La història segueix una xiqueta que es troba una versió real del seu parc d'atraccions màgic, portat per animals que parlen. El film és protagonitzat per Brianna Denski, Matthew Broderick, Jennifer Garner, Ken Hudson Campbell, Kenan Thompson, Ken Jeong, Mila Kunis, John Oliver, Kath Soucie, Norbert Leo Butz, i Kevin Chamberlin. Va ser la primera pel·lícula dirigint de l'animador de Pixar Dylan Brown; tot i que va estar involucrat durant la major part del període de producció, Paramount el va destituir el gener de 2018, al·ludint "conductes inapropiades i no desitjades".

## Referències

* ↑ Miller, Dylan «Paramount's new animated movie Wonder Park doesn't have a credited director, and here's why». The A.V. Club, 15-03-2019 [Consulta: 15 març 2019]. Arxivat 2021-05-09 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* El parc màgic a The Numbers (anglès)
# Aleurites

Aleurites és un gènere de plantes euforbiàcies. Consta de 23 espècies descrites i només de 2 acceptades. Es troba en les regions tropicals i subtropicals asiàtiques, el Pacífic i Amèrica del Sud.

## Descripció

Són arbres monoics perennifolis o semiperennifolis que arriben a fer 15-40 m d'alt.
L'oli de les seves llavors s'ha usat com parafines, lubricant o com component de vernissos, sabons i pintures. Després d'eliminar-ne les substàncies tòxiques també s'ha usat el seu oli com oli comestible.

## Taxonomia

Aquest gènere va ser descrit per J.R.Forst. i G.Forst. i publicat a Characteres Generum Plantarum 111, pl. 56. 1775. L'espècie tipus és: Aleurites triloba

## Taxonomia

* Aleurites moluccana (L.) Willd.
* Aleurites rockinghamensis (Baill.) P.I.Forst.

## Referències

* ↑ Sinónimos en wiki
* ↑ Espècies a The International Plant Names Index
* ↑ Aleurites en PlantList
* ↑ «Aleurites en». World Checklist of Selected Plant Families.
* ↑ «Aleurites». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 13 novembre 2012].

## Bibliografia

* Bailey, L. H. & E. Z. Bailey. 1976. Hortus Third i–xiv, 1–1290. MacMillan, New York.
* Burger, W. & M. Huft. 1995. Family 113 Euphorbiaceae. Fieldiana, Bot., n.s. 36: 1–169.
* Martínez Gordillo, M., J. J. Ramírez, R. C. Durán, E. J. Arriaga, R. García, A. Cervantes & R. M. Hernández. 2002. Los géneros de la familia Euphorbiaceae en México. Anales Inst. Biol. Univ. Nac. Autón. México, Bot. 73(2): 155–281.
* Molina Rosito, A. 1975. Enumeración de las plantas de Honduras. Ceiba 19(1): 1–118.
* Nasir, E. & S. I. Ali (eds). 1980-2005. Fl. Pakistan Univ. of Karachi, Karachi.
# Åfarnes

Åfarnes (històricament, Aafarnes) és un poble situat al municipi de Rauma, comtat de Møre og Romsdal, Noruega. El poble està situat a la confluència dels fiords de Romsdal, Langfjorden, i Rødvenfjorden. La carretera comtal noruega 64 travessa el poble en el seu camí des de la ciutat d'Åndalsnes (al sud) a la ciutat de Molde (al nord). Hi ha un moll de transbordadors a Åfarnes amb els transbordadors regulars a través del Langfjorden a la localitat de Sølsnes al municipi de Molde, al nord. L'església més propera és a Holm i es troba a uns 4 quilòmetres a l'est del poble.

## Referències

* ↑ «Åfarnes» (en noruec). yr.no. Arxivat de l'original el 2013-07-08. [Consulta: 31 maig 2013].
# Milic

Milic (en llatí Milichus) va ser un llibert de Flavi Esceví (Flavius Scaevinus).
Va donar a l'emperador Neró les primeres informacions sobre la conspiració que estava organitzant Gai Calpurni Pisó l'any 66.
Va rebre una gran recompensa de l'emperador i a més li va donar el cognomen de Sòter (el conservador, o el salvador). Flavi Esceví, junt amb altres, va ser executat.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals XV,54,55,71
# Càntic

Un càntic és un himne (estrictament exclou els Salms) agafat de la Bíblia. El terme és de vegades usat per incloure als antics himnes no bíblics com el Te Deum i certs salms usats en la litúrgia. També pot incloure:
* Una cançó, especialment un himne (com el del Càntic dels Càntics)
* Un cant o divisió d'un poema
Alguns càntics bíblics són:
* Benedicite (Llibre de Daniel 3: 57-88)
* Benedictus (Evangeli de Lluc 1: 68-79)
* Magnificat (Evangeli de Lluc 1: 46-55)
* Nunc dimittis (Evangeli de Lluc 2: 29-32)

## Enllaços externs

* Robert Le Gall, Dictionnaire de liturgie, C.L.D., 3a edició 1997, extracte (francès)
* cantique (francès)
* Magnificat (francès)
* quelques cantiques Arxivat 2007-04-18 a Wayback Machine. (francès)
# Sunnfjord

Sunnfjord (en català, el fiord meridional - en contrast a Nordfjord) és un districte tradicional de la Noruega Occidental localitzat al comtat de Sogn og Fjordane. Inclou els municipis d'Askvoll, Fjaler, Flora, Førde, Gaular, Jølster, Naustdal, i les parts més meridionals de Bremanger. Cobreix una àrea aproximadament de 4,476 quilòmetres quadrats i té una població de 41,156 persones (2006), aproximadament el 32% de la població del comtat de Sogn og Fjordane.
La característica geogràfica central de la regió de Sunnfjord són els fiords Dalsfjorden i Førdefjorden. És una regió turística popular, amb cascades espectaculars, pesca, ràfting, glaceres, senderisme, i un bonic paisatge, incloent el Parc Nacional de Jostedalsbreen.
L'àrea va ser el lloc de la batalla aèria més gran de Noruega durant la Segona Guerra Mundial, i un museu està dedicat a l'esdeveniment a Naustdal. Hi ha dos aeroports a Sunnfjord: l'aeroport de Førde-Bringeland, als afores de la ciutat de Førde, i l'aeroport de Florø, als afores de la ciutat de Florø. La carretera E39 passa a través de la regió, anant de nord a sud.

## Referències

* 1 2 «Sunnfjord – Store norske leksikon» (en noruec). Store norske leksikon.
# Zona d'ocupació soviètica

La zona d'ocupació soviètica (alemany: Sowjetische Besatzungszone (SBZ) o Ostzone, rus: Советская оккупационная зона Германии, Sovetskaya okkupatsionnaya zona Germanii, "zona d'ocupació soviètica d'Alemanya") fou la zona del centre d'Alemanya ocupada per la Unió Soviètica a partir de 1945, al final de la Segona Guerra Mundial. El 7 d'octubre de 1949, la República Democràtica Alemanya, que fou habitualment coneguda com a Alemanya Oriental, es va establir a la zona d'ocupació soviètica.
L'SBZ va ser una de les quatre zones d'ocupació aliada a Alemanya creades en acabar-se la Segona Guerra Mundial. D'acord amb el que s'estableix en la Conferència de Potsdam, a l'Administració militar soviètica a Alemanya (sigles en alemany: SMAD) se li va assignar la responsabilitat de la (actual) part oriental d'Alemanya. L'SMAD va permetre el desenvolupament de quatre partits polítics, malgrat que estaven obligats a treballar tots junts en una aliança coneguda com el «Bloc Democràtic» (més endavant el Front Nacional). L'abril de 1946, el Partit Socialdemòcrata d'Alemanya (SPD) i el Partit Comunista d'Alemanya (KPD) es van fusionar per formar el Partit Socialista Unificat d'Alemanya (que més tard es va convertir en el partit en el govern de República Democràtica Alemanya).
Ióssif Stalin volia portar tota Alemanya sota la influència soviètica, però quan Occident es va resistir a aquesta idea, va tractar de crear una Alemanya unida que seria no alineats (la "Nota de Stalin"). L'SMAD va crear deu "camps especials" per a la detenció d'alemanys, fent ús d'alguns antics camps de concentració nazis.
El 1945, la zona d'ocupació soviètica consistia principalment en la part central del Prússia. Després que Prússia va ser dissolta per les forces aliades el 1947, l'àrea va ser dividida entre els estats alemanys (Länder) Brandenburg, Mecklemburg-Pomerània Occidental, Saxònia, Saxònia-Anhalt i Turíngia. El 7 d'octubre de 1949, la zona soviètica es va convertir en la República Democràtica Alemanya, coneguda habitualment en català i en altres idiomes com a Alemanya Oriental. El 1952, els Länder es van dissoldre i es van reconvertir en 14 districtes (Bezirke), més el districte de Berlín Est.
"Zona soviètica" i derivats (o també, "l'anomenada RDA") es va mantenir com a noms oficials i comuns de l'Alemanya de l'Est a l'Alemanya Occidental, que es va negar a reconèixer l'existència d'un estat a l'est d'Alemanya.

## Vegeu també

* Grup de Forces Soviètiques a Alemanya

## Bibliografia

* Lewkowicz, NicolasThe German Question and the International Order, 1943-48 (Palgrave Macmillan: Basingstoke and New York) (2008)
* Lewkowicz, Nicolas, The German Question and the Origins of the Cold War (IPOC: Milan) (2008)
# El Quiché

El Departament d'El Quiché es troba a la regió Sud-Occidentental de Guatemala. Limita al nord amb Mèxic; amb Chimaltenango i Sololá; a l'est amb els departaments d'Alta Verapaz i Baja Verapaz; i a l'oest amb els departaments de Totonicapán i Huehuetenango. La capçalera departamental és Santa Cruz del Quiché.

## Divisió Administrativa

El departament de El Quiché l'integren 21 municipis:
* Canillá
* Chajul
* Chicamán
* Chiché
* Chichicastenango
* Chinique
* Cunén
* Ixcán
* Joyabaj
* Nebaj
* Pachalum
* Patzité
* Sacapulas
* San Andrés Sajcabajá
* San Antonio Ilotenango
* San Bartolomé Jocotenango
* San Juan Cotzal
* San Pedro Jocopilas
* Santa Cruz del Quiché
* Uspantán
* Zacualpa

## Història

Segons fra Francisco Ximénez (segle XVII-XVIII), la paraula quiché significa ‘bosc, selva, molts arbres'. Es compon de les veus ki: ‘quants'; che: ‘arbres', que va produir també la paraula quiché kechelau, que significa ‘bosc’.
El territori va ser habitat pel gran Regne quitxé, la capital del qual i principal ciutat, Gumarcaj (*Utatlán), estava situada prop de l'actual capçalera departamental.
Les cròniques indígenes indiquen que quan la població va créixer va caldre assentar noves poblacions en el lloc denominat Chi-Quix-Ché.
Durant el període colonial, Quiché formava part de les províncies de Totonicapán o Huehuetenango i de Sololá o Atitlán. L'article 2n del decret 63 de l'Assemblea Constituent de l'Estat de Guatemala, promulgat el 27 d'octubre de 1825, va concedir el títol i denominació de vila a la capçalera. Per acord governatiu del 26 de novembre de 1924 s'eleva a la categoria de ciutat a aquesta població.
Una cosa que cal destacar, és que el rector de Santo Tomás Chichicastenango, el pare Francisco Ximénez, quan va arribar a aquest lloc en 1688, va recollir i va transcriure, a principis del segle xviii, el màxim text de la literatura indígena: el Popol Vuh, el llibre sagrat dels quitxés, conegut també com a Manuscrit de Chichicastenango.
La violència que va assotar a Guatemala entre 1960 i 1996, va afectar especialment als poblats del Triangle Ixil, Ixcán i Playa Grande, així com tota la regió del Quiché.
# Alejandra Pizarnik

Alejandra Pizarnik (castellà: Flora Alejandra Pizarnik) (Avellaneda, 29 d'abril de 1936 - Buenos Aires, 25 de setembre de 1972) fou una poeta i traductora argentina. Nascuda dins una família d'immigrants jueus russos, va estudiar filosofia a la Universitat de Buenos Aires i pintura amb Juan Batlle Planas. Del 1960 al 1964, va viure a París, on va treballar per a la publicació Cuadernos i va seguir diferents cursos a la Sorbonne. Es va suïcidar amb 36 anys suposadament amb una sobredosi de barbitúrics.

## Referències

* ↑ «Alejandra Pizarnik. Cronología» (en castellà). Centro Virtual Cervantes. [Consulta: 3 març 2014].
* ↑ Cervantes. «Alejandra Pizarnik. Biografía literaria» (en castellà). CVC Centro Virtual. [Consulta: 2 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Alejandra Pizarnik/Obrapoética
* «CVC. Alejandra Pizarnik.». [Consulta: 20 juliol 2012].
* «Carlos Luis Torres Gutiérrez: Alejandra Pizarnik -nº 28 Espéculo (UCM)». [Consulta: 20 juliol 2012].
# Åge Hareide

Åge Fridtjof Hareide (Hareid, 23 de setembre de 1953) és un entrenador de futbol noruec, des de 2015 dirigint l'equip de futbol nacional danès. En la seva carrera de jugador, va jugar al Hødd i Molde Fotballklubb de Noruega així com al Manchester City Football Club i al Norwich City Football Club d'Anglaterra.
Com a entrenador, Hareide ha guanyat títols de lliga dins de tot els països escandinaus: a Suècia amb el Helsingborgs SI el 1999 i amb el Malmö FF el 2014; a Dinamarca al Brøndby el 2001–2002 i en la seva Noruega nadiua al Rosenborg el 2003. Hareide estigué a càrrec de la selecció de futbol de Noruega de 2003 a 2008.
El 10 de desembre de 2015 Hareide va ser anunciat com a director de l'equip de futbol nacional danès reemplaçant a Morten Olsen, qui havia fet un pas avall en la qualificació de l'equip després de l'Euro UEFA de 2016. Hareide va començar l'1 de març de 2016. El novembre 2017, va dirigir Dinamarca per la qualificació al 2018 FIFA Copa Mundial de Rússia guanyant 5-1 a Irlanda.

## Referències

* ↑ Skuseth, Karianne Nelly. «Dette mener norske trenere om sparkingen». TV 2 (Norway), 12-04-2012. [Consulta: 10 juny 2012].
* ↑ «Hareide som ny landstræner: Vi skal til VM i 2018 Arxivat 2016-10-09 a Wayback Machine.». Dansk Boldspil-Union, 10 desembre 2015. [Consulta: 10 desembre 2015].
# Mercedes Fernández

María Mercedes Fernández González (Gijón, 4 d'agost de 1960) és una advocada, professora universitària i política espanyola. És tutora de Dret Processal del centre associat de la UNED a Astúries.

## Biografia

Casada, sense fills, va estudiar al Col·legi del Sant Àngel de la Guarda i es va llicenciar en Dret per la Universitat d'Oviedo i en Ciències Polítiques i Sociologia per la Universitat Nacional d'Educació a Distància.

## Trajectòria

Va presidir el Partit Popular de Gijón entre 1989 i 2000.
Va ser regidora de l'Ajuntament de Gijón entre 1983 i 1993. Va tornar el 1995, reprenent la seva funció de portaveu municipal.
Va ser diputada del Congrés dels Diputats en les legislatures V i VI.
Va ser Delegada del Govern entre 2000 i 2004, i síndica de comptes del Principat d'Astúries.
Va ser cap de llista del Partit Popular per Astúries en les eleccions generals d'Espanya de 2011 sent la llista més votada, ocupant així el càrrec de diputada al Congrés. El 2012, Mercedes va ser escollida candidata a la presidència del Principat d'Astúries pel Partit Popular a les eleccions del 25 de març de 2012, que van ser anticipades a causa de la dissolució de la Junta General del Principat d'Astúries anunciada per Francisco Álvarez-Cascos vuit mesos després de sortir el seu partit, Fòrum Astúries, guanyador de les anteriors eleccions autonòmiques.

## Referències

* ↑ discursia.com
* ↑ La Nueva España 16-10-2011
# Eleanor May Moore

Eleanor May Moore (10 de març de 1875 – 1 d'octubre de 1949) fou una pacifista i feminista d'Austràlia. Es va involucrar en el moviment per la pau com a membre de la Germandat de la Pau Internacional (Sisterhood of International Peace (SIP)), que més avant esdevení part de la Lliga Internacional de les Dones per la Pau i la Llibertat (Women's International League for Peace and Freedom, WILPF).
Va nàixer a Lancefield, Victoria. Assistí a la Presbyterian Ladies' College de Melbourne, on edità el periòdic del centre educatiu i es formà com a estenògrafa. La família de Moore eren membres de l'Església Australiana, fundada pel predicador pacifista, Charles Strong. Després que Strong formara la Sisterhood of International Peace (SIP) el 1915, Moore s'afegí, convertint-se en la secretària internacional de l'organització. Va representar la SIP el mes de maig de 1919 en el Congrés Internacional de les Dones a Zúric. Més tard, quan la SIP es convertí en la Women's International League for Peace and Freedom (WILPF), Moore continuà treballant com a secretària i va estar implicada en el grup fins que va morir. Moore representà la WILPF a les conferències de la Unió Pan-pacífica de les Dones (Pan Pacific Union Women) que tingueren lloc a Honolulu els anys 1928 i 1930.
Moore estava en contra d'emprar la guerra per a solucionar conflictes; ella digué: "Sé que, no importa quant dure la lluita, a la fi ha de ser resolt mitjançant una negociació." Moore elegí no casar-se i cuidà els seus pares que visqueren fins a tindre 91 i 96 anys. Treballà en un llibre, The Quest for Peace, que va acabar l'any 1949. Moore morí a Toorak l'1 d'octubre de 1949.

## Referències

* 1 2 3 4 Rivett, Kenneth «Quiet Dissenter: The Life and Thoughts of an Australian Pacifist, Eleanor May Moore, 1875-1949». Social Alternatives, 12, 3, 1993, pàg. 55–56 [Consulta: 8 març 2016].
* 1 2 3 4 5 6 7 Colligan, Mimi; Suanders, Malcolm. «Moore, Eleanor May (1875-1949)». Australian Dictionary of Biography. National Centre of Biography, Australian National University, 1986. [Consulta: 8 març 2016].
* ↑ Stone, Caitlin. «Moore, Eleanor May». The Encyclopedia of Women & Leadership in Twentieth-Century Australia. Australian Women's Archives Project, 2014. [Consulta: 8 març 2016].
* ↑ Hamel-Green, Michael. «Women's Groups Opposition to Conscription». Australian Living Peace Museum. Arxivat de l'original el 2017-03-05. [Consulta: 8 març 2016].

## Enllaços extenrs

* Eleanor May Moore Arxivat 2017-03-05 a Wayback Machine. (photografia)
# Ammodillus imbellis

Ammodillus imbellis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Somàlia i l'est d'Etiòpia. Els seus hàbitats naturals són els herbassars secs d'herba curta i les zones amb matolls dispersos. Està amenaçat pel sobrepasturatge del seu medi pel bestiar caprí, oví i boví. Es desconeix si aquesta espècie es troba en àrees protegides.

## Referències

* ↑ Granjon, L.; Schlitter, D. Ammodillus imbellis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 2 juliol 2017.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Àcid isanòlic

L'àcid isanòlic, i de nom sistemàtic àcid 8-hidroxioctadec-17-en-9,11-diinoic, és un àcid carboxílic de cadena lineal amb devuit àtoms de carboni, un doble enllaç entre els carbonis 17 i 18, dos triples enllaços entre els carbonis 9-10 i 11-12, i un grup hidroxil ${\ce {-OH}}$ al carboni 8, la qual fórmula molecular és ${\ce {C18H26O3}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras rar.
Fou aïllat per primera vegada el 1937 pels investigadors A. Steger i J. van Loon de l'oli de les llavors de l'arbre Ongokea gore o Ongokea klaineana, de l'Àfrica equatorial, anomenat en l'idioma nadiu boleka o isano, d'on se'n derivà el nom comú àcid isanòlic. La seva estructura fou determinada per J.P. Riley el 1951. La proporció d'aquest àcid en l'oli d'isano oscil·la entre el 12,5 % i el 44 % segons diferents autors.

## Referències

* ↑ Steger, A.; van Loon, J. «Das fette Oel der Samen von Onguekoa Gore Engler» (en anglès). Fette und Seifen, 44, 6, 1937, pàg. 243–246. DOI: 10.1002/lipi.19370440608. ISSN: 0367-3278.
* ↑ Riley, J. P. «299. The seed oil of Onguekoa Gore engler. Part I. The position of the hydroxyl group in the unsaturated monohydroxy-C18 acid (or acids)» (en anglès). Journal of the Chemical Society (Resumed), 0, 0, 1951, pàg. 1346. DOI: 10.1039/jr9510001346. ISSN: 0368-1769.
* ↑ «PlantFAdb: 8-OH-18:3-delta-9a,11a,17; Isanolic acid; 17-Octadecene-9,11-diynoic acid, 8-hydroxy-; Isanolic acid». [Consulta: 12 juny 2018].
# Mercedes Erra

Mercedes Erra (Sabadell, 23 de setembre de 1954) és una empresària francesa. És la presidenta executiva de Havas Worldwide (anteriorment Euro RSCG Worldwide), cofundadora de BETC, i directora general de Havas. Mercedes Erra és especialista en construcció de marca i comunicació. És coneguda per treballar per Danone, Evian i Air France. La seva campanya "Roller Babies" per a Evian va aconseguir aparèixer que al Guinness World Records perquè l'anunci va ser reproduït 75 milions de vegades.
Es va traslladar a França a sis anys. Va estudiar a HEC Paris. Va començar a treballar com a becària a Saatchi & Saatchi el 1981. Després, va ser directora de publicitat, responsable de clients, director general adjunt i finalment es va convertir en director general de Saatchi & Saatchi Advertising fins a 1995. És la "E" de l'agència BETC (Babinet Erra Tong Cuong).
Defensora del lideratge femení, és cofundadora del Fòrum de les Dones per a l'Economia i la Societat. També col·labora amb UNICEF i la Fundació ELLE. És una membre activa del comitè francès de Human Rights Watch i membre permanent de la comissió francesa sobre la imatge de les dones als mitjans de comunicació. El març de 2012 Erra va ser nomenada membre del consell d'administració d'Art Media Society.

## Referències

* 1 2 «Mercedes Erra appointed president of the board of directors». Art Media Agency. artmediaageny.com, 30-03-2012. Arxivat de l'original el 2012-05-03. [Consulta: 28 octubre 2012].
* 1 2 3 4 Lu Stout, Christie. «The brains behind the most viral ad ever». CNN. cnn.com, 23-08-2012. [Consulta: 28 octubre 2012].
* ↑ Emma Hall, "Havas Drops Euro RSCG Brand Name, Adds Havas Digital" Ad Age, 3/1/2012 http://adage.com/article/global-news/havas-drops-euro-rscg-brand-adds-havas-digital/233063/
* ↑ «Mercedes Erra and the Need for Women to Seize Leadership Opportunities». Havas Worldwide. www.prosumer-report.com, 03-11-2011. [Consulta: 28 octubre 2012].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de BETC (anglès)
# Shi Dakai

Shi Dakai (1 de març de 1831 - 25 juny de 1863; xinès simplificat: 石达开; xinès tradicional: 石達開; pinyin: shi Dákāi), nascut a Guigang, Guangxi, va ser un dels líders més aclamats en la Rebel·lió dels Taiping, conegut per la seva gentilesa cap a la població civil.
Finalment va ser capturat per l'exèrcit xiang el 13 de juny de 1863 i torturat fins a la mort per la mort dels mil talls. Shi va al·legar que sempre havia estat preparat per morir. Dos mil dels seus soldats van ser també executats. Els seus enemics van registrar que no es va immutar ni cridar de dolor durant l'execució.

## Referències

* ↑ «Shi Dakai, chinese rebel leader». Encyclopædia Britannica [Consulta: 16 juliol 2019].