OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Perxés (Palafrugell)

Can Perxés és una obra de Palafrugell (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici en cantonada de dues plantes i golfes més un sector d'una planta al costat del carrer dels Valls, sobre el qual s'estructura una terrassa amb comunicació directa amb el pis.
Aquest immoble està situat a la sortida de la porta nord de la muralla medieval, portal d'Amunt. Ha quedat integrada dins el nucli urbà. Destaca la composició de les façanes amb obertures emmarcades amb pedra i l'existència de finestres de llinda sobre mènsules de tradició gòtica. L'interior presenta voltes de pedra morterada a les dependències i voltes de llunetes. Es troba en bon estat i ha sofert poques modificacions.

## Referències

* 1 2 «Can Perxés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# Franc malgaix

El franc malgaix (en francès franc malgache o, simplement, franc) fou la unitat monetària de Madagascar fins al 2005. El seu codi ISO 4217 era MGF i s'acostumava a abreujar Fmg. Es dividia en 100 cèntims (centimes).
Fou introduït pel govern colonial francès l'1 de juliol del 1925 en substitució del franc francès en termes paritaris (1:1). Fou substituït pel franc CFA de Madagascar i les Comores el 26 de desembre del 1945 a raó d'1 franc CFA per 1,7 francs francesos. El franc malgaix fou reintroduït pel govern independent de l'illa l'1 de juliol de 1963, amb el mateix valor que el franc CFA precedent. En aquesta època és quan s'introdueix l'ariary, una moneda que nominalment val 5 francs, i que acabarà substituint el franc malgaix l'1 de gener del 2005, precisament a raó de 5 francs per ariary. Tant monedes com bitllets tenien el valor imprès alhora en francs i ariary.
El franc malgaix fou emès inicialment per l'Institut d'Emissió Malgaix (Famoaham-bolan'ny Repoblika Malagasy en malgaix, Institut d'Émission Malgache en francès) fins al 1974, en què fou reemplaçat pel Banc Central de Madagascar (Banky Foiben'i Madagasikara / Banque Centrale de Madagascar).

## Vegeu també

* Franc

## Enllaços externs

* Monedes de Madagascar (anglès)
* Bitllets de Madagascar Arxivat 2008-07-24 a Wayback Machine. (anglès)
* Banc Central de Madagascar Arxivat 2018-10-29 a Wayback Machine. (francès)
# Lluís Jordà i Cardona

Lluís Jordà i Cardona (Barcelona, 1907-1968) va ser un escriptor i periodista català. Estava casat amb la poetesa Maria Perpinyà i Sais. Era un enamorat de l'idioma català i fou un dels primers que, en moments difícils, reuní jovent entorn seu per tal d'ensenyar-los-el. La seva producció original és copiosa i està constituïda per articles, cròniques i treballs literaris dispersos en multitud de publicacions de tot Catalunya al llarg d'uns trenta anys. Professor i conferenciant, cal esmentar les conferències que va pronunciar sobre la ciutat catalana a l'Alguer, i la Crònica del I creuer de catalans a Sardenya, premiada als Jocs Florals de la Llengua Catalana de 1961, celebrats en aquella ciutat, i publicada en el volum “Retrobament de L'Alguer” (edició de “La Tramontane”, a Perpinyà).
Però en el que destacava era en els contes o narracions curtes, gènere per al qual sentia especial predilecció. La seva tasca de narrador va ser premiada freqüentment en certàmens literaris. El 1954 obtingué el premi “Condal”. El seu Llibre de Contes fou seleccionat i votat en el concurs per a la concessió del Premi Victor Català. També són premiades les narracions L'aventura amorosa de l'Antonieta, La son no venia, La caixeta de música, He escrit una carta i L'assídua Concurrent. La publicació del seu anterior llibre, “l'assídua concurrent i altres contes”, aconseguí entre els lectors de literatura catalana un èxit molt notable. Dotat d'un gran sentit de l'humor i d'un temperament sensible i seriós, les seves narracions reflectien sempre aquests diferents matisos personals.

## Bibliografia

* La caixeta de música - Sicania Editorial - València 1961. Col·lecció Nostres Faulelles. Premi Sicania - D.L. V. 994-1962 (VII) - N.R. 1.594.61.
* L'assidua concurrent i altres contes – Rafel Dalmau editor – Bcn 1962 – D.L. 9908 – 1962 N.R. 973-62
* Farandola – editora delòs-aymà D.L. 9609 – 1963 N.R.2201-63

## Enllaços externs

* «Lluís Jordà i Cardona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Carrer dedicat a Lluís Jordà i Cardona a la població catalana de Vilassar de Dalt.
# Edicions Atàviques

Edicions Atàviques és una editorial nascuda a Llucmajor, Mallorca, el 1985 i que publicà fins al 1990. Fou dirigida per Biel Thomàs (Llucmajor, 1963) i Miquel Bezares (Llucmajor, 1968) i representa una experiència de renovació editorial. Durant la seva curta vida publicà set llibres, la principal característica dels quals és la conjunció del treball dels poetes amb el dels artistes plàstics. Els llibres publicats, amb una tirada no superior als 300 exemplars, es caracteritzen per la barreja d'elements gràfics de text (ús de colors, tipografies i papers diferents), la introducció de dibuixos i obra plàstica, la recerca de nous formats i suports (des de la samarreta fins a la capsa de pizza, passant pel paper de vidre). Publicaren llibres de poemes de Miquel Bezares, Miquel Cardell, Arnau Pons i Damià Pons, amb dibuixos de Rafel Joan i Pere Bennàsar, i comptà amb la col·laboració de Blai Bonet.

## Obres

* Baleigs (1986-1987), carpeta amb un recull de serigrafies i poemes de Joana Artigues, Miquel Bezares, Antoni Garau, Joan Garau, Maria Ginard, Miquel Mascaró, Biel Thomàs, Pere Bennassar, Miquel Cardell, Rafel Creus, Dolors Mir i Margalida Pons. Pròleg de Blai Bonet.
* Cos de calitja (1987) de Miquel Bezares, amb les serigrafies de Patrick Asquith, Antoni Garau, Maria Ginard, Miquel Mascaró, Biel Thomàs i Emma Waters. El seu disseny fou a cura de Biel Thomàs i Antoni Garau.
* Liquen saur (1988) d'Arnau Pons, amb serigrafies del pintor Rafel Joan.
* Indicis (1990) de Miquel Bezares, amb il·lustracions de Biel Thomàs.
* Territori d'incògnites (1988) de Damià Pons, amb il·lustracions de Biel Thomàs.
* Instamàtic (1990) de Miquel Cardell, acompanyat d'il·lustracions de Dolors Mir i Patxi Echeverría.

## Referències

* 1 2 «Edicions Atàviques». Poesia experimental catalana i camp literari. UIB. [Consulta: 8 octubre 2018].
* 1 2 Schönberger, Axel; Stegmann, Tilbert Dídac. Actes del desè Col·loqui Internacional de Llengua i Literatura Catalanes: Frankfurt-am-Main, 18-25 de setembre de 1994. L'Abadia de Montserrat, 1995. ISBN 9788478266715.
* ↑ «Baleigs, Edicions Atàviques». Poesia experimental catalana i camp literari. UIB. [Consulta: 9 octubre 2018].
* ↑ «COS DE CALITJA by MIQUEL BEZARES: EDICIONS ATAVIQUES, MALLORCA Encuadernación de tapa blanda - NOSTROMO2» (en anglès). [Consulta: 9 octubre 2018].
* ↑ Comas, M. «Arnau Pons». PEN Català, 13, 01-04-2012.
* ↑ «Indicis». Arxivat de l'original el 2011-07-24. [Consulta: 15 octubre 2018].
# Feixa Perduda

La Feixa Perduda és un paratge a cavall dels termes municipals de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès, i de Sant Feliu de Codines, al Vallès Oriental.
Està situada al costat i a sota de la masia del Maset, a l'esquerra de la capçalera del torrent de la Font de les Albes i a ponent de la Quintaneta.
# Francesc Garrós i Torrals

Francesc Garrós i Torrals (1824) fou organista i mestre de capella de Torredembarra. Exercí d'organista a Castelló d'Empúries en diverses ocasions.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep M; Salgado Cobo, Elena. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 7: Fons de la basílica de Santa Maria de Castelló d'Empúries. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2013.
# Fets d'Aleria

Els Fets d'Aleria de 21 d'agost de 1975 són considerada la primera fita del modern nacionalisme cors.
A començaments de 1974 l'Acció Regionalista Corsa fou criticat a causa de la seva passivitat pels primers grups armats corsos. L'agost de 1974 va convocar un Congrés a Corte, la capital històrica de l'illa amb 8.000 participants, on es decideix elevar el nivell d'acció autonomista cap a la «revolució total», i després del qual passa a anomenar-se I Francesi Fora i es decideix passar a l'acció directa. El 21 d'agost del 1975 Edmond Simeoni i un escamot armat de 50 membres de l'ARC decideixen actuar a cara descoberta, i amb fusells de cacera i dossiers de denúncia, ocupant la cava Depeille d'Aleria, per tal de denunciar el frau escandalós en l'elaboració del vi i en l'adjudicació de terres als pied-noirs, i alhora exigir mesures agrícoles per als petits pagesos corsos. El mateix dia són setjats per 1.250 policies, amb vuit helicòpters i quatre blindats; la policia rep ordres de carregar, provocant en quaranta-vuit hores la bogeria: el resultat són dos gendarmes morts i un grapat de policies ferits, així com un ocupant.
Edmond Simeoni i Serge Cacciari seran duts a París, jutjats i condemnats el 1976 a 5 i 10 anys de presó respectivament, i el govern francès il·legalitza l'ARC. El 27 d'agost es produeixen manifestacions de protesta a Bastia que provoquen un policia mort i 14 ferits. El 1977, però, Simeoni fou alliberat per bona conducta. Cacciari fou alliberat durant l'amnistia de 1981.

## Referències

* ↑ Labro, Michel. La Question corse (en francès). Éditions Entente, 1977, p. 167. ISBN 9782726600276.

## Bibliografia

* Paul Arrighi (1973) Histoire de la Corse PUF Col. Que sais je, París
* Ghjacumu Thiers, Aureli Argemí i Roca; Jordi Bañeres Dossier Còrsega Altres Nacions núm 6 1984
* Núñez Seixas, Xosé M. Movimientos nacionalistas en Europa en el siglo XX (en castellà). Madrid: Ed. Síntesis, 1998. ISBN 9788477385899.
# Francisco Silva

Francisco Andrés Silva Gajardo (nascut l'11 de febrer de 1986) és un futbolista xilè que juga al CA Osasuna a la lliga BBVA, com a migcampista defensiu.
# Francisco Simón Calvet

Francisco Simón Calvet (Barcelona, 11 d'octubre de 1917 - As Pontes de García Rodríguez, 7 de febrer de 1978) fou un futbolista català de la dècada de 1940.
Marxà a Galícia per fer el servei militar i el 1940 ingressà al Deportivo de La Coruña. Allí es trobà amb la competència de Juan Acuña, i esdevingué etern suplent, tot i que arribà a debutar a primera divisió. El 13 de desembre de 1945 fou traspassat al Celta de Vigo, on es convertí en un porter mític, prenent la titularitat a Gonzalo Marzá. Romangué al club fins 1954.

## Referències

* 1 2 «Fitxa de Simón». yojugueenelcelta.com. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ Francisco Simón Calvet a BDFutbol
# Francisco Soler y Gómez

Francisco Soler y Gómez (Argecilla, 10 d'octubre de 1838 - valor desconegut) fou un compositor i cantant espanyol.
Cursà la carrera de medicina, que va haver d'abandonar per quedar orfe, dedicant-se llavors al teatre, ja que posseïa una bella veu de baix. Després d'aconseguir molts triomfs a Espanya i Portugal, passà a Amèrica, on, ensems que com a cantant, es donà conèixer com a compositor, estudiant el folklore de les Repúbliques del Pacífic, el que li va permetre escriure una sèrie de cant de caràcter popular, tan inspirats com ben tractats des del punt de vista tècnic. Aquestes obres, executades per grans masses corals, orquestra i banda, donaren molta popularitat al seu autor, que organitzà una sèrie de festivals musicals que es veieren molt concorreguts.
Soler y Gómez era, a més, home d'un fèrtil enginy i encès patriotisme. En circumstancies molt difícils pels espanyols que residien a Xile en aquella època (setembre de 1873), se celebrà un banquet a Copiapó per a commemorar la independència de Xile, sent invitat Soler y Gómez, al que tothom estimava allà. Un dels comensals va cometre la imprudència de preguntar a Soler si no li estranyava no veure allà la bandera al costat de les altres nacions. Posat en aquest dilema, Soler trobà ràpidament la contesta adequada i hàbil que, sense ofendre els sentiments de cap dels presents va saber enaltir de tal manera el nom de la seva pàtria, que es va donar un entusiasta ¡viva Espanya!, pel que es va poder dir amb raó que el distingit músic havia fet la pau d'Espanya amb Xile abans que la iniciessin els diplomàtics.
De les seves composicions, les que li donaren més fama coma s'ha dit més amunt, les de caràcter popular, que es distingeixen per la seva gràcia i caràcter; però també es autor d'obres d'altres gèneres, com oficis de difunts i especialment himnes, en que solia combinar hàbilment dos o més d'aquests, com, per exemple, la Marxa real religiosa, sobre els vuit tons de cant pla i de la Marxa reial espanyola, que s'executà amb gran èxit a Buenos Aires i a Londres; la Marcha franco-española, en que combina l'himne reial amb la Marsellesa, etc...Finalment, va compondre sarsueles i arranjà diverses operetes a l'escena espanyola.
També va publicar diversos treballs d'història i critica musical.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 56, pàg. 113. (ISBN 84-239-4556-1)
# Flims

Flims és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte d'Imboden.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Flightplan

Flightplan és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Robert Schwentke, estrenada el 2005.

## Argument

Kyle Pratt enfronta el pitjor malson possible: la seva filla de 6 anys, Julia, desapareix sense deixar de rastres... mentre que es troben a més d'11.000 metres d'altitud, en un avió, entre Berlín i Nova York. Ja sacsejada per la mort sobtada del seu marit, Kyle lluita desesperadament per provar a la tripulació i als passatgers, escèptics, que no està malament del cap... Fins i tot si ni el comandant Rich ni el policia de l'aire Gene Carson no posen en dubte la paraula de la jove vídua, tot indica que la seva filla mai no ha estat a bord. La paranoia i el dubte s'estenen.

## Repartiment

* Jodie Foster: Kyle
* Peter Sarsgaard: Gene Carson
* Sean Bean: Capità Rich
* Kate Beahan: Stéphanie
* Marlene Lawston: Julia
* Michael Irby: Obaid
* Greta Scacchi: Lisa (terapeuta)
* Erika Christensen: Fiona
* Judith Scott: Estella
* Assaf Cohen: Ahmed
* Shane Edelman: Mr Loud
* Mary Gallagher: Mme Loud
* Haley Ramm: Brittany Loud
* Forrest Landis: Rhett Loud
* Jana Kolesarova: Claudia
* Brent Sexton: Elias

## Al voltant de la pel·lícula

* El paper que té Jodie Foster va ser escrit en un principi per l'actor Sean Penn i el seu paper es diu "Kyle" per aquesta raó.
* La música intrigant i dramàtica de la pel·lícula, de James Horner, és idèntica a la de la pel·lícula Apol·lo 13, del mateix compositor i del mateix estudi de producció Imagine.
* L'avió fictici presentat a la pel·lícula s'inspira en l'Airbus A380.
* La desaparició misteriosa de la petita en un espai tancat recorda elements de la pel·lícula The Lady Vanishes , (1938) d'Alfred Hitchcock, en el qual una vella dama desapareix mentre viatja amb tren, sense deixar rastres.

## Referències

* ↑ pla de vol

## Enllaços externs

* Pàgina de la pel·lícula a l'IMDb
# Font de l'Alou (els Masos de Baiarri)

La Font de l'Alou és una font de l'enclavament dels Masos de Baiarri, de l'antic terme de Claverol, pertanyent a l'actual municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà.
Està situada a 1.170 m d'altitud, a la dreta del barranc de la Font de l'Alou, al sud i als peus del Roc de les Cases.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Font de l'Aro

La Font de l'Aro és una font situada al terme municipal d'Anglès, comarca de la Selva (Girona). Està situada a 216 msnm.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ford N

El Ford N fou un automòbil de baix preu, produït per la Ford Motor Company als Estats Units, va ser introduït en el mercat de l'automòbil l'any 1906 com successor dels models de Ford A, Ford C i Ford F.

## Història

El Model N es diferenciava dels seus predecessors per un motor de 4 cilindres, de 15 Hp i amb la distància entre eixos de 2.100 mm.
Va ser un model reeixit, fabricant-ne 7.000 unitats fins a l'any 1908. El seu valor era de $500 (dòlars), va ser vist com molt accessible en aquell moment, en comparació amb el Oldsmobile Runabout, que costava $650 (dòlars).

## Ford R

El Model R va ser una versió millorada del Model N, era una mica més gran i tenia llums d'oli, aquest model es va fabricar l'any 1907 durant els mesos d'abril a octubre i es van produir 2.500 unitats, el seu color de fàbrica era vermell i la diferència de preu era de $150 (dòlars).

## Ford S

El Model S va ser una altra variant del model N de Ford, aquests vehicles tenien el volant a la dreta i van ser els últims a produir-se d'aquesta manera, li van incorporar una capota, porta paraigües i llums que funcionaven amb gas. El model bàsic es venia per $700 (dòlars). Es van vendre 3.750 cotxes d'aquest model entre 1907 i 1909.

## Referències

* Clymer, Floyd. Treasury of Early American Automòbils, 1877-1925. New York: Bonança Books, 1950.
* David L. Lewis (2005). 100 Years of Ford. Publications International. ISBN 0-7853-7988-6.
# Franklin

«Franklin» té aquests significats:
* Toponímia:
** Franklin (Alabama)
** Franklin (Carolina del Nord)
** Franklin (Geòrgia)
** Franklin (Idaho)
** Franklin (Illinois)
** Franklin (Indiana)
** Franklin (Iowa)
** Franklin (Kentucky)
** Franklin (Louisiana)
** Franklin (Maine)
** Franklin (Massachusetts)
** Franklin (Minnesota)
** Franklin (Missouri)
** Franklin (Nebraska)
** Franklin (Nova Jersey)
** Franklin (Nova Hampshire)
** Franklin (Nova York)
** Franklin (Ohio)
** Franklin (Pennsilvània)
** Franklin (Tennessee)
** Franklin (Texas)
** Franklin (Vermont)
** Franklin (Virgínia de l'Oest)
** Franklin Furnace, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio
** Franklin Grove, població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
** Franklin Square, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York
** Estat de Franklin, territori no reconegut i autònom dels Estats Units (1784-1788)
* Biografies:
** Cognom:
*** Aretha Franklin (1942-2018), cantant estatunidenca
*** Benjamin Franklin (1706 – 1790), polític i científic estatunidenc
*** Rosalind Franklin (1920 - 1958), científica britànica
*** William B. Franklin (1823 – 1903), oficial de carrera de l'Exèrcit dels Estats Units
** Prenom:
*** Franklin Delano Roosevelt (Hyde Park, Nova York, 1882 - Warm Springs, Geòrgia, 1945), president dels Estats Units
*** Franklin Edmundo Rijkaard (Amsterdam, 1962), jugador i entrenador de futbol
*** Franklin B Kellog
*** Franklin Lashley (1976), lluitador nord-americà
*** Franklin Pierce (Hillsborough, Nova Hampshire, 1804 - Concord, Nova Hampshire, 1869)
*** Franklin J. Schaffner (1920 - 1989), director de cinema estatunidenc
*** Franklin Sherwood Rowland (Delaware, Ohio, 1937), químic i professor universitari estatunidenc
*** Benjamin Franklin Bush (Columbus, Indiana, 1858 - Independence, Missouri, 1937), botànic estatunidenc
*** Benjamin Franklin Overton (Mississippi, 1836 - Red River, Oklahoma, 1884), Governador chickasaw
*** John Franklin Enders (West Hartford, 1897 - Waterford, 1985), bacteriòleg estatunidenc
*** Robert Franklin Gish (Alburquerque, Nou Mèxic, 1940), escriptor cherokee
* Miscel·lània:
** Tempesta tropical Franklin (2005), tempesta tropical sobre l'oest de l'oceà Atlàntic
** Franklin Avenue Line, línia i servei de tipus llançadora del Metro de Nova York
** Benjamin Franklin Parkway, avinguda de Filadèlfia a Pennsilvània
** Franklin (sèrie), sèrie d'animació canadenca
** Franklin (càrrega elèctrica), unitat de càrrega elèctrica electroestàtica
# Ford Field

El Ford Field és un estadi de futbol americà de la ciutat de Detroit (Michigan), Estats Units. És l'estadi dels Detroit Lions de l'NFL.
Va ser la seu de la Super Bowl XL jugada el 2006 on els Pittsburgh Steelers van guanyar el campionat de l'NFL sobre els Seattle Seahawks. També va ser la seu de la lluita lliure WrestleMania 23 a l'1 d'abril de 2007 o de la Final Four de l'NCAA de bàsquet el 6 d'abril de 2009.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'estadi
# Ford Falcon (Austràlia)

* Aquest article és sobre el model de cotxe australià. Per als models produïts en d'altres països, vegeu Ford Falcon.
El Ford Falcon és un automòbil de turisme del segment F que ha estat fabricat per Ford Motor Company a Austràlia des de 1960. Cada model de la sèrie XA de 1972 en endavant ha estat dissenyat, desenvolupat i construït a Austràlia, després de l'eliminació gradual del Falcon americà de 1960-71, que havia estat redissenyat a nivell local per a les condicions més dures d'Austràlia. Com a resultat de la longevitat de la seva producció a Austràlia, el Falcon és un dels noms més importants de venda al món de la història de l'automòbil, venent-ne més de 3.000.000 en sis generacions l'any 2003, gairebé exclusivament a Austràlia i Nova Zelanda. A partir de juliol de 2007, Ford en ven més de 3.000 unitats per mes.
Ford n'ha fabricat més de tres milions d'unitats des de 1960 i ha encapçalat les llistes de vendes a Austràlia en moltes ocasions. Actualment, la línia Falcon té models disponibles tipus sedan, rural, camioneta, i furgoneta, tanmateix en el passat es va oferir en versió hardtop. Els Ford Falcon i la seva competència, els Holden Commodore, dominen les files de taxis a Austràlia i Nova Zelanda, i també s'utilitzen com a cotxes patrulla de la policia.
El Ford Falcon té un disseny de configuració automotriu que és continuadió de la del Falcon original; motor 6 cilindres en línia amb orientació longitudinal i tracció posterior, que li confereix un disseny molt audaç i cinètic, a més de ser molt robustos i aptes per a l'amplíssim horitzó de les terres australianes.

## Evolució del Ford Falcon australià

Primera generació (1960-1966)
* XK
* XL
* XM
* XP
Segona generació (1966-1972)
* XR
* XT
* XW
* XY
Tercera generació (1972-1979)
* XA
* XB
* XC
Quarta generació (1979-1988)
* XD
* XE
* XF
* XG
* XH
Cinquena generació (1988-1998)
* EA
* EB
* ED
* EF
* EL
Sisena generació (1998-2008)
* AU
* BA
* BF
Setena generació (2008-actualitat)
* FG

## Referències

* ↑ www.webwombat.com.au Arxivat 2011-10-20 a Wayback Machine. Ford Falcon Celebrates 45th Birthday - (en anglès) - Consultat el 3/4/2010

## Vegeu també

* Ford Falcon (Argentina)
* Ford Falcon (Estats Units)
# Francesc Pou

Francesc Pou (Mallorca, segle XVII), lul·lista. El 1662 era catedràtic de filosofia. Va escriure Commentaria in logicam brevem Doctoris B. Raymudi Lulli (1662) i Commentaria in logicam novam Doctoris Raymundi Lulli) (1662)., manuscrits que es troben a la Biblioteca Pública de Mallorca.

## Referències

* ↑ TRIAS MERCANT, Sebastià. Diccionari d'escriptors lul·listes. Palma: Edicions UIB, 2008.- ("Blanquerna"; 6)