OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Judes el Galileu

Judes el Galileu o Judes de Gamala o Judes el Galaunita fou un dirigent polític-religiós jueu anomenat també heroi de la revolució del cens, nascut a Gamala, cap de la revolta armada que tingué lloc a Judea durant el cens de Quirini l'any 6 o 7 dC. La seva revolta va ser durament reprimida pels romans.

## Cites Flavi Josep

Segons Flavi Josep Judes de Gamala era fill d'Ezequies, i fundà, junt al fariseu Sadoc, el moviment dels zelotes, considerada la quarta secta filosòfica del judaisme del segle i.
Judes el Galileu dirigí l'assalt a la guarnició romana de Seforis (a 7 km de Natzaret), la capital de Galilea en aquella època. Flavi Josep no esmenta la mort de Judes, però informa que els seus fills Jaume i Simó foren executats pel procurador Alexandre l'any 46 a Jerusalem.
Flavi Josep també informa que Menahem, un dels primers líders de la revolta jueva l'any 66, era el fill de Judes, però la majoria dels estudiosos creuen que Menahem seria realment el net de Judes. El cosí de Menahem, Eleazar ben Yair, després d'escapar a Masada, es va convertir en líder dels últims defensors d'aquesta fortalesa contra l'Imperi Romà.

## Motius de la revolta segons Armand Puig

Pels jueus l'impost romà sobre la terra tributum solis atemptava contra el principi sagrat de la Llei en què la terra és propietat exclusiva de Déu. Els jueus tenien com a costum ancestral pagar el tributum capitis, és a dir, impost per capita. El cens de Quirini tenia per objectiu cobrar l'impost a la terra. El moviment de revolta impulsat per Judes fou una combinació d'anhel teocràtic i protesta social contra l'asfixiant càrrega fiscal romana.

## Teoria de Robert Ambelain

Robert Ambelain autor francès francmaçó, defensa la teoria que Judes era el pare carnal de Jesús de Natzaret. Segons Flavi Josep, Judes fou el fundador del moviment zelota i descendent de David. Jesús estava rodejat de zelotes (Simó el Zelota i Judes Iscariot) i era de llinatge reial; per tant, pretendent al tron d'Israel. A més Judes de Gamala tenia dos fills, Jaume i Simó, fet que coincideix amb dos dels germans de Jesús. També segons Robert, Jesús no era de Natzaret segons els evangelis sinó de Gamala, poble natal de Judes de Gamala.

## Vegeu també

* Messies
* Guerres judeo-romanes

## Referències

* ↑ Antiguitats judaiques, XVII,I
* ↑ PUIG I TÀRRECH, Armand. Jesús un perfil biogràfic, 123.
* ↑ Lluc 6,15 i Fets Apòstols 1,13
* ↑ Marc 6:3

## Bibliografia

* PUIG I TÀRRECH, Armand. Jesús un perfil biogràfic, 123-126.
* Fets dels Apòstols (5,37)
* Flavi Josep. "Antiguitats judaiques 2,117-118".
* Robert Ambelain, "Jesús o el secreto mortal de los Templarios",94-95
* Daniel Massé. L'enigma de Jesucrist Arxivat 2010-11-06 a Wayback Machine. (francès)
* *Jewish Encyclopedia: Judas the Galilean
# Josep Solé i Sagarra

Josep Solé i Sagarra (la Granadella, 11 d'agost del 1913 – Barcelona, 21 d'agost del 2011) fou un psiquiatre català considerat pioner de la psiquiatria biològica a Espanya.
Nascut a Les Garrigues, es traslladà a Barcelona el 1928 per acabar el Batxillerat. Seguidament començà la carrera de Medicina, primer a la Facultat de Medicina de Barcelona i posteriorment a la Universitat Autònoma de Barcelona. Durant el transcurs dels seus estudis, tingué com a professor Emili Mira, que influí en la decisió de Solé d'especialitzar-se en psiquiatria.
Quan tot just s'havia llicenciat, esclatà la Guerra Civil Espanyola, en la qual Solé exercí primer als Serveis Auxiliars, després com a metge de capçalera a Castelldans i, finalment, en una clínica psiquiàtrica militar de Xixona, sempre al bàndol republicà. Tot i que no fou represaliat pel franquisme després del conflicte, sí que es veié obligat a revalidar el títol de Medicina en acabar la guerra el 1939.
Després de dos anys treballant de metge de guàrdia a la Clínica Mental de Santa Coloma de Gramenet, el 1941 aconseguí una beca de la Fundació Alexander von Humboldt per continuar formant-se a Alemanya. Solé s'estigué dos anys a la Clínica Universitària de Heidelberg, on elaborà la seva tesi doctoral sobre la recerca neuropatològica, i després de doctorar-se el 1943 es convertí en aprenent d'Ernst Kretschmer a la Universitat de Marburg.
De tornada a Catalunya, exercí un parell d'anys en consultes privades a la demarcació de Lleida abans de mudar-se a Barcelona, on fundà el primer dispensari universitari de neuropsiquiatria infantil de tot Espanya a l'Hospital Clínic. El 1949 esdevingué membre de la Societat Espanyola de Neurologia i el 1952 fou un dels cofundadors de la Societat de Neuropsiquiatria Infantil, juntament amb Júlia Coromines, Jeroni de Moragas i Lluís Folch. A més a més, fou professor a la Universitat de Barcelona i consultor-director de l'Institut Pere Mata de Reus des del 1947 fins a la seva jubilació el 1983.
Entre les seves obres, destaquen articles científics a Medicina Clínica i Archivos de Neurobiología, així com els llibres Sustrato anatómico de las enfermedades mentales (1948), Fisiopatología psiquiátrica (1951) i Manual de psiquiatría (1953, escrit conjuntament amb Karl Leonhard). El 2014, l'Ajuntament de la Granadella li feu un homenatge pòstum anomenant un carrer en honor seu i erigint-hi un bust de bronze del doctor Solé.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Josep Solé i Sagarra». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 «Josep Solé i Sagarra». Metges Catalans. [Consulta: 18 setembre 2019].
# José Antonio Bermúdez de Castro Fernández

José Antonio Bermúdez de Castro Fernández (Lleó, 5 de setembre de 1959) és un polític espanyol del Partit Popular, diputat al Congrés per la província de Salamanca des de 1996.

## Biografia

Nascut el 5 de setembre de 1959 a Lleó, ha estat diputat de la VI, VII, VIII, IX, X, XI, XII, XIII, XIV i XV legislatures espanyoles. Llicenciat en Dret per la Universitat de Salamanca, s'especialitzà en Assessoria Jurídica i Fiscal d'Empresa a la Universitat Pontifícia de Comillas. També desenvolupà tasques de gestor administratiu. Fou diputat a l'Assemblea de Madrid entre 1991 i 1996.
El 17 d'agost de 2023 fou escollit Vicepresident Segon del Congrés dels Diputats. Anteriorment, havia exercit com a secretari segon de la Cambra baixa durant un breu període de la VII Legislatura, entre el 19 de juny de 2003 i el 20 de gener del 2004.

## Activitat professional

* Vocal de la Comissió Constitucional
* Vocal de la Comissió de Foment i Habitatge

## Referències

* ↑ «Fitxa personal. Todas las legislaturas» (en castellà). Congreso de los Diputados. [Consulta: 18 juliol 2017].
* ↑ «Ilmo. Sr. D. José Antonio Bermúdez de Castro Fernández». Arxivat de l'original el 2016-08-16. [Consulta: 18 juliol 2017].
* ↑ «Bermúdez de Castro Fernández, José Antonio. X Legislatura (2011-Actualidad)» (en castellà).
* ↑ Gràcia, Miguel Ángel Rodríguez,Ricard. «Estos son los miembros de la Mesa del Congreso» (en castellà), 17-08-2023. [Consulta: 17 agost 2023].
* ↑ «Mesa - Congreso de los Diputados». [Consulta: 17 agost 2023].
# José Dolhem

José Dolhem va ser un pilot de curses automobilístiques francès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 26 d'abril del 1944 a París, França i va morir el 16 d'abril del 1988 en un accident aeri a Saint-Etienne, França.

## A la F1

José Dolhem va debutar a la novena cursa de la temporada 1974 (la 25a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 7 de juliol del 1974 el GP de França al circuit de Dijon-Prenois.
Va participar en un total de tres curses, totes disputades dins la temporada 1974, no finalitzant cap cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | Posició | Punts |
| 1974 | Team Surtees | Surtees | Cosworth | ARG | BRA | SUD | ESP | BEL | MON | SUE | HOL | FRA NVQ | GBR | ALE | AUT | ITA NVQ | CAN | USA Ret | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# José Manuel Beirán Lozano

José Manuel Beirán Lozano (Lleó, Espanya, 1959), és un exjugador de bàsquet espanyol, guanyador d'una medalla olímpica.

## Biografia

Va néixer el 7 de febrer de 1959 a la ciutat de Lleó, capital de la província del mateix nom (Castella i Lleó). És pare del també jugador de bàsquet Javier Beirán.

## Carera esportiva
### A nivell de clubs

| Anys | Club | Lliga |
| 1974-1975 | Reial Madrid | Lliga espanyola de bàsquet |
| 1976-1977 | CB Valladolid | Lliga espanyola de bàsquet |
| 1978-1980 | Reial Madrid | Lliga espanyola de bàsquet |
| 1980-1981 | Vallehermoso Madrid | Lliga espanyola de bàsquet |
| 1982-1983 | Reial Madrid | Lliga espanyola de bàsquet |
| 1983-1986 | Caja Madrid | Lliga ACB |
| 1986-1987 | CB Valladolid | Lliga ACB |
| 1988-1990 | Tenerife Baloncesto | Lliga ACB |
Amb el Reial Madrid, on jugà com a aler o escorta, va guanyar:
* Lliga espanyola de bàsquet (3): 1974/75, 1978/79 i 1979/80
* Copa del Rei de bàsquet (1): 1974/75
* Copa d'Europa de bàsquet (1): 1979/80

### Selecció espanyola

Va participar, als 28 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la competició masculina de bàsquet amb la selecció espanyola de bàsquet.
# Questa

Questa és una vila dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 1.864 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Questa tenia 1.864 habitants, 741 habitatges, i 512 famílies. La densitat de població era de 140,8 habitants per km².
Dels 741 habitatges en un 35,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,3% hi vivien parelles casades, en un 13,8% dones solteres, i en un 30,8% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.448 $ i la renda mediana per família de 30.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.667 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 13.303 $. Aproximadament el 20,7% de les famílies i el 24,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Questa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Questa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rouvroy-les-Merles

Rouvroy-les-Merles és un municipi francès, situat al departament de l'Oise i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 75 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Rouvroy-les-Merles era de 75 persones. Hi havia 12 famílies de les quals 4 eren parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 29 habitatges, 17 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 10 estaven desocupats. 28 eren cases i 1 era un apartament. Dels 17 habitatges principals, 11 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien tres cambres, 3 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 14 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 4 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Rouvroy-les-Merles el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 52 persones, 42 eren actives i 10 eren inactives. De les 42 persones actives 40 estaven ocupades (29 homes i 11 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 10 persones inactives 2 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa d'informació i comunicació.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Rouvroy-les-Merles a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Rouvroy-les-Merles a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Romà Ribera i Cirera

Romà Ribera i Cirera (Barcelona, 13 de desembre de 1848- 29 de maig de 1935) fou un pintor català, aclamat com a pintor de gènere. Ribera tenia una certa predilecció pels balls i carnavals, embolcallats en una atmosfera amable i cosmopolita, però amb una gran minuciositat de detalls. Una peculiaritat que dificultava a l'espectador divagar endut per la imaginació. Ribera i Francesc Masriera van ser els artistes més lloats en les exposicions oficials de l'època.

## Biografia

Es va formar a l'Escola de la Llotja de Barcelona i a l'acadèmia de Pere Borrell del Caso, que li feu de mestre. El 1873 va marxar a Roma a completar els seus estudis i més endavant a Londres, on realitzà algunes exposicions.
Un cop format, el 1877 es va instal·lar a París, presentant amb molt èxit obres seves a l'Exposició Universal de París de 1878. La seva obra va ser canalitzada internacionalment pel marxant Adolphe Goupil. En aquesta època va retratar actes socials i vides de gent de classe elevada. Aquesta estratègia el va fer famós i retratà els costums, el nivell de vida i els objectes de luxe de les cases dels seus clients.
Més endavant va retornar a Barcelona, exposant a la tot just inaugurada Sala Parés, al Centre d'Aquarel·listes i a l'Exposició Universal de 1888 i a la de Belles Arts del 1894. En aquesta època va fer servir la mateixa estratègia i va representar el poder econòmic de les classes benestants catalanes, refinant els detalls i sense defugir del seu realisme. També va viatjar i exposar a Madrid.
El 1902 fou elegit acadèmic de Belles Arts a Barcelona i entrà a formar part de la Junta de Museus.
A Catalunya es poden trobar obres seves exposades en diferents institucions públiques, entre elles el Museu Nacional (MNAC), el Museu de Montserrat, el Museu d'Art de Girona i la Biblioteca Museu Víctor Balaguer de Vilanova i la Geltrú.
La seva germana, Cristina Ribera, va ser també artista i el Museu del Disseny de Barcelona en conserva un dels seus brodats.

## Obres destacades

* Dona amb antifaç, al Museu d'Art de Girona
* De Soirée, al MNAC
* Sortida del ball, Museu Nacional d'Art de Catalunya (Barcelona)
* Retrat de senyora, Biblioteca Museu Víctor Balaguer
* Dona amb antifaç, conservat al Museu d'Art de Girona.
* Sortida del Liceu (vers 1913), conservat al Museu de Montserrat.
* Sortida del ball al Museu Nacional d'Art de Catalunya.
* Retrat de Joaquim Ribera i Cirera per Romà Ribera i Cirera Museu Goya

## Referències

* ↑ Biografia de Ribera Arxivat 2013-10-07 a Wayback Machine. al web de la Generalitat de Catalunya
* ↑ Palau, Maria. «Un altre modernisme - 12 nov 2020». [Consulta: 11 abril 2021].

## Bibliografia

* DDAA. La col·lecció Raimon Casellas. Publicacions del Mnac/ Museo del Prado, 1992. ISBN 84-87317-21-9. «Catàleg de l'exposició del mateix títol que es va dur a terme al Palau Nacional de Montjuïc entre el 28 de juliol i el 20 de setembre de 1992»

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Romà Ribera i Cirera
# Rovaniemen Palloseura

El Rovaniemen Palloseura, també conegut com a RoPS, és un club de futbol finlandès de la ciutat de Rovaniemi. És un dels clubs situat més al nord del futbol europeu.

## Palmarès

* Copa finlandesa de futbol (1):
** 1986

## Futbolistes destacats

* Stuart Douglas (2004)
* Malcolm Dunkley (1989-??)
* Lee Jenkins (1980's)
* Steven Polack (1984-94)
* Abeiku Adams (2007-08)
* Jari Ilola
* Ismo Lius
* Kimmo Tauriainen
* Pasi Tauriainen
* Vesa Tauriainen
* Ari Tegelberg
* Jani Viander
* Dejan Godar

## Enllaços externs

* Web oficial
# Rosari missioner

El Rosari missioner és un rosari peculiar. Aquest rosari es resa amb la intenció de recordar-se de tots els cristians del món. Va ser ideat per Monsenyor Fulton Shieen, bisbe Nord-americà a mitjans del s. XX. De seguida el Papa Joan XXIII es va convertir en un dels seus principals devots. El Papa resava el Rosari Missioner cada dia.
La característica que fa diferent aquest rosari és el fet que les boletes hi són agrupades en 5 colors diferents i que aquests colors representen els 5 continents habitats..
Les boletes s'agrupen en cinc colors diferents
* El primer és de color verd i es resa per Àfrica. El color verd recorda les verdes selves d'aquest continent.
* El segon és de color vermell i es resa per Amèrica. El color vermell recorda a les persones originàries del continent a les quals se'ls relacionava amb aquest color de pell.
* El tercer és de color blanc i es resa per Europa. El color blanc recorda a la raça blanca, originària d'aquest continent i al color de les vestidures del Papa, que també té en ell la seva seu.
* El quart, de color blau i es resa per Oceania. El color blau ens parla d'Oceania, amb els seus milers d'illes escampades en les blaves aigües de l'Oceà Pacífic.
* El cinquè, finalment, és de color groc i es resa pels habitants d'Àsia. El color groc porta a la memòria l'Àsia, poblat en gran part per races d'aquest color.
El res, bàsicament, no difereix en molt. Les tres últimes Ave Maries són:
El Rosari Missioner té una altra diferència i és a l'hora de resar-lo. Després de cada misteri s'afegeix: "Santa Maria Reina de les Missions, prega al Senyor Jesús per nosaltres!" O també es pot dir: "Santa Maria reina de les Missions! Prega per nosaltres. Sagrat Cor de Jesús; en vós confio!"
* S'Inicia amb el senyal de la santa creu
* Es resa un pare nostre i 1 Ave Maria
* Es resa un pare nostre i 2 Ave Maria
* Es resa un pare nostre i 3 Ave Maria
* Es resa un pare nostre i 4 Ave Maria
* Es resa un pare nostre i 5 Ave Maria
Al finalitzar el Rosari es resen tres Ave Maries per demanar l'augment de l'esperit missioner i sobre tot per que aumentin les vocacions sacerdotals, religioses i de laics missioners...

## Vegeu també

* Rosari (catolicisme)
* Coroneta de la Divina Misericòrdia
* Rosari Missioner Sant Josep de la Muntanya
* Cordó d'oració
* Japa mala
* Domingo de Guzmán
* Oració
* Pare Nostre
* Ave Maria

## Referències

* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 13 d'octubre de 2015. [Consulta: 19 octubre 2015].
* ↑ http://www.rosario.catholic.net/index.php?id=10
* ↑ http://aulacristiana.com/rosarios/el-rosario-misionero/%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Ràdio Torrent

Ràdio Torrent (en castellà, Radio Torrente) fon una emissora de ràdio municipal del temps de la Segona República, fundada el 1935. Estigué en actiu fins al final de la Guerra Civil, quan els nacionals afusellen el seu director, Francisco Cano.
Durant la Guerra Civil fou una de les emissores més importants de la Segona República, ja que emetia per ona curta i s'escoltava arreu de l'estat i fins i tot fora. Altres activitats foren l'emissió de comunicats oficials, noticiaris per a latinoamèrica i emissions internacionals en francés, italià i alemany. També enllaçà amb emissores republicanes de Tànger, Barcelona i Madrid i feia informes sobre les emissions del bàndol nacional, que després remetia al govern republicà.
El seu director, Francisco Cano, era el responsable del programa Chusma Fascista, on polemitzava amb Queipo de Llano.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Afusellament del director de Radio Torrente». Papers de l'Horta, 19, 2003, pàg. 30.
* 1 2 Martínez, Francesc «Muerte de un locutor». El País [Madrid], 08-04-2002. ISSN: 1134-6582.