OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# André Saeys

André Saeys (20 de febrer de 1911 - 22 de març de 1988) fou un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1930.

## Referències

* ↑ sur le site cerclemuseum.be
* ↑ «sur le site beerschot.wimmel.be». Arxivat de l'original el 2009-04-30. [Consulta: 12 gener 2018].
* ↑ «Sélections du joueur sur le site de l'URBSFA». Arxivat de l'original el 2011-05-25. [Consulta: 12 gener 2018].
# Aquesta nit o mai

Aquesta nit o mai és una pel·lícula espanyola de comèdia d'embolics del 1992 dirigida per Ventura Pons, basada en l'obra de teatre l'obra de teatre 20x20, de Joan Barbero i inspirada en El somni d'una nit d'estiu de William Shakespeare. Ha estat doblada al català. Fou ben acollida per la crítica que la va considerar una comèdia sense pretensions amb una enreda ben tramada, bons diàlegs i vestuari, i uns actors creïbles.

## Sinopsi

En una revetlla de Sant Joan una mà invisible i no pas innocent escull 14 persones a l'atzar per fer un viatge a través de Barcelona amb un exemplar del llibre El somni d'una nit d'estiu que conté al seu interior dos cobdiciats diamants i que aniran passant-se de mà en mà en un joc d'amor, passió i gelosia. Els diversos personatges són Marga, un directora de cinema alcohòlica i miop, el seu amant Nacho, un antropòleg impotent que trafica amb diamants, la perruquera Baba i el seu xicot Lluís, un gigoló transformista; l'Agustina, vídua propietària d'una barreteria i la seva filla Maria, aspirant a santa plena d'estigmes; el cabaret del senyor Oliveros on hi treballa el Johny; i els estudiants de biologia, l'ecologista Cristina, el "pijo" Xavier, el poca-vergonya Pere i la Carme.

## Repartiment

* Marta Fernández Muro - Marga
* Ángel Burgos - Nacho
* Lloll Bertran - Baba
* Camilo Rodríguez - Lluís
* Amparo Moreno - Agustina
* José María Cañete - Sr. Oliveros
* Mingo Ràfols - Johnny
* Mònica López - Cristina
* Maria Lanau - Carme
* Santi Ricart - Pere
* Marc Martínez - Xavier

## Premis

Als XI Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya Ventura Pons va rebre el premi al millor director i la Mònica López a la millor actriu secundària.

## Referències

* ↑ Aquesta nit o mai Arxivat 2020-06-08 a Wayback Machine. a filmin.cat
* ↑ Aquesta nit o mai a catalanfilms
* ↑ Crítica de José Luis Guarner a Fotogramas
* ↑ "La febre d'or" gana cinco de los premios de la Generalitat, La Vanguardia, 23 de febrer de 1993
# Arcadia (Kansas)

Arcadia és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 391 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Arcadia tenia 391 habitants, 156 habitatges, i 105 famílies. La densitat de població era de 343,1 habitants per km².
Dels 156 habitatges en un 35,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,5% hi vivien parelles casades, en un 15,4% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 11% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.750 $ i la renda mediana per família de 27.386 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.500 $ mentre que les dones 17.321 $. La renda per capita de la població era de 10.674 $. Entorn del 17,2% de les famílies i el 24,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Arcadia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Arcadia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Antoni Prats

Antoni Prats és el nom dels següents personatges:
* Antoni Prats Calbet (1927), pintor, esportista i escriptor eivissenc
* Antoni Prats Servera (1971), futbolista mallorquí
* Antoni Prats i Gràcia (Sueca, 1946), poeta i crític literari valencià
# Arlequí i Pierrot

Arlequí i Pierrot (Arlequin et Pierrot) és un quadre d'André Derain dipositat al Museu de l'Orangerie de París.

## Història

Els personatges d'Arlequí i de Pierrot apareixen amb freqüència en les obres dels artistes dels anys vint. André Derain s'aturà en la figura d'Arlequí en més d'una ocasió. A la col·lecció Walter-Guillaume, a més d'Arlequí i Pierrot, hom troba un Arlequí amb guitarra que també és de Derain. Existeix també un dibuix d'Arlequí (Troyes, Musée d'Art Moderne) que Derain dedica a Paul Guillaume. És palès, doncs, l'interès comú de marxant i artista envers el tema. De fet, fou Guillaume qui instigà Derain a pintar aquest monumental Arlequí i Pierrot i la tela ocupava un indret privilegiat al seu apartament (fins i tot, són els trets del marxant els que apareixen a les faccions de Pierrot, com ha assenyalat Miriam Simon).
Entre altres pintors, Paul Cézanne, Auguste Renoir i Pablo Picasso ja s'havien interessat pels saltimbanquis, un tema popular d'ençà del segle xvi.

## Descripció

Vestits amb llur indumentària tradicional, els dos personatges de la commedia dell'arte apunten ací uns passos de dansa, acompanyant-se amb instruments musicals: una mandolina el primer, i el segon, una guitarra. Però els seus instruments no tenen cordes. Aquest detall se suma a l'aspecte irreal de l'escena, una escena que hauria d'ésser enjogassada, quan en realitat els dos saltimbanquis tenen la cara trista i la mirada melangiosa.
El paisatge concorda amb la inquietant estranyesa dels personatges, que es retallen sobre un fons que presenta unes elevacions àrides i fosques i un cel crepuscular. El terra, inclinat, els deixa tan sols un espai restringit, en primer pla, entre una natura morta amb violí i gerra, a la dreta, i una migrada formació vegetal, a l'esquerra.
Malgrat el classicisme del tema, aquest oli sobre tela de 175 × 175 cm de Derain és d'una gran originalitat. Això, sens dubte, explica per què, més enllà de les seues qualitats formals, Arlequí i Pierrot sovint ha estat considerada una de les obres mestres de l'artista fins al punt que el pintor la va fer aparèixer en un altre quadre seu que es conserva al Museu de l'Orangerie: Retrat de la senyora Guillaume amb pamela.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Pierre Georgel, José Francisco Yvars, Jean-Pierre Labiau, 2002. De Renoir a Picasso: obres mestres del Musée de l'Orangerie, París. Barcelona: Fundació "la Caixa". ISBN 8476647808. Pàgs. 224-225.
* ↑ Georges Charensol, "Paul Guillaume, curieux homme et homme curieux", Plaisir de France, desembre del 1966, pàg. 15.
* ↑ André Derain: le peintre du "trouble moderne", cat. exp., París, Museu d'Art Modern de París / Paris-Musées, 1994, núm., 138, pàg. 238.
* 1 2 Museu de l'Orangerie (francès) i (anglès)

## Enllaços externs

* YouTube
* Flickr
# Arlequinus krebsi

Arlequinus krebsi és una espècie d'amfibis de la família Hyperoliidae. és monotípica del gènere Arlequinus. És endèmica de Camerun.
El seu hàbitat natural inclou boscos tropicals o subtropicals secs i a baixa altitud i maresmes d'aigua dolça.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.
# Arturo Segovia

Arturo Segovia (Soledad, 26 d'octubre de 1941) fou un futbolista colombià de la dècada de 1970.
Fou 14 cops internacional amb la selecció de Colòmbia amb la qual jugà la Copa Amèrica de 1975.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Deportes Tolima, Junior de Barranquilla, América de Cali i Millonarios FC.

## Referències

* ↑ Espectador, El. «Los recuerdos de Arturo Segovia» (en castellà), 14-04-2020. [Consulta: 11 gener 2022].
* ↑ Arturo Segovia a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ “Viví con Garrincha y me reí mucho con él” : Arturo Segovia a elheraldo.co
* ↑ Perfil a bdfa.com.ar
# Aristobul I de Judea

Aristobul I de Judea, de naixement Judà ben Joan (llatí: Aristobūlus, en grec antic: Ἀριστόβουλος, «Aristóboulos») fou un príncep de Judea, el fill gran de Joan Hircà.
L'any 110 aC se l'esmenta juntament amb el seu germà Antígon, dirigint el setge de Samaria que va ser destruïda el 109 aC. L'any 107 aC (o potser el 104 aC) Hircà va morir i Aristobul es va proclamar rei de Judea, essent la primera vegada que un dirigent jueu prenia aquest títol des de la captivitat de Babilònia.
Per assegurar el seu poder va empresonar tots els seus germans menys Antígon, i va matar també la seva mare a la qual el difunt Hircà havia encomanat el govern en testament. Encara que Antígon era el seu germà preferit no va trigar a matar-lo també en sospitar que conspirava contra ell, instigat per la reina i els seus partidaris. Després es va posar malalt segons sembla pels remordiments que tenia pels seus crims. La malaltia es va considerar un càstig diví. La malaltia es va agreujar fins a causar-li la mort l'any 106 aC (o potser el 103 aC). En el seu breu regnat va sotmetre els itureus als que va obligar a adoptar la llei jueva. Per la seva proximitat als grecs fou conegut com a Filohel·len (Φιλέλλην).
Es va casar amb Salomé Alexandra, germana de Simeó ben Shetach, cap del Sanedrí, que a la mort d'Aristobul es va casar amb el seu germà Alexandre Janeu.

## Referències

* ↑ Smith, William. «1.Aristobulus». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 300.
# Ashley

«Ashley» té aquests significats:
* Toponímia:
** Ashley (Dakota del Nord)
** Ashley (Illinois)
** Ashley (Indiana)
** Ashley (Ohio)
** Ashley Heights, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord
* Biografies:
** Ashley Benson (Long Beach, 1989), model i actriu de cinema i televisió estatunidenca
** Ashley Cole (Londres, 1980), futbolista anglès
** Mary-Kate i Ashley Olsen (Sherman Oaks, 1986), bessones i actrius estatunidenques
** Ashley Grimes (Dublín, 1957), futbolista irlandès que ocupava la posició de migcampista i de defensa
** Ashley Massaro (Babylon, Nova York, 1979), model i lluitadora professional estatunidenca
** Ashley Roberts (Phoenix, Arizona, 1981), cantant i ballarina de Pussycat Dolls
** Ashley Simmons (1986), lluitadora professional nord-americana
** Ashley Tisdale (1985, Deal, Nova Jersey), actriu, cantant i model estatunidenca
** Ashley Young (Stevenage, Hertfordshire, Anglaterra, 1985) és un futbolista anglès, d'origen jamaicà
** Anthony Ashley Cooper (1671, Londres - 1713, Nàpols), 3r comte de Shaftesbury, polític i filòsof anglès
** Warwick Ashley Davis (Epsom, Surrey, 1970), actor còmic anglès
** Ian Ashley, pilot de curses automobilístiques britànic que va arribar a disputar curses de Fórmula 1
* Miscel·lània:
** Nus Ashley, nus desenvolupat per Clifford W. Ashley al voltant de 1910
** The Ashley Book of Knots, manual de realització de nusos
# Badia de Pollença

La badia de Pollença és una badia que es troba al nord de l'illa de Mallorca. Està formada per part de la costa dels termes municipals de Pollença i d'Alcúdia. Està limitada pel nord pel cap de Formentor, i pel sud pel cap Pinar.
Un informe de l'Institut Mediterrani d’Estudis Avançats (Imedea) del 2022 va desvelar que la badia havia perdut diversitat biològica i ha entrat en un estat de vulnerabilitat, principalment per la pressió de l'activitat humana.

## Referències

* ↑ «badia de Pollença». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 13 juny 2023].
* ↑ «La badia de Pollença ha perdut diversitat i el seu estat és vulnerable». Ara Balears, 28-09-2022.
# Antonio de Benavides y de la Cueva

Antonio de Benavides y de la Cueva (Madrid, 11 de setembre de 1714 - ídem, 8 d'abril de 1782) fou un noble i militar espanyol, II duc de Santisteban del Puerto i X comte de El Castellar. Fou tinent general dels exèrcits espanyols.

## Biografia

Fill de Manuel de Benavides y Aragón i d'Ana Catalina de la Cueva, va néixer a Madrid, batejat a la parròquia de San Pedro l'endemà del seu naixement.
El 28 de juliol de 1744, el rei Felip V li atorgà la comanadoria de Bolaños de l'Orde de Calatrava. Durant molts anys va ser gentilhome de cambra a la cort, i durant aquest període va passar a Itàlia, on va tenir al seu càrrec diverses comissions. A Espanya, va ser cavallerís major de la infanta Maria Teresa, capità de la companyia d'alabarders i tinent general dels exèrcits reials. El 1765 fou nomenat encarregat de conduir fins a Gènova a la duquessa de Toscana. Després serví al príncep d'Astúries, el rei Carles III agraït va atorgar-li els collars de l'Orde del Toisó d'Or, de Sant Gener i la gran creu de Carles III.
Morí el 1872. Fou enterrat a la parròquia de San Pedro.

## Família

Es casà en primeres núpcies amb Ana Catalina de Toledo el 8 de maig de 1735, matrimoni que no tingué descendència. El 1742 mor Ana i torna a casar-se amb María de la Portería Pacheco Téllez-Girón, el 28 d'octubre de 1744. El matrimoni tingué sis fills:
* Joaquina María (1746-1805)
* María de la Portería (1748-?)
* Ana María (1754-1765)
* Joaquin María (1751-1752)
* Joaquina María (1752-1765)
* María de la Soledad (?-1749)
El 1754 morí María i Benavides encara casà en terceres núpcies amb Ana María de la O Fernández de Córdoba, amb qui tingué dos fills:
* Francisca de Paula (1763-1827)
* Josefa Joaquina (1773-?)

## Títols

Antonio de Benavides va ostentar diversos títols al llarg de la seva vida, que conserva o bé traspassà a la seva descendència.
De 1716 a 1748:
* VII marquès de Solera
De 1735 a 1782:
* X comte de El Castellar
* VIII marquès de Malagón
* VIII comte de Villalonso
De 1748 a 1782:
* XIV comte de Cocentaina
* XIII comte de Risco
* XI marquès de las Navas
* XIII comte de Medellín
* II duc de Santisteban del Puerto

## Referències

* 1 2 3 4 «Fitxa d'Antonio de Benavides y de la Cueva» (en castellà). Fundació Casa Ducal de Medinaceli. [Consulta: 26 febrer 2015].
* 1 2 Ballesteros Robles, 1912, p. 72.

## Bibliografia

* Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912.
# Artur Domènech i Mas

Artur Domènech i Mas (Barcelona, 13 de juliol de 1878 - 29 d'abril de 1936) va ser un esperantista, llibreter, professor de llatí i sindicalista català. Fou sogre de l'escriptor i esperantista Jaume Grau Casas.
Artur Domènech va aprendre la llengua auxiliar internacional esperanto el 1913. Al cap de pocs mesos ja n'era professor, activitat que va desenvolupar durant dècades. També va formar part de l'equip de redacció de la revista Kataluna Esperantisto i va ser president de diversos grups locals, així com secretari de la Kataluna Esperantista Federacio. Va ser president i secretari dels Jocs Florals Internacionals, on va guanyar diversos premis. També va fer traduccions de Joan Puig i Ferreter per a l'antologia de literatura catalana en esperanto Kataluna Antologio, editada pel seu gendre Jaume Grau Casas. Un any després de la seva mort es va publicar el llibre pòstum Poemoj (1937), de temàtica amorosa, editat també per Jaume Grau Casas. De fet, l'obra comença amb una dedicatòria inicial de l'editor "Je la memoro de mia bopatro Artur Domènech", qui s'havia casat amb la seva filla Angelina Domènech i Burguera. Alguns poemes d'Artur Domènech apareixen a l'antologia de la literatura original en esperanto Esperanta Antologio (1984) editada per William Auld, així com a la Concise Encyclopedia of the Original Literature of Esperanto, 1887-2007, de Geoffrey Sutton.

## Referències

* 1 2 3 Ivan Širjaev; Ludoviko Kökény; Vilmos Bleier; Kálmán Kalocsay. Enciklopedio de Esperanto (en esperanto). Budapest: Literatura Mondo, 1933-1934.
* 1 2 Sutton, Geoffrey. Concise Encyclopedia of the Original Literature of Esperanto, 1887-2007 (en anglès). Nova York: Mondial, 2008, p. 211-212.
* ↑ «Kataluna Esperantisto (1921-1923)». [Consulta: 29 desembre 2014].
* ↑ Blond, Lali. «Ressenya de Poemoj» (en esperanto). Literatura Mondo, 1937. [Consulta: 29 setembre 2014].
# Artur Cella i Quivent

Artur Cella i Quivent, conegut com a Cella I, (Artés, 19 de febrer de 1896 - Barcelona, 3 de març de 1965) fou un futbolista català de les dècades de 1910 i 1920.
Va jugar al FC Espanya juvenil i des de 1915 al primer equip. Jugà al Espanya durant cinc temporades, on fou un futbolista molt destacat. L'any 1920 fitxà pel FC Barcelona, on jugà cinc temporades més, amb 123 partits jugats, entre oficials i amistosos. Fou germà del també futbolista Ceferí Cella.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1921-22, 1923-24
* Copa espanyola:
** 1921-22

## Referències

* 1 2 3 4 5 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «De entrenamiento». Mundo Deportivo, 31-07-1913. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Buen principio». Mundo Deportivo, 26-09-1916. [Consulta: 1r abril 2015].
# Antos

Antos (en grec antic Ἄνθος "flor") era fill d'Autònous i d'Hipodàmia. Els seus germans eren Erodi, Esqueneu i Acant, i la seva germana, Acàntida, a la que els déus van donar una bellesa excepcional.
El seu pare, Autònous, tenia un gran nombre de ramats de cavalls, que treien a pasturar Hipodàmia i els seus fills. Però Autònous no cuidava els seus sembrats ni els arbres fruiters, i la terra només li donava joncs i calcides. Per això posà als seus fills noms de plantes espinoses. Erodi, el més gran dels fills, estimava molt els ramats del seu pare i els portava a pasturar a la praderia. Però Antos, el seu germà, una vegada va portar els cavalls lluny dels prats, i aquests, privats d'aliment, es van desbocar i van atacar Antos, començant-lo a devorar. El noi implorava als déus amb grans crits, demanant que el salvessin. El pare no aconseguia treure els cavalls de damunt del seu fill, trastornat pel dolor, ni el serven del noi tampoc. La mare, en canvi, va lluitar aferrissadament amb els cavalls, però les seves poques forces no van poder impedir un desenllaç funest. Tota la família va plorar Antos. Zeus i Apol·lo, compadits, els van transformar en ocells, i van rebre els mateixos noms que tenien abans. Antos va ser transformat en un ocell anomenat Anthus, que amb el seu cant imita el renill dels cavalls, però sempre fuig davant d'ells. El seu servent es va transformar en agró, un ocell que no comparteix l'hàbitat dels cavalls.

## Referències

* ↑ Antoní Liberal. «VII. Antos». A: Recull de metamorfosis. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 2012, p. 140-141. ISBN 9788498592061.
# Antoon Krings

Antoon Krings (Fourmies, 1962), de pare danès i mare francesa,. és un escriptor i il·lustrador francès de llibres infantils.
Va estudiar arts gràfiques a l'ESAG (Escola Superior de les Arts Gràfiques). Més tard va dissenyar models d'estampació i va treballar per al dissenyador Emmanuel Ungaro durant quatre anys. El 1989, va publicar el seu primer llibre il·lustrat per nens. El 1993, Krings va il·lustrar Fennec le fluté, una sèrie d'històries de detectius per a nens per al qual va rebre una menció especial per al grafisme al Bologna Ragazzi Award, Bolonya de 1994). Més tard la van adaptar com a sèrie televisiva que va rebre l'International TV Programming Award al New York Worldmedal Festival de 1997)
És l'autor de llibres d'èxit des de la publicació de Bestioles curioses (en francès, Drôles de petites bêtes) ,la vida de petits insectes antropomòrfics, col·lecció publicada des de 1995 a l'editorial Gallimard Jeunesse.

## Obres on és l'autor i l'il·lustrador

* A l'eau ! Les mots (Gallimard jeunesse, 2003)
* Zaza au bain (Ecole des Loisirs, Col·lecció Lutin poche, 1998)
* Omar, prince de la lune et des étoiles filantes (Ecole des Loisirs, 1997)
* Rosie à la ferme (Ecole des Loisirs, Col·lecció Lutin poche, 1997)
* Le Petit Frère de Zaza (Ecole des Loisirs, 1996)
* Nina (Ecole des Loisirs, 1995)
* Le Diablotin (Ecole des Loisirs, 1994)
* Rosie au cirque (Ecole des Loisirs, 1993
* Jean-Loup (Ecole des Loisirs, 1992)
* Nickel (Ecole des Loisirs, 1992)
* Zaza au supermarché (Ecole des Loisirs, 1992)
* Amédée (Ecole des Loisirs, Col·lecció Lutin poche, 1991)
La sèrie de Norbert aperguda a l'"Ecole des Loisirs"
* Norbert fait du vélo (1990)
* Norbert aime les fraises (1993)
* La Piscine de Norbert (Col·lecció Lutin poche, 1993)
* Norbert dans la neige (1994)
* Le chat de Norbert (1996)
* Norbert fait un gâteau (Col·lecció Lutin poche, 1997)
* Norbert et le père Noël (1999)
En col·laboració amb Alexis Lecaye
* Fennec et le père Noel (Col·lecció pickpocket, 1995)
* Le tournevis mystérieux (Col·lecció pickpocket, 1993)
* La voiture de pompiers bleue (Col·lecció Folio benjamin, 1996)
* Gare à Gary le loup (Col·lecció Pickpocket, 1993)
* Georges-Gros-Dos a disparu (Col·lecció pickpocket, 1995)
* Kennef le chef de tout (Col·lecció pickpocket, 1995)
* Où est passée Priss la poupée? (Col·lecció pickpocket, 1995)

## Obres on és l'il·lustrador

* Le Pré sans fleurs, ni couleurs de Laurence Gillot (Bayard jeunesse, Col·lecció Belles Histoires, 2001)
* La sèrie dels Kiko, de Grégoire Solotareff editat a Gallimard jeunesse.
* Olaf et Marjorie de Charlotte Trench i de Grégoire Solotareff (L'ecole des Loisirs, 1991)

## Referències

* ↑ « Sa Majesté des enfants, Antoon Krings », Le Point, 29 décembre 2010.
* ↑ Cerisier, Alban. Gallimard. De la jeunesse chez Gallimard, 2008, p. 255. ISBN 978-2-07-062281-8.
* ↑ Biografia Arxivat 2016-11-10 a Wayback Machine. a Gallimard Jeunesse
* ↑ Antoon Krings a librosinfantiles.net

## Enllaços externs

* Bologna Ragazzi Award Arxivat 2011-01-03 a Wayback Machine. (in italià)
# Antoxantina

Les antoxantines (en anglès anthoxanthins) són un tipus de pigments flavonoides que es troben en les plantes. Com a regla, els més brillants d'aquests pigments es troben en més quantitat a l'escorça o la fusta de diverses espècies d'arbres tropicals; però també són presents, en menor quantitat, en les flors d'espècies de plantes que viuen en climes temperats.
Són glucòsids que normalment consten d'una molècula de glucosa unida a una molècula de flavona o xantona. Són la contrapart dels antocians. Les antoxantines tenen un rang de colors que va de blanc o incolor a color crema o groc, sovint es troba en el pètals de les flors. Aquests pigments són generalment més blancs en un medi àcid i més grogosos en un medi alcalí. Són només lleugerament solubles en aigua però ràpidament solubles en àcids diluïts
Són molt susceptibles al canvi de color amb minerals i ions de metalls, similarment com passa en els antocians. Com tots els flavonoides presenten propietats antioxidants i són importants en la nutrició i de vegades s'usen com additiu alimentari. Un exemple d'antoxantina és la quercitina
També es fan servir com a tints.

## Referències

* ↑ «The anthoxanthin pigments are yellow» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 18 desembre 2017].
# Baki (Somalilàndia)

* Per a altres significats, vegeu «Baki».
Baki és una ciutat de la regió d'Awdal, a Somalilàndia, capital del districte del seu nom. Anteriorment (1982) fou capital de la regió d'Awdal, però va perdre posteriorment aquesta condició, probablement el 1992, en favor de Borama, prop de la frontera amb Etiòpia. La ciutat té prop dels cent mil habitants, xifra que assoleix el districte.
Baki està situada al nord-est de Borama, en una regió muntanyosa que ocupa la part nord de l'actual regió i el centre de l'antiga (abans de la seva divisió el 2007).
Està poblada pels gadabursi, sub clans dels reer nuur i mahad case.
# Banc

«Banc» té aquests significats:
* Banc (empresa), empresa o entitat que gestiona diners
* Banc de llavors, diversos significats
* Banc (moble), moble consistent en un seient amb respatller o sense, amb reposabraços o sense, pensat perquè hi càpiguen diverses persones
* Banc d'esperma, entitat que gestiona i emmagatzema esperma amb finalitats reproductives
* Banc oceànic, altiplà marí aïllat de la plataforma continental vorejat per una depressió o gorja profunda
* Banc, part inferior d'un retaule, generalment dividit en casaments, aquesta divisió no correspon als carrers del retaule