OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tutti

Tutti és una paraula italiana que significa literalment "tot" o "en conjunt". En italià, tutti és plural, i tutto és la forma singular.
Com a terme musical, s'utilitza de diverses maneres:
1. Pot referir-se a un passatge de l'orquestra en què cada membre de l'orquestra (o una secció d'una orquestra) està tocant tota a la vegada. Per exemple, en un concert indica la part en què toca tota l'orquestra, per a diferenciar-ho de la part del solista. S'aplica de manera similar a la música coral, quan tot el cor ha de cantar, en contrast a la part solista.
2. L'orquestrador pot especificar que un cap de secció (per exemple, el violinista principal) toca sol, mentre que la resta de la secció està en silenci durant el fragment del solista, escrivint en solitari en la música en el punt on comença i tutti en el punt que vol que la resta de la secció reprengui la reproducció.
3. En la música d'orgue, s'indica que l'orgue utilitza tots els registres, amb tots els acoblaments possibles. En les partitures per a orgue de vegades s'indica amb un fff (fortíssim). Per simplificar el procés de fer la registració, moltes consoles d'orgue ofereixen un botó o un determinat interruptor per activar el tutti; en prémer-lo un cop comença el tutti, i quan es torna a prémer es desactiva.

## Referències

* ↑ Apel, Willi (ed.). Harvard Dictionary of Music, Segona edició, revisada i ampliada. The Belknap Press of Harvard University Press, Cambridge, Massachusetts, 1969. SBN 674375017

## Vegeu també

* Ripieno
# Tuttul

Tuttul (modernament assenyalada com Tuttul del sud) fou una ciutat autònoma de l'antiga Mesopotàmia situada a uns 100 km al nord de Kish a l'Eufrates, que probablement depenia de la ciutat estat de Mari cap al 2337 aC quan fou conquerida per Sargon I. El culte principal era llavors al déu Dagan, un déu semita, que també era venerat a Mari. Per les referències trobades als arxius de Mari la ciutat havia d'estar a la vora de la moderna Hit.
Va recuperar després la independència. Al segle xviii hi governaren Yardū-Amurrum, BIgum, Išme-Nārum, Sūmu-Agadu, Abī-Madar, Yași-Kūbī i Sîn-abušu (aquest consta que governava a Tuttub, Nērebtum i Šaduppûm), però cap al 1750 aC apareix ja sotmesa a Babilònia.
Als darrers anys Mayer i Charpin han rebutjat l'existència d'una ciutat de nom Tuttul prop de Hit, ja que no s'ha trobat, i en canvi s'ha excavat una ciutat al l'Eufrates, a la desembocadura del Balikh, que portava el nom de Tuttul. Aquestes restes s'han excavat a la vora de la moderna Tall Bi'a. No obstant la majoria dels historiadors coincideixen que hi ha altres proves de la dobles existència: una carta dels arxius de Mari, del rei de Babilònia Sin-Mubal·lit, pare d'Hammurabi, crida en ajut al rei de Tuttul (Dugduliki) cosa que només es pot referir a un rei d'una Tuttul propera a Babilònia i no a la distant Tuttul del Balikh que en aquell moment no tenia rei des que havia estat annexionada per Yahdum Lim de Mari (contemporani de Sin-Mubal·lit). En una inscripció en una estàtua de Naram-Sin d'Eixnunna, s'hi invoquen diverses deïtats, totes de ciutats de Sumèria, incloent el déu Dagan de Tuttul, que estaria fora de lloc si fos la ciutat de Tuttul al Balikh; i en diverses llistes de ciutats sempre apareix com a ciutat de Sumèria

## Referències

* ↑ Cyrus Herzl Gordon, Gary Rendsburg, Nathan H. Winter (ed.). Eblaitica.

## Bibliografia

* René Grousset, Histoire d'Armenie
* LES RAPPORTS ENTRE LES RÉGIONS DU HAUT-HABUR ET DE L'EST DU TIGRE : LE CAS DES DEUX IDA-MARAṢ, per Michaël Guichard, París, 2015
# Trefor

Trefor (Masia gran, en gal·lès; també nom gal·lès d'home és un poblet de 1.067 habitants, sumant Llanaelhaearn (capital del municipi) i Trefor, de la costa nord de la península de Llŷn, en el comtat de Gwynedd (Gal·les).
Trefor té un petit port amb un moll del 1912 (el Cei Pren, "moll de fusta", amb els vestigis de l'ús intensiu de quan s'usava per a l'exportació del granit, un hotel, una escola primària i diverses petites platges. El reraplatja és d'argila de morrena, provinent de la darrera glaciació, lentament erosionat pel Mar d'Irlanda.
S'accedeix al poble per la carretera A499. Una companyia d'autobusos, la Clynnog & Trefor uneix, des del 1912, Trefor i Clynnog Fawr amb Pwllheli i Caernarfon i http://www.coachtourismcouncil.co.uk/membersonly/touroperators.asp.
L'Yr Eifl i els turons veïns s'eleven abruptament darrere el poble, amb la pedrera de granit d'Yr Eifl Quarry, oberta el 1850. Un tren minaire de via estreta, el Trefor Quarry railway, fou construït el 1865 per portar la roca de la pedrera a la costa. Progressivament va anar sent reemplaçat pel transport per carretera, i va tancar definitivament el 1960. En l'actualitat, el Granit de Trefor s'usa per fabricar pedres de cúrling considerades de gran qualitat.
Trefor depèn de la comunitat i parròquia de Llanaelhaearn. En el passat, el nom del poble s'ha escrit ocasionalment com a Trevor.

## Referències

* ↑ http://webs.racocatala.cat/catalunyacymru/vortaro_kimra_katalana_MILGI_tr_2637c.htm Arxivat 2007-06-29 a Wayback Machine.
* ↑ http://news.bbc.co.uk/1/hi/wales/north_west/4339314.stm
* ↑ http://www.information-britain.co.uk/showPlace.cfm?Place_ID=10177
* ↑ http://www.globalgang.org.uk/hotnews/actnow/mobiles.html
* ↑ http://www.canadacurlingstone.on.ca/newstones/newstones.htm Arxivat 2006-10-10 a Wayback Machine. i http://news.nationalgeographic.com/news/2004/10/1027_041027_curling_stones_2.html

## Enllaços externs

* Detalls Arxivat 2006-10-20 a Wayback Machine. (anglès)
* Trefor a la plana de la Península de Llŷn Arxivat 2007-07-01 a Wayback Machine. (gal·lès)(anglès)
* Submarinisme al port de Trefor (anglès)
# Tresdeu

Tresdeu és una revista digital en valencià, publicada mensualment per la cooperativa audiovisual Tresdeu Media des del 2012, especialitzada en la difusió de la música en valencià al País Valencià, amb informació de concerts, novetats i entrevistes als grups valencians. S'adreça a un públic concret que accedix per ideologia i per compartir una identitat, és de les anomenades publicacions militants.
Convoquen els Premis Tresdeu que valoren les persones i col·lectius creatius del País Valencià, amb deu categories com interpretació, il·lustració, disseny, audiovisual, nous formats o composició musical.
En 2017 Tresdeu va aconseguir que el projecte de foment de la lectura en valencià Els llibres de Sénia, amb la booktuber Sénia Mulayali, fóra seleccionat com a projecte emprenedor d'innovació social i urbana de l'Ajuntament de València al Col·lab de Las Naves, amb el suport de la Fundació pel Llibre i la Lectura de la Generalitat Valenciana.

## Referències

* ↑ «TRES DEU la nova revista musical a València». [Consulta: 24 març 2020].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «La "booktuber" Sénia Mulayali fomentarà la lectura en valencià a YouTube amb 'Els llibres de Sènia'» (en castellà). [Consulta: 24 març 2020].
* ↑ «Una indústria musical que rema contracorrent», 07-11-2014. [Consulta: 24 març 2020].
* ↑ «Premis Tresdeu». [Consulta: 24 març 2020].
* ↑ «Som col·lab». Arxivat de l'original el 2020-06-28. [Consulta: 24 març 2020].

## Enllaços externs

* Tresdeu - Lloc web oficial
# Unió de l'Esquerra Catalana

Unió de l'Esquerra Catalana (UEC o PSUC-ENE) va ser una coalició electoral catalana formada pel Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC) i Entesa dels Nacionalistes d'Esquerra (ENE) per a concórrer a les eleccions generals espanyoles de 1986. UEC va obtenir 123.912 vots (el 3,9% dels vots a Catalunya, un 0,62% dels vots al total de l'estat espanyol) i un escó al Congrés dels Diputats per la circumscripció de Barcelona. El diputat electe era Ramon Espasa, qui es va integrar en el grup parlamentari d'Esquerra Unida. L'any següent, el PSUC va liderar la formació d'una nova aliança, Iniciativa per Catalunya.

## Referències

* ↑ «Elecciones Generales Congreso 1986: Cataluña». datoselecciones.com. [Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ «Resultats electorals». Infoelectoral. Govern d'Espanya, Ministeri de l'Interior. [Consulta: 12 abril 2023].
# Unirun

La Unirun, també coneguda com a Unirum, la cursa de les universitats, és una cursa atlètica impulsada per les 12 universitats catalanes (Universitat Autònoma de Barcelona, Universitat Politècnica de Catalunya, Universitat Pompeu Fabra, Universitat de Lleida, Universitat de Girona, Universitat Rovira i Virgili, Universitat Ramon Llull, Universitat Oberta de Catalunya, Universitat de Vic, Universitat Abat Oliba CEU i Universitat Internacional de Catalunya), mitjançant l'ECU (Esport Català Universitari), amb el suport de la Secretaria General de l'Esport i l'Activitat Física, l'Ajuntament de Barcelona i l'Ajuntament de Sant Adrià de Besòs, i organitzada per Gaudium Sports, que se celebra des de l'any 2015.
La cursa, que amb les darreres edicions té un recorregut ha tingut 5.000 metres, és una prova atlètica que pretén fomentar nous reptes en l'atletisme universitari, implicant a les 12 Universitats Catalanes en una competició de running popular. El corredor participant a la cursa, a més d'inscriure's de forma individual, s'ha d'identificar amb una de les 12 universitats catalanes. Amb sortida i arribada al Parc del Fòrum, el recorregut de la Unirun transcorre pel districte de Sant Martí de Barcelona, el Port Fòrum Barcelona i el Parc de la Pau de Sant Adrià de Besòs.

## Referències

* ↑ «Arriba la UNIRUN, la cursa de les 12 Universitats catalanes». Universitat Ramon Llull, 20-01-2015. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «Presentada la primera edició de la UNIRUN, la Cursa de les Universitats». Universitat de Barcelona, 26-02-2015. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ Muñoz Hernández, Raúl «Unirun 2023: la cursa de les universitats amb una participació gairebé paritària. La prova, de cinc quilòmetres, es disputa el 5 de març al voltant del Parc del Fòrum i s'han tancat inscripcions amb 5.000 corredors». Betevé, 01-03-2023 [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «La Unirun, la cursa de les universitats, arriba a la cinquena edició. La Universitat de Barcelona ha guanyat les quatre edicions anteriors de la cursa». Betevé, 11-02-2019 [Consulta: 9 gener 2024].

## Enllaços externs

* Unirum, la cursa de les universitats
# Moros y cristianos

«Moros y cristianos» té aquests significats:
* Moros y cristianos (pel·lícula), dirigida per Luis García Berlanga el 1987
* Moros y cristianos (programa de televisió), presentat per Xavier Sardà el 1997
# Mirni (Khakàssia)

Mirni - Мирный (rus) - és un poble de la República de Khakàssia, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 63 habitants. Pertany al districte de Xirà.

## Referències

* ↑ МЧС: жилые дома горят сразу в нескольких районах Хакасии | РИА Новости
# Modugno

Modugno (Medùgne en el dialecte local) és un municipi italià, situat a la regió de la Pulla i a la Ciutat metropolitana de Bari. El 2022 tenia una població estimada de 36.471 habitants.

## Referències

* ↑ «Puglia (Italy): Provinces and Communes» (en anglès), 1 gener 2022. [Consulta: 4 febrer 2023].
# Moustapha Diop

Moustapha Amadou Diop (Cotonou, 4 d'abril de 1945) és un director de cinema beninès.

## Biografia

Nascut el 1945 a Cotonou, Benín, té la ciutadania nígerina i Maliniana. Va estudiar literatura moderna a Abidjan i Ouagadougou i es va traslladar a París el 1975 per assistir al Conservatoire libre du Cinéma français, graduant-se el 1979 en escenografia i muntatge. Va començar a donar-se a conèixer als anys 1970 del segle xx: com a director ha descrit els canvis en la societat africana i el conflicte entre vell i nou, amb diverses reaccions crítiques.

## Filmografia

* Une mère, un fils (1970)
* Synapse (1974)
* La tomate (1981)
* Le médecin de Gafiré (1982), Premi del Públic al VII Festival de Cinema Africà de Verona Gran Premi de l'ACCT a Cartago el 1984 i el Premi de la Critica internacional a Locarno el 1985.
* Mamy Wata (Dea delle acque 1990)

## Notes

* ↑ Editions La Mante, 1988
* ↑ Bulzoni, 1999 (p.73)
* ↑ Jaca Book, 1994
* ↑ Jean-Paul Labourdette, Dominique Auzias 2009
* ↑ Cinema nuovo, Volumi 40-41
* ↑ B & N: rivista del Centro sperimentale di cinematografia, Volume 49
* ↑ Laterza, 1989
* ↑ Africa World Press, 1990
* ↑ Liguori Editore Srl, 2007
* ↑ Lindau, 1998

## Bibliografia

* Gian Piero Brunetta Storia del cinema mondiale, Volume 4, Einaudi, 2001 (p. 409)
* Filmcritica, Edizioni 411-420 (1991)
* Materiali del Centro Missionario Diocesano, Nigrizia Multimedia, Progettomondo MLAL, LVIA, Catalogo del " XXVIII Festival di Cinema Africano di Verona ", pagina 25

## Enllaços externs

* Cenni biografici
# Chavannes-les-Grands

Chavannes-les-Grands és un municipi francès, es troba al departament del Territori de Belfort i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 313 habitants.

## Geografia

El municipi es troba a 19 km de Belfort, al límit amb l'Alsàcia

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 230 | 246 | 239 | 293 | 305 | 291 | 313 |
# Sant Esteve de Vilanova del Vallès

Sant Esteve de Vilanova del Vallès és una església del municipi de Vilanova del Vallès (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Actualment rep el nom de Santa Quitèria.

## Descripció

És un edifici d'una sola nau amb dos trams i coberta amb volta apuntada. A l'esquerra té dues capelles laterals cobertes amb volta de creueria i sostingudes per mènsules figurades. A la dreta hi ha la capella de la Mare de Déu i està formada per dos trams tancada per una cúpula amb llanternes. El cor té balustrada i la volta de sota és de llunetes.
El campanar és romànic llombard a la zona inferior i amb obertures d'arc apuntat a la zona superior, coronat per una balustrada de maó. La portada té dues pilastres amb capitells esqueixats i en el frontó hi ha una fornícula que aixopluga la imatge de Santa Quitèria i al seu damunt l'escut amb l'anagrama de Jesucrist i Maria i gravada la data de 1645. A la capella de la dreta hi ha el retaule de la Verge, realitzat el 1628 i daurat el 1648. La imatge central, de la verge del Roser, és moderna.

## Història

La parròquia està documentada per primera vegada en un testament de l'any 1006. A partir d'aquest moment comencem a tenir notícies seguides de la parròquia. Tot i que l'edifici actual és posterior, queden algunes restes del primitiu edifici romànic. L'any 1914 a l'enrajolar l'església es van trobar els fonaments de l'edifici antic amb capcer semicircular. El campanar té arcuacions llombardes, probablement del s. XVI o principis de l'altra. La capella de la dreta es va construir l'any 1614. El cor és del 1798. La portada té gravada la data del 1645. A la banda de fora hi ha restes que podrien correspondre a l'antiga portada.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Esteve de Vilanova del Vallès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Selecció de futbol d'Estònia

La selecció de futbol d'Estònia representa a Estònia a les competicions internacionals de futbol. És controlada per l'Associació Estoniana de Futbol.

## Participacions en la Copa del Món

* 1930 - No participà
* Del 1934 al 1938 - No es classificà
* Del 1950 al 1990 - No participà, formava part de l'URSS
* Del 1994 al 2014 - No es classificà

## Participacions en el Campionat d'Europa

* Del 1960 al 1992 - No participà, formava part de l'URSS
* Del 1996 al 2016 - No es classificà

## Entrenadors

A 10 de juny, 2009.
* 1924 Ferenc Kónya
* 1925 Ferenc Nagy
* 1927 Antal Mally
* 1930 Fritz Kerr
* 1932 Albert Vollrat
* 1934 Bernhard Rein
* 1935 Antal Mally
* 1936-1938 Bernhard Rein
* 1939-1940 Elmar Saar
* 1992-1993 Uno Piir
* 1994-1995 Roman Ubakivi
* 1995 Aavo Sarap$^{temp}$
* 1996-1999 Teitur Thordarson
* 1999-2000 Tarmo Rüütli
* 2000 Aivar Lillevere$^{temp}$
* 2000-2004 Arno Pijpers
* 2004-2007 Jelle Goes
* 2007 Viggo Jensen$^{temp}$
* 2007- Tarmo Rüütli

## Jugadors
### Jugadors amb més partits

A 10 de setembre de 2009.
| # | Anys | Partits | Gols | Nom |
| 1 | 1992-2009 | 157 | 14 | Martin Reim |
| 2 | 1992-2005 | 143 | 9 | Marko Kristal |
| 3 | 1992-2009 | 120 | 0 | Mart Poom |
| 4 | 1995- | 114 | 35 | Andres Oper |
| 5 | 1997- | 113 | 15 | Kristen Viikmäe |
| 6 | 1994-2007 | 102 | 27 | Indrek Zelinski |
| 7 | 1997-2007 | 94 | 5 | Sergei Terehhov |
| 8 | 1998- | 92 | 7 | Raio Piiroja |
| 9 | 1992-2007 | 86 | 3 | Marek Lemsalu |
| 10 | 1992-2000 | 80 | 5 | Urmas Kirs |

### Jugadors amb més gols

A 10 de setembre de 2009.
| # | Anys | Partits | Gols | Nom |
| 1 | 1995- | 114 | 35 | Andres Oper |
| 2 | 1994-2007 | 102 | 27 | Indrek Zelinski} |
| 3 | 1921-1935 | 58 | 21 | Eduard Ellman-Eelma |
| 4 | 1933-1940 | 42 | 18 | Richard Kuremaa |
| 5 | 1920-1931 | 44 | 17 | Arnold Pihlak |
| 6 | 1997- | 113 | 15 | Kristen Viikmäe |
| 7 | 1932-1939 | 42 | 14 | Georg Siimenson |
| = | 1992-2007 | 157 | 14 | Martin Reim |
| 9 | 1920-1927 | 13 | 9 | Friedrich Karm |
| = | 1992-2005 | 143 | 9 | Marko Kristal |

## Estadístiques

* Primer partit
| Finlàndia | 6 - 0 | Estònia |
Hèlsinki, Finlàndia
* Major victòria
| Estònia | 6 - 0 | Lituània |
Tallinn, Estònia
* Major derrota
| Finlàndia | 10 - 2 | Estònia |
Hèlsinki, Finlàndia

## Referències

* 1 2 «Kõik Eesti Internatsionaalid läbi koondise ajaloo». Estonian Football Association. Arxivat de l'original el 2007-03-29. [Consulta: 5 desembre 2009].(estonià)

## Enllaços externs

* Federació d'Estònia
* RSSSF resultats des de 1920
* RSSSF jugadors
# Sant Pere de Savassona

Sant Pere de Savassona és una església romànica de Tavèrnoles (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església de Sant Pere de Savasssona està situada als peus del castell del mateix nom formant conjunt amb el clos de l'antic cementiri.
És un edifici de planta de nau única coberta amb volta de canó reforçada per dos arcs torals. L'absis és semicircular i decorat amb cinc nínxols semicirculars, oberts al gruix del mur, en tres de les quals s'obren finestres de doble esqueixada. Al mur de tramuntana s'obre una petita absidiola llisa i, a banda i banda de la nau, hi ha dues capelles de planta quadrada. Exteriorment presenta decoració d'arcuacions entre lesenes en tot el volt. Inicialment es trobaven a sota el voladís però d'ençà de l'alçament de la nau (segle XVII) queden a mig mur. La façana de ponent també presenta decoració d'arcuacions seguint el pendent de la teulada, té un òcul central i un portal dovellat d'època posterior que substituí el de migdia actualment cegat. El capcer és decorat per un campanar d'espadanya amb dues obertures d'arc de mig punt. L'absis també té decoracions llombardes amb arquets en sèries de quatre. És construïda amb maçoneria, pedra vista i coberta amb lloses de pedra.

## Història

Es troba construïda al peu del Castell de Savassona a uns 611 m d'altitud i té una estètica semblant a les de les rodalies, que devien ser construïdes pels mateixos mestres, com Sant Feliuet, Sant Esteve de Tavèrnoles, Santa Margarida d'Ardola, Casserres, etc.
L'obra devia estar enllestida vers el 1069, en rebre un llegat destinat a la seva dedicació que s'efectuà el 1078. El bisbe de Vic cedí la capella a R. Folc, el qual la va posseir fins al 1086, quan morí en mans dels sarraïns. Aleshores l'església passà a mans de la canònica vigatana.
L'església de Sant Pere és sufragània de Sant Esteve de Tavèrnoles.
La història de la pica baptismal, va lligada a la de l'església, la qual fou construïda vers l'any 1069.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Sant Pere de Savassona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Sant Pere de Sant Pere de Ribes

Sant Pere de Sant Pere de Ribes és una obra del municipi de Sant Pere de Ribes (Garraf) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de grans dimensions de planta rectangular, aproximadament de 47x26 metres. Té tres naus i columnes octogonals de pedra picada amb capitells de pedra artificial (1).
La façana, simètrica i dividida en sectors verticals, presenta elements característics del vocabulari gòtic. La porta d'accés és d'arc apuntat, a la part superior hi ha una rosassa i l'acabament és a dues vessants.
Als costats d'aquest cos central, s'eleven les dues torres bessones que caracteritzen el temple, que són vuitavades, dividides en tres cossos i amb obertures d'arc apuntat.

## Història

La construcció de la nova església parroquial de Sant Pere de Ribes es va fer a iniciativa de Francesc Marcer i Oliver, que va costejar íntegrament l'obra. La primera pedra es va col·locar el 5 de juliol de 1903.
El primer campanar es va finalitzar el 17 d'abril de 1909 i el temple es va acabar definitivament el 4 de setembre de 1910, data en què es va inaugurar, esdevenint l'església parroquial de la població, en substitució de l'església vella de Sant Pere Ribes, situada al costat del castell de Ribes.
L'any 1922 s'hi instal·laren dues campanes noves, pagades per Manel Bertran i Miret, ribetà resident a Cuba.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Pere de Sant Pere de Ribes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
* 1 2 «Separata : Un segle de l'Esglèsia Nova de Ribes by Gerard Gomez - Issuu» (en anglès). [Consulta: 25 març 2023].
# Santa Llogaia de Parets

Santa Llogaia de Parets o de Parets de Baix és una església de Vilademuls (Pla de l'Estany) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'església actual és obra del segle xviii. És més gran que la primitiva església romànica i orientada en sentit oposat, puix que l’absis mira a ponent.

## Història

La primera referència a l'església és del 29 de setembre de 958 en el testament del clergue Adalbert. L’any 1019 en la relació de donacions que la comtessa Ermessenda i el comte Berenguer feren al bisbe Pere Roger de Girona, hi ha l”‘ecclesiae Sanctae Leocadiae de Parietibus“. Es tractava, per tant, d’una església dedicada a santa Llogaia, era petita i d'estil romànic. Al mur sud de l’actual, s’hi poden distingir restes de l’antic campanar d’espadanya. Aquest temple va ser destruït pels francesos amb motiu de les diverses invasions per les terres de l’Empordà i de l'estat espanyol els segles XVII i XVIII. Cal tenir present que, amb ocasió de la Guerra Gran (1793-1795), la frontera franco-hispànica va ser delimitada durant un temps pel riu Fluvià. La revolució del 1936 destruí enterament l’interior de l'església. Es reconstruí l’altar major aprofitant les peces d’una columna del segle XVII procedents de l’antiga sala de la casa Geli, i es pogueren salvar la veracreu, la bacina de plata, l’arxiu parroquial i riquíssims ornaments del segle xviii que recorden l'esplendor de la parròquia.(www.vilademuls.cat)

## Referències

* 1 2 «Santa Llogaia de Vilademuls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 agost 2021].
# Sant Andrieu de Sangònis

Sant Andrieu de Sangònis (en francès Saint-André-de-Sangonis) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Fills il·lustres

* Joseph Boussinesq (1842-1929), físic i matemàtic.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Selfat

Selfat (en àrab سلفات, Salfāt; en amazic ⵙⵍⴼⴰⵜ) és una comuna rural de la província de Sidi Kacem, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.239 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Resolució 225 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 225 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 14 d'octubre de 1966 després d'examinar l'aplicació de Lesotho per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que Lesotho fos admesa.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2012-04-29 a Wayback Machine.