OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Acta (reunió)

* Per a altres significats, vegeu «actes (reunió acadèmica)».
L'acta d'una reunió és el document escrit que registra els temes tractats i els acords adoptats en una determinada reunió, amb la finalitat de certificar l'esdevingut i donar validesa a l'acordat. El tipus d'organismes que celebra aquestes reunions de les quals s'aixecarà acta pot ser molt divers, des d'una assemblea parlamentària, una institució pública o privada, una associació o una comunitat de veïns. Totes aquestes reunions han hagut de ser degudament convocades, per escrit i amb l'antelació adequada, mitjançant un document, dirigit a tots els possibles assistents, en el qual ha de figurar l'ordre del dia de la reunió.

## Referències

* ↑ «Acta (reunió)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Actes (reunió acadèmica)
Viccionari
# Segle XXI aC

El segle XXI aC és un període de la història antiga marcat per la recuperació dels grans imperis, amb nous dirigents al capdavant, després de la crisi de segles anteriors. S'incrementa l'ús de l'escriptura entre les classes altes.

## Política

Amb el Regne Mitjà d'Egipte, instaurat per Mentuhotep II, la regió del Nil es recupera després de la forta crisi del segle anterior. La Xina també fa un pas endavant en la centralització amb el sorgiment de la dinastia Xia (si bé té un cer caràcter mític que fa dubtar de la cronologia). Xulgi va protagonitzar l'anomenat renaixement sumeri.

## Economia i societat

Es van introduir nous sistemes de mesurament per regular-ne el comerç. Per exemple, data d'aquest segle la introducció del gur, mesura equivalent a 200 litres usada a Mesopotàmia.
Els amorrites van començar a instal·lar-se en terres accàdies procedents d'Aràbia. La pressió demogràfica que van exercir sobre la població local fa que esdevinguin una cultura pròpia dins l'organigrama sumeri, fins al punt que els dirigents posteriors van incorporar el títol de «rei dels martu».

## Invencions i descobriments

Es va escriure el primer codi legal complet, el codi d'Ur-Nammu, en forma de llista de casos delictius i les sancions que cal aplicar-los. Els delictes més greus (violació, assassinat i robatori) es podien castigar amb la mort, mentre que la resta de faltes tenien aparellada una multa.
Segons les llegendes, s'hi va fer la primera infusió de te, però la data és controvertida.

## Art, cultura i pensament

Segons la cronologia hebrea tradicional, en aquesta època va viure Abraham, patriarca bíblic i fundador del poble jueu en emigrar des d'Ur cap a Palestina.
# Història de la pizza

L'origen de la paraula pizza no és clar, apareix citat per primera vegada l'any 997 en llatí medieval. A Nàpols al segle xvi s'anomenava pizza a un tipus de galette plana de pa.
En aquell temps la pizza s'utilitzava com un sistema de prova per saber si la temperatura dels forns era l'adequada, era un plat de gent pobra que es venia als carrers i no era considerat una recepta de cuina. Abans del segle xvii la pizza es cobria amb una salsa blanca que posteriorment va ser substituïda per l'oli, formatge, tomàquets o peix. El 1843 Alexandre Dumas (pare) va descriure la diversitat d'ingredients posats a sobre de la massa de pizza. El juny de 1889, per tal d'honorar la reina consort d'Itàlia, Margarida de Savoia, el cuiner napolità Raffaele Esposito creà la "Pizza Margarida", una pizza guarnida amb tomàquets, mozzarella formatge i alfàbrega, que representaven els colors de la bandera italiana. Ell va ser el primer a incorporar formatge a la pizza. La seqüència exacta a través de la qual els gustosos pans plans medievals mediterranis van passar a ser les pizzes actuals no està del tot establerta.

## Orígens

El pa és un dels aliments més antics de la humanitat fet des del neolític. A Sardenya els arqueòlegs han trobat restes d'un pa de 3.000 anys segurament ja amb llevat. Els grecs antics tenien un pa pla anomenat plakous al qual donaven gustos variats amb ingredients afegits a sobre com plantes aromàtiques, ceba i all. També es diu que els soldats perses de Darios I el Gran (521-486 aC) fornejaven una mena de pa pla sobre els seus escuts i el cobrien amb formatge i dàtils, En el primer segle de la nostra era el poeta Virgili, es refereix a un pa pla amb ingredients afegits per sobre.
Aquests pans plans sobreviuen a la conca del Mediterrani com la "focaccia" d'origen etrusc. o la "coca" (de Catalunya, País Valencià i les Balears) la "Pita" dels grecs o "Pide" en turc i la "Piadina" a Bolonya. Pans plans similars en altres parts del món són la "Paratha" a l'Índia, "Naan" al sud d'Àsia, "Carasau", "Spianata", "Guttiau", "Pistoccu" a Sardenya el "Flammkuchen" a Alsàcia i el "Rieska" a Finlàndia.

## Enllaços externs

* What's Cooking America - History of Foods - Pizza

## Referències

* ↑ «Museus de Sardenya». Arxivat de l'original el 2011-07-22. [Consulta: 19 agost 2009].
* ↑ Plakous, Liddell and Scott, "A Greek-English Lexicon", at Perseus
* ↑ «Food and Drink - Pide - HiTiT Turkey guide». Hitit.co.uk. Arxivat de l'original el 2009-08-23. [Consulta: 5 juny 2009].
# Roque Labajos Arenas

Roque Labajos Arenas fou un polític espanyol, diputat al Congrés dels Diputats durant la restauració borbònica.
Se saben pocs detalls de la seva vida. Sembla que era originari de Madrid, potser era impressor, i el 1885 va ingressar a la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País. Fou elegit diputat del Partit Conservador pel districte de la vila de Gràcia a les eleccions generals espanyoles de 1884. No fou reescollit.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Ammodytes dubius

Ammodytes dubius és una espècie de peix de la família dels ammodítids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Groenlàndia fins a Carolina del Nord. També a l'Atlàntic nord-oriental.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reinhardt, J. C. H. 1837. Ichthyologiske bidrag til den Grönlandske fauna [Ichthyological contributions to the fauna of Greenland]. Indledning, indeholdende tillaeg og forandringer i den fabriciske fortegnelse paa Grönlandske hvirveldyr. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Natur. Math. Afhandl. v. 7: 83-196, Pls. 1-8.
* Robins, C.R. i G.C. Ray, 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bonilla

«Bonilla» té aquests significats:
* Toponímia:
** Bonilla de la Sierra, municipi de la província d'Àvila a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Paso Bonilla, poble al departament de Tacuarembó (Uruguai)
* Biografies:
** Alonso de Bonilla
** Ernesto Bonilla del Valle (Jauja, Perú, 1905 - Los Angeles, Estats Units, 2005), escriptor, poeta i pintor peruà
** Fernando Maria Bonilla-Musoles (1944, València)
** Francisco Bonilla Martí
** Jesús Bonilla (Madrid, 1955), actor i director de cinema espanyol
** Josep Maria Bonilla i Martínez (València, 1808 - 1880), escriptor, polític, pintor i periodista valencià
** Víctor Manuel Bonilla Hinestroza (Tumaco, 1971), futbolista colombià que ocupa la posició de davanter
# Segle XXII aC

El segle XXII aC és un període de l'edat antiga de crisi generalitzada, amb el col·lapse de diverses monarquies i pobles per la manca d'aliments i les revoltes i invasions que aquest fet provoca. Inclou els esdeveniments transcorreguts entre els anys 2200 aC i 2101 aC.

## Política

La crisi econòmica provoca la caiguda del poder centralitzat entre els egipcis, és l'època de l'anomenat Primer període intermedi d'Egipte. A Mesopotàmia es produeix també un canvi dinàstic, amb Ur-Nammu al capdavant d'Ur. Lagash escapa parcialment a la crisi generalitzada gràcies al govern de Gudea.

## Economia i societat

Durant aquest segle es va produir una perllongada sequera (esdeveniment del kiloany 4,2) que va tornar desertes algunes zones abans habitades i va perjudicar l'agricultura planetària. A Egipte es van registrar inundacions catastròfiques que van provocar revoltes camperoles i fam, mentre que els habitants del nord de Mesopotàmia van haver d'emigrar cap al sud en busca d'aliment. Per acabar, a la Xina el canvi climàtic va suposar la desaparició de diverses cultures neolítiques.

## Invencions i descobriments

L'emperador Yu crea sistemes de reg adaptats a la realitat xinesa per fer front al canvi meteorològic.

## Art, cultura i pensament

Es va començar a posar per escrit l'Epopeia de Guilgameix, el poema èpic més antic conservat, que va influir àmpliament en la narrativa occidental. Han arribat també tauletes amb reculls sobre les desgràcies esdevingudes amb la sequera, així com invocacions als déus per sortir de la crisi.

## Referències

* ↑ Arz, Helge W.; et al. (2006). "A pronounced dry event recorded around 4.2 ka in brine sediments from the northern Red Sea". Quaternary Research. 66 (3): 432–441.
# Helena Studler

Helena Studler (Amiens, 1891 - Clermont-Ferrand, 1944) va ser una monja francesa de les Filles de la Caritat que va salvar la vida de 2.000 persones dels camps de presoners durant la Segona Guerra Mundial, una d'elles François Mitterrand.

## Biografia

Va ingressar a les Filles de la Caritat el juny de 1912. En l'inici de la Segona Guerra Mundial, es trobava a l'asil de Sant Nicolau de Metz. Viu les dures conseqüències de la guerra del 1940, amb presoners francesos morts de fam pel carrer. S'organitza per demanar donacions dels ciutadans d'Amiens per donar menjar i beure als presoners abans que siguin enviats a camps de concentarció. Potseriorment, decideix anar directament als camps de concentració de Sarrebrück, Stuttgart, Manheim, Nuremberg, Karlsruhe i Wiebaden. El juliol de 1940 ajuda a fugar-se a dos oficials francesos presos i durant els següents mesos la línia d'evasió darrera les línies alemanyes es consolida. Per ordre de la Creu Roja, dos cops per setmana Helena va en camió a Nancy, fet que aprofita per endur-se els presoners a la França lliure. Studler fins i tot va fabricar licor de fruites clandestinament per poder subornar als soldats nazis i entrar als camps de concentració. També elaborava botes amb doble fons per alliberar els presoners.
Ben aviat diverses persones s'uneixen a la xarxa humanitària que ha creat Studler. Detinguda el febrer de 1941 després d'una evasió que no va acabar bé, és interrogada 18 vegades en tres dies i condemnada a un any de presó. No obstant, en el moment de ser traslladada a Sarrebrück, un metge alemany diu que està molt dèbil i el juliol de 1941 l'envia a la seva pròpia comunitat. Quan es recupera, Studler no dubte en continuar amb la feina de salvament dels presos. Entre els 2.000 presoners que va salvar hi havia el sacerdot Maiers, futur bisbe de Burdeus, i el qui seria president francès François Miterrand. Després d'una visita de la policia l'estiu del 1942, se'n va de Metz a la França no ocupada, a Lió, on ajuda els refugiats que arriben a l'Hospital de Sant Josep. Finalment morirà de càncer el novembre de 1944, amb 53 anys. El govern francès la va descriure com "un element essencial de la resistència".

## Pel·lícula

El 2017 es va estrenar la pel·lícula Red de libertad sobre Helena Studler, del director Pablo Moreno. A la pel·lícula participen Assumpta Serna, Luisa Gavasa, Gabriel Latorre o Laura Contreras.

## Referències

* 1 2 3 4 Coll, Maria «Una monja contra els nazis». Revista Valors, 156, 01-02-2018, pàg. 28 [Consulta: 15 febrer 2018].
* ↑ Mercedes Roig Castellanos. A través de la prensa: la mujer en la historia : Francia, Italia, España, S. XVIII-XX. Ministerio de Asuntos Sociales, Instituto de la Mujer, 1989.
* ↑ «La desconocida Shindler francesa». Enlacejudio.com, 01-11-2017 [Consulta: 15 febrer 2018].
* ↑ ««Helena Studler fue una heroína desconocida»». El Periódico de Aragón, 2017 [Consulta: 15 febrer 2018].
* ↑ «In un film la storia della “Schindler francese”, la vincenziana Helena Studler» (en italià). LaStampa.it.
# Rosari Soto

Rosari Soto (també escrit Rosario Soto) és una mestra i escriptora valenciana i valencianista d'inicis del segle XX.
Els seus primers textos els publica a El Mercantil Valenciano en la dècada del 1930, on demanava un monument per a Guillem Sorolla, líder de la Revolta de les Germanies. A l'article, es fa el primer esment conservat del que posteriorment es coneixeria com Versió Alzira de l'Himne de l'Exposició, i arran de l'article, Bernat Bono i Barber li respondria, amigablement, en premsa.
Durant la guerra civil va ser directora de la Unió de Xiques del País Valencià, delegada de la CGT i secretària femenina del comité local de la Joventut d'Esquerra Republicana de València.
En acabar la guerra, se li va obrir un expedient en la secció politicosocial que va servir per a fitxar-la com a enemiga del règim a causa de la publicació d'un article en la revista Nueva República de Madrid el 1937.

## Referències

* ↑ «Información municipal. Resultado de unas oposiciones» (en castellà). Las Provincias, 12-03-1925, p. 4 [Consulta: 19 gener 2024].
* 1 2 Lacueva Lorenz, Maria. Dones & Valencianisme. Pioneres (1900-1939), 2022, p. 119. ISBN 978-84-123055-6-2 [Consulta: 19 gener 2024].
* ↑ Lacueva Lorenz, 2022, p. 122.
* ↑ Eureka «Si eres una chica joven y odias el fascismo, ¡ven a la Unión de Muchachas!» (en castellà). Agente Provocador, 23-07-2021 [Consulta: 19 gener 2024].
* 1 2 Lacueva Lorenz, 2022, p. 131.
# Ambush

Ambush és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Sam Wood, l'última dirigida pel director, estrenada el 1950.

## Argument

El 1878, Ward Kinsman (Robert Taylor), un explorador indi, ha estat persuadit per la Cavalleria dels EUA per trobar Mary Carlyle, la filla d'un general, que ha estat agafada pels apatxes. Seguint la pista amb alguns soldats de cavalleria i Ann Duverall (Arlene Dahl), la germana de Mary, arriben a un campament apatxe. Ward s'assabenta que Mary ha estat presa per un apatxe anomenat Diablito. Tornant al fort de cavalleria amb Tana, un apatxe captiu, es fan els preparatius per a una expedició a gran escala per trobar Diablito.

## Repartiment

* Robert Taylor: Ward Kinsman
* John Hodiak: Capità Ben Lorrison
* Arlene Dahl: Ann Duverall
* Don Taylor: Tinent Linus Delaney
* Jean Hagen: Martha Conovan
* Bruce Cowling: Tom Conovan
* Leon Ames: Major C. E. Breverly
* John McIntire: Frank Holly
* Pat Moriarity: Sergent Mack
* Charles Stevens: Diablito
* Chief Thundercloud: Tana
* Ray Teal: Capità J. R. Wolverson

## Comentaris

Per Jean-Pierre Coursodon i Bertrand Tavernier, cal retenir a finals de la carrera de Sam Wood: [...] sobretot "Ambush", la seva última pel·lícula i, segons la nostra opinió, el seu únic western; la realització era destacable (la primera seqüència fa pensar en la de Colorado Jim, d'Anthony Mann, posterior tres anys), les relacions entre els personatges molt subtils, i el diàleg, no content d'evitar els clixés del gènere, en citava fins i tot un cert nombre per ridiculitzar-lo.

## Referències

* ↑ Jean-Pierre Coursodon i Bertrand Tavernier: Trenta anys de cinema estatunidenc. Edicions C.I.B. París. 1970.
# Agum II

Agum II o segurament també Agum-Kakrine va ser un rei dels cassites i de Babilònia que regnava cap a l'any el 1570 aC. Era fill d'Urzigurumaix. Va succeir en el tron a Tiptakzi, probablement un oncle seu. Entre els seus títols portava el de rei de Khana, de Babilònia, d'Accàdia, d'Alman (l'actual Kholwan, al naixement del riu Diyala), de Padan (al nord-est de Babilònia) i de Gutium (el país dels Gutis).
Al començament del segle xvi aC els hitites van fer una expedició a Babilònia. Van haver de baixar per l'Eufrates i van haver de passar per Terqa i Mari, centres del regne cassita de Khana que sens dubte va haver de donar el seu consentiment i sembla que es van afegir a l'expedició. Els hitites, dirigits per Mursilis I van saquejar Babilònia cap a l'any 1594 aC, però sembla que no va caure en mans dels cassites que estaven en guerra permanent contra Babilònia perquè els babilonis van cridar al rei de la Baixa Mesopotàmia (País de la Mar), que per un temps va assolir el domini de la ciutat, però al cap d'uns anys, en el regnat d'Agum II, els cassites van entrar a Babilònia que van convertir en la seva capital. Khana va passar a ser una simple dependència.
Un rei anomenat Agumkakrine (o Agum-Kakrine) "rei dels cassites i dels accadis" apareix en un document hitita del temps d'Hantilis I. D'ell es diu que va obtenir (segurament per un tractat), el retorn de l'estàtua del déu babiloni Marduk, que era a territori hitita des l'expedició de Mursilis I. A aquest rei probablement cal identificar-lo amb Agum II, contemporani d'Hantilis I (rei entre el 1590 aC i el 1560 aC).
A Agum II el va succeir el seu fill Burnaburiaix I.

## Referències

* ↑ Brinkman, J. A. Materials and studies for Kassite History: vol. I. Chicago: The Oriental Institute of the University of Chicago, 1976, p. 97-98.

## Bibliografia

* E. Norris. The Cuneiform Inscriptions of Western Asia, vol. II: A Selection from the Miscellaneous Inscriptions of Assyria, 1866.
* T. G. Pinches. The Cuneiform Inscriptions of Western Asia, vol. V: A Selection from the Miscellaneous Inscriptions of Assyria and Babylonia, 1909.
* P. Jensen. «Inschrift Agum-kakrimi’s, d. i. Agum’s des Jüngeren». A: Sammlung von assyrischen und babylonischen Texten in Umschrift und Übersetzung (KB III/1), 1892, p. 134–153. text complert
* R. Campbell Thompson. The Epic of Gilgamish. Text, Transliteration, and Notes, 1930. pl. 36 tablet Rm 505
* W. Sommerfeld. Der Aufstieg Marduks: Die Stellung Marduks in der babylonischen Religion des zweiten Jahrtausands v. Chr. (AOAT 213), 1982, p. 172. no. 4.
* T. Longmann. Fictional Akkadian Autobiography: A Generic and Comparative Study. Eisenbrauns, 1991, p. 79–88.
* P. Stein. Die mittel- und neubabylonischen Königsinschriften bis zum Ende der Assyrerherrschaft: Grammatische Untersuchungen, 2000, p. 150–165. text complert
* B. Foster. Before the Muses: An Anthology of AkkadianLiterature, 2005, p. 360–364. traducció
* Takayoshi Oshima. «Another Attempt at Two Kassite Royal Inscriptions: The Agum-Kakrime Inscription and the Inscription of Kurigalzu the Son of Kadashmanharbe». A: Babel und Bibel 6. Eisenbrauns, 2012, p. 225–252, 258–261. traducció
# Segle XXIII aC

El segle vint-i-tresè abans de Crist va començar l'1 de gener de l'any 2300 aC i finalitzà el 31 de desembre del 2201 aC. L'edat del bronze arriba al nord d'Europa mentre els pobles més avançats creen els primers grans imperis de la història.

## Política

Accad, amb Sargon d'Accad al capdavant, esdevé la potència dominant a Mesopotàmia i s'ha d'enfrontar a nombrosos enemics per mantenir la seva hegemonia, tant interns com externs (els gutis, amb l'expedició triomfant del 2218 aC). Adopta l'escriptura cuneiforme sumèria i gran part de la seva cultura.
A Corea es van unificar diverses ciutats per crear el regne de Gojoseon, un dels que més va perdurar a la regió.

## Economia i societat

Egipte va continuar les seves obres d'enginyeria per aprofitar millor l'aigua i això fer créixer la seva agricultura. D'aquesta època daten les obres al voltant del Birket Qarun, on es va eixamplar un canal per unir-lo amb el Nil i crear una zona àmplia de regadiu.
Els pobles d'Anatòlia van ocupar Grècia i es van barrejar amb la població local.

## Invencions i descobriments

Els astrònoms egipcis van consignar l'observació d'un fenomen que més endavant s'identificaria amb el Cometa Hale-Bopp.

## Art, cultura i pensament

La mitologia egípcia es va anar codificant amb relats cosmològics, que dividien el cel segons el seu país, i amb l'addició de les diverses deïtats locals al panteó general, governat per Ra, de culte creixent.

## Geologia

El 2250 aC ha estat definit oficialment com a data d'inici de l'estatge faunístic Megalaià.
# Helena Tulve

Helena Tulve (Tartu, 28 d'abril de 1972) és una compositora estoniana.

## La vida i el treball

Helena Tulve va estudiar composició amb Alo Põldmäe a l'Escola de Música de Tallinn ("Tallinna Muusikakeskkool") i va estudiar de 1989 a 1992 amb Erkki-Sven Tuer al Conservatori Estatal de Tallinn. El 1994 es va graduar amb el Premi Premier de Jacques Charpentier al Conservatoriire de París. De 1993 a 1996 va continuar la seva formació a París. Des de l'any 2000, Helena Tulve és professora i està a l'Acadèmia de Música d'Estònia i l'Acadèmia de Teatre a Tallin i és una compositora independent. El mateix any, va rebre el premi Heino Eller de música.
Helena Tulve pertany a la jove generació experimental de compositors estonians. En contrast amb el moviment de la música neoclàssica, centrat en el ritme, Tulve se centra en el to i el so. Està molt influenciada per l'escola francesa de música espectral, la música experimental IRCAM, el cant gregorià i els estils de música oriental. Les seves obres són interpretades a tot el món.

## Obres (selecció)

* Lethe (per a conjunt de cambres, 1991)
* Èxode (per a cor de cambra, 1993)
* Öö (per a quartet de saxofon, 1997)
* à travers (per a conjunts de cambres, 1998)
* Sans titre (per a clavicèmbal, 1999)
* Sula (per a orquestra simfònica, 1999)
* Música per a la pel·lícula Somnambuul (2003)
* It is getting so dark (Opera de cambra, 2004)
* Extinction des choses vues (per a orquestra simfònica, 2007)
* Hõbevalge (per a violí i orquestra, 2008)
* Hingamisveele (per a orquestra de corda, 2011)

## Referències

* ↑ Eesti Elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus 2000 (= Eesti Entsüklopeedia 14) ISBN 9985-70-064-3, S. 555
# Amby Fogarty

Amby Fogarty (Dublín, 11 de setembre de 1933-4 de gener de 2016) va ser un entrenador i jugador de futbol irlandès que jugava en la demarcació de migcampista.

## Selecció nacional

Va jugar un total d'11 partits amb la selecció de futbol d'Irlanda. Va debutar l'11 de maig de 1960 en un partit amistós contra Alemanya Occidental que va finalitzar amb un resultat a favor del combinat irlandès per 0-1. A més va disputar la fase de classificació per a la Copa Mundial de Futbol de 1962 i de classificació per l'Eurocopa 1964, en la qual va jugar el seu últim partit amb la selecció contra Espanya.

## Clubs

| Club | Any | Partits | Gols |
| Bohemians FC | 1953 - 1955 | | 8 |
| Glentoran FC | 1955 - 1957 | | 10 |
| Sunderland AFC | 1957 - 1963 | 152 | 37 |
| Hartlepool United FC | 1963 - 1966 | 127 | 22 |
| Cork Hibernians FC | 1966 - 1969 | 40 | 3 |
| Cork Celtic FC | 1969 - 1971 | 29 | 3 |
| Drumcondra FC | 1971 - 1972 | 15 | 4 |
| Bray Wanderers AFC | 1972 - 1974 | | |
| Athlone Town FC | 1974 - 1975 | 1 | 0 |

## Referències

* ↑ «Tributes paid to former Ireland player Ambrose "Amby" Fogarty» (en anglès). The Irish Times, 04-01-2016. [Consulta: 7 gener 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador en footballdatabase
* Fitxa del jugador en national football teams (anglès)