OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Família Sacirera

Els Sacirera, o Çacirera (La Cirera), cavallers, senyors, virreis i batlles, foren una família noble del comtat d'Urgell, concretament de la zona de Cervera i la seva rodalia. Tingueren el senyoriu del castell de Montcortès. Aquesta nissaga la tenim referenciada a la comarca de la Segarra, ja que prové del llogarret de la Cirera (municipi de Llorac, Conca de Barberà).
Una llegenda sobre un bandoler que robava als rics per donar-ho als pobres, parla d'un tal Bord Sacirera que vivia a Tarroja de Segarra.

## Membres destacats

* Guillem ça Cirera, cavaller, senyor de Bellvei, Sant Guim del Llor l'any 1359.
* Ramon ça Cirera, senyor de la Morana, any 1359.
* Maimó Sacirera, cavaller i lloctinent, senyor dels castells de la Goda i Clariana.
* Jaume ça Cirera, Cavaller i senyor del castell de Lloberola a finals del s.XIV.
* Dalmau ça Cirera, mossen i ambaixador reial.
* Pere de Sacirera, donzell de Cervera, fill del senyor de la Morana. Assistí a les Corts de 1431 que se celebraren a Barcelona.
* Galceran Sacirera, senyor de la Morana i batlle de Cervera entre el 1459-1460. Assistí a les Corts de Tarragona l'any 1465.
* Elisabet de Çacirera, senyora del Castell de Montcortès, hi atorga testament el 4 de setembre de 1556.
* Jaume de Çacirera, senyor del terme i del Castell de Mascalvó. (? - 1577†).
* Francesc de Sacirera, veguer de Vilafranca del Penedès. Finals del s.XVI.
* Josep de Sacirera i de Calders, Cavaller i senyor de Sant Guim de la Plana. Assistí a les Corts de 1626.

## Vegeu també

* Castell de Montcortès

## Referències

* ↑ Turull i Rubinat, Max. La configuració jurídica del municipi baix medieval: règim municipal i fiscalitat a Cervera entre 1182-1430
# Fanfan la Tulipa

«Fanfan la Tulipa o Fanfan la Tulipe» té aquests significats:
* Cinema:
** Fanfan la Tulipa (pel·lícula de 1952), dirigida per Christian-Jaque
** Fanfan la Tulipa (pel·lícula de 2003), dirigida per Gérard Krawczyk
* Música: Fanfan la Tulipe (cançó), escrita pel cançonetista francès Émile Debraux el 1819
# Fasiane

«Fasiane» té aquests significats:
* Nom llatí de la regió armènia de Bassèn
* Regió del riu Fasis (Phasis) habitada pels fasians, a Còlquida
# Fase planetària

La fase planetària o fase d'un planeta o angle de fase és el terme que en astronomia es fa servir per descriure l'aparença de la secció il·luminada d'un planeta. Aquest concepte és una generalització de les fases de la lluna. Com les fases lunars, les fases planetàries depenen de la posició relativa del Sol (o una altra estrella), el planeta i l'observador.
Un astre presenta fases quan la seva porció visible a un observador és il·luminada pel Sol de manera diversa segons els temps. Per un observador terrestre els planetes o satèl·lits que presenten fases evidents són la Lluna i els planetes interiors (Venus i Mercuri) Com es veuen des de la Terra, només els planetes inferiors (Mercuri i Venus) poden mostrar un rang complet de fases des de la fase nova (només és visible l'hemisferi del planeta sense il·luminar) a la fase completa. En el cas del planeta Venus, les observacions des de la fase creixent sovint revelen que la porció no il·luminada emet certa quantitat de llum, aquest fenomen es diu llum Ashen, i actualment encara no està explicat.
Vista des de l'espai exterior, la Terra sembla també que travessi fases.
Els planetes superiors (els més allunyats del Sol que no pas la Terra) només es poden veure en fase completa o entre completa i la quarta part, ja que només es poden veure des de la Terra sota angles de fase inferiors als 90 °C i no presenten mai les fases creixents i minvants.
# Fase orbital

En astrodinàmica la fase orbital és l'ajust de l'hora i la posició d'una nau espacial al llarg de la seva òrbita, generalment descrit com l'ajust de l'anomalia veritable de la nau espacial orbitant.
El tipus més bàsic de maniobra de la fase és simplement una transferència de Hohmann de doble impuls que pren la nau espacial lluny, i després de tornada, a la seva òrbita original, amb el període de l'òrbita de transferència escollida de tal manera que es pot especificar el temps en què la nau espacial torna a la seva òrbita original.
La fase orbital és necessari per a una aproximació amb èxit a una estació espacial com a maniobra d'acoblament. Llavors, dues naus espacials són en la mateixa òrbita però a diferents anomalies veritables de trobada per un o dos dels satèl·lits que entren en les trajectòries de posada en fase que causen que tornin a la seva òrbita original en la mateixa anomalia veritable al mateix temps.
Les maniobres de la fase també són comunament emprades pels satèl·lits geoestacionaris, ja sigui per dur a terme maniobres de manteniment en mantenir la seva òrbita sobre una latitud específica, o per canviar la latitud completament.

## Vegeu també

* Encontre espacial

## Referències

* http://arc.aiaa.org/doi/pdf/10.2514/2.6921 Minimum-Time Orbital Phasing Maneuvers - AIAA, CD Hall - 2003
* Phasing Maneuver Arxivat 2013-12-16 a Wayback Machine.
# Federico Van Lacke

Federico Martín Van Lacke Falco (Santa Fe, Argentina, 26 de juny de 1980) és un jugador de bàsquet argentí.

## Biografia

Van Lacke va iniciar la seva formació esportiva al Club Regates de Santa Fe i després de militar en totes les seves categories inferiors, la temporada 98-99 va fitxar per l'equip d'Entre Ríos del Echagüe Parana, de la Tna (2a divisió argentina), on jugà fins a finalitzar la temporada 01-02.
La temporada següent, 02-03 Van Lacke donà el salt a Espanya per jugar al Cantàbria Lobos de Lliga LEB. Arribà a la Liga ACB una campanya després (03-04) fitxat pel Múrcia, però al final de la temporada l'equip descendí a la LEB i Van Lacke inicià una nova etapa al Los Barrios (LEB). Des de Los Barrios, el jugador se'n va anar al Ciutat de Huelva, equip on va militar-hi tres temporades (05-06 a 07-08).
La temporada 08/09 fitxà pel Club Bàsquet Valladolid, aconseguint l'ascens a la lliga ACB. Va seguir dues temporades més al club.
La temporada 2011-12 la va disputar amb el Club Joventut de Badalona.

## Clubs

* Temporada 1999-2000: Echagüe Paraná, Argentina (TNA)
* Temporada 2000-2001: Echagüe Paraná, Argentina (TNA)
* Temporada 2001-2002: Echagüe Paraná, Argentina (TNA)
* Temporada 2002-2003: Cantabria Lobos (LEB)
* Temporada 2003-2004: Polaris World Murcia (ACB)
* Temporada 2004-2005: Los Barrios Cadix (LEB)
* Temporada 2005-2006: Ciudad de Huelva (LEB)
* Temporada 2006-2007: Ciudad de Huelva (LEB)
* Temporada 2007-2008: Ciudad de Huelva (LEB OR) i CB Granada (ACB)
* Temporada 2008-2009: CB Valladolid (LEB OR)
* Temporada 2009-2010: CB Valladolid (ACB)
* Temporada 2010-2011: CB Valladolid (ACB, Copa del Rei)
* Temporada 2011-2012: FIATC Joventut (ACB)
* Temporada 2012-2013:

## Palmarès
### Distincions individuals

* MVP de la jornada 23 a la temporada 2009/10 de la lliga ACB.
* MVP del mes de gener a la temporada 2009/10 de la lliga ACB.
* MVP de la jornada 6 a la temporada 2010/2011 de la lliga ACB.
* Participant en el concurs d'esmaixades en la temporada 2010/11 de la lliga ACB.

## Enllaços externs

* Federico Van Lacke - Lloc web oficial
* Blog del jugador
* Federico Van Lacke jugador a l'ACB
# Rectoria de Sant Andreu de Ramió

La Rectoria de Sant Andreu de Ramió és una obra del municipi de Fogars de la Selva (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de dues plantes i cobertes de doble vessant a laterals situat al costat de l'església de Sant Andreu de Ramió. La casa està formada per una part més antiga i uns adossats més moderns al nord-est. Les façanes són arrebossades i pintades a excepció d'alguns emmarcaments d'obertures i dels dos contraforts del costat de ponent, que són de pedra vista.
La façana principal presenta una doble porxada, de tres arcs rebaixats a la planta baixa i de cinc arcs de mig punt al primer pis. A la part dreta d'aquesta façana es conserven tres plaques indicatives del lloc. Dues fan referència al nucli de Ramió i l'altre és un baix relleu (segle XVII) amb l'escut de Fogars signat amb el nom de MORAGAS.

## Història

L'edifici data del segle xvii encara que ha estat força reformat. La porta principal conserva, a la llinda, la inscripció amb la data 1619.
Les últimes obres importants, segons el cadastre, es dugueren a terme el 1873 amb la construcció del porxo de la façana i al segle XX l'edifici s'adequà com a casa de colònies.

## Referències

* 1 2 3 4 «Rectoria de Sant Andreu de Ramió». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
* ↑ «Rectoria de Ramió (Fogars de la Selva - La Selva)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].

### Bibliografia

* Llinàs i Pol, Joan; Merino i Serra, Jordi; El Patrimoni de la Selva: inventari històric, artístic i arqueològic dels municipis de la Comarca, 1998-2001
* Pladevall i Font, Antoni, dir.; Catalunya Romànica. El Gironès, La Selva, El Pla de l'Estany, 1991
# Bandera de Santa Fe del Penedès

La bandera oficial de Santa Fe del Penedès té la següent descripció:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, blanca, amb dues franges horitzontals d'amplada d'1/9 de l'alt del drap, cada una d'elles, situada al mateix eix horitzontal del drap, negra la superior i verda la inferior.
Va ser aprovada el 26 de maig de 1995 i publicada en el DOGC el 12 de juny del mateix any amb el número 2061.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Penedès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 26 de maig de 1995, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Santa Fe del Penedès.» (pdf). DOGC num. 2061, 12-06-1995. [Consulta: 21 maig 2010].
# Barranc d'Envall

El barranc d'Envall és un barranc, afluent del Flamisell, encara que el darrer tram, des de la Pobleta de Bellveí transcorre per via subterrània. Pertany al terme de la Torre de Cabdella, dins de l'antic terme de la Pobleta de Bellveí.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# David di Donatello 1966

La 11a edició dels premis David di Donatello, concedits per l'Acadèmia del Cinema Italià va tenir lloc el 6 d’agost de 1966 al Teatre grecoromà de Taormina. El premi consistia en una estatueta dissenyada per Bulgari.

## Guanyadors
### Millor director

* Alessandro Blasetti - Jo, jo, jo... i els altres (ex aequo)
* Pietro Germi - Signore e signori (ex aequo)

### Millor productor

* Rizzoli Film - Africa addio (ex aequo)
* Dino De Laurentiis - La Bíblia (The Bible: In the Beginning...) (ex aequo)
* Pietro Germi i Robert Haggiag - Signore e signori (ex aequo)

### Millor actriu

* Giulietta Masina - Giulietta degli spiriti

### Millor actor

* Alberto Sordi - Fumo di Londra

### Millor actriu estrangera

* Julie Andrews - Somriures i llàgrimes (The Sound of Music)

### Millor actor estranger

* Richard Burton - The Spy Who Came in from the Cold

### Millor productor estranger

* 20th Century Fox - El turment i l'èxtasi (The Agony and the Ecstasy)

### Millor director estranger

* John Huston - La Bibbia (The Bible: In the Beginning...)

### Targa d'oro

* Rosanna Schiaffino, per la seva interpretació a: La mandragola; dirigida per Alberto Lattuada
* Lana Turner, per la seva interpretació a: Madame X; dirigida per David Lowell Rich
* Mario Chiari, per la fotografia de: La Bíblia (The Bible: in the beginning...); dirigida per John Huston
* Giuseppe Rotunno, per l'escenografia de: La Bíblia (The Bible: in the beginning...); dirigida per John Huston
* Vincenzo Labella, pel seu guió i direcció a: Prologue: The Artist Who Did Not Want to Paint; Curtmetratge documental sobre Michelangelo (13 min.)

## Referències

* ↑ premis David di Donatello 1966 a mymovies.it
* ↑ David di Donatello Milestones: From De Sica and Fellini to Sorrentino and Garrone a la revista Variety
* ↑ Gold and malachite 'David di Donatello' trophy, Bulgari, 1956 Arxivat 2021-01-15 a Wayback Machine. al web de Sothebys

## Vegeu també

* Nastri d'argento 1966

## Enllaços externs

* David di Donatello 1966 a Filmaffinity
* Cronologia al web dels David di Donatello
* L'assegnazione del David di Donatello a Roma a Patrimonio ArchivioLuce
# Miniaplicació de Java

Una miniaplicació de Java (anglès Java applet) és una miniaplicació distribuïda en la forma de Java bytecode. Les miniaplicacions de Java poden córrer sobre un navegador web usant una Màquina Virtual Java (JVM), o en un AppletViewer de Sun, una eina independent per testar applets. Les miniaplicacions de Java foren introduïdes en la primera versió del llenguatge Java el 1995; acostumen a estar escrits en Java però també poden ser escrits en altres llenguatges que compilen a bytecode de Java.
Els applets van quedar descontinuats a partir de la versió 9 de Java degut a què els navegadors web van començar a no preveure'ls. Això va ser a conseqüència dels forats de seguretat que es van detectar anys abans

## Referències

* ↑ «Descontinuació dels applets de Java». [Consulta: 9 maig 2020].
# Rectoria de Sant Cugat Sesgarrigues

La Rectoria de Sant Cugat Sesgarrigues és una rectoria del municipi de Sant Cugat Sesgarrigues (Alt Penedès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta baixa, pis i golfes, amb coberta a dues vessants i el carener paral·lel a la façana. L'estructura de la façana, de composició senzilla, presenta com a elements remarcables tots aquells que estructuren les obertures. Els ampits de les finestres són motllurats per sota. Les llindes, també motllurades, són d'una sola peça. Els brancals de les finestres i la porta principal són adovellats, i l'arc de mig punt de la porta també. Damunt de la porta s'obre un balcó coronat per un òcul i en un dels laterals de la façana hi ha una altra porta d'accés, de dimensions reduïdes, amb estructura de tipologia igual a la de la resta de les obertures.

## Història

La rectoria va ser construïda segurament al llarg del segle xvii, d'acord amb les diverses inscripcions que apareixen a les obertures. A les finestres trobem les dates 1611 i 1616, a la porta lateral la data 1611 i a la porta d'accés principal la data 1711.

## Referències

* 1 2 3 «Rectoria de Sant Cugat Sesgarrigues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Bandera de Santa Coloma de Farners

La bandera oficial de Santa Coloma de Farners té la següent descripció:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, tricolor vertical, blanca, groga i verda.
Va ser aprovada el 31 de març de 1994 i publicada en el DOGC el 20 d'abril del mateix any amb el número 1886.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Selva

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 31 de març de 1994, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Santa Coloma de Farners.» (pdf). DOGC num. 1886, 20-04-1994. [Consulta: 13 juny 2010].
# Devesa del Saler

La Devesa del Saler és un bosc mediterrani situat entre l'Albufera de València i la mar. Concretament arrenca a partir de la pedania del Saler, abraça la canal de l'Albufera i l'estany del Pujol i acaba a prop del Palmar.

## Flora i fauna

La devesa és un bosc majorment de pins mediterranis, i en parts creix sobre les dunes. A la vora de la canal, o Gola del Pujol, i a la marjal al nord hi ha uns canyars estesos on es niuen les aus. Podem trobar importants llocs d'observació de la fauna, com ara l'Estany del Pujol, la marjal del Saler, o la mateixa albufera.

## Senderisme a la Devesa

Compta amb una sèrie de rutes senderistes de caràcter local, variant entre els 500 metres i quatre quilòmetres. La majoria recorren la devesa del nord a sud. Al centre d'informació del parc a prop del Palmar, se'n pot trobar informació. La zona central, a la qual només s'hi pot accedir a peu, i a la que es troba el Casal d'Esplai, un casalot que l'Ajuntament utilitza per a organitzar activitats amb col·lectius diversos.

## Transport

Hi ha una línia de l'autobús metropolità que serveix el Saler i el Palmar que ix de València. La devesa es limita pel costat de l'oest per l'autovia del Saler (CV-500) que parteix de València i discorre, en part per dins de la devesa. D'aquesta mateixa via hi ha diversos camins que s'endinsen a la Devesa fins a la platja.

## La Gola del Pujol i l'Estany del Pujol

L'Albufera es comunica amb la mar a través d'una canal de curta llargària, anomenada la Gola del Pujol. L'Aigua de l'Albufera és dolça i això es manté amb un pantà petit que controla l'eixida d'aigua i no hi permet l'entrada d'aigua salada. Als anys setanta, adjunt a la canal s'hi va construir un estany artificial on es poden observar aus.

## Platges

La devesa abasta dues platges, la del Saler (al nord de la Gola del Pujol) i la de la Devesa (al sud de la Gola del Pujol):

## Referències

* ↑ «Ayuntamiento de Valencia. CASAL D'ESPLAI EL SALER». www.valencia.es. [Consulta: 5 gener 2017].

## Enllaços externs

* Plana web no-oficial de l'Albufera Arxivat 2009-07-24 a Wayback Machine. (castellà)
* Plana web no-oficial del Saler Arxivat 2009-08-30 a Wayback Machine.(castellà) (català)
# Ayeyawady United Football Club

El Ayeyawady United Football Club (birmà ဒဲလ်တာ ယူနိုက်တက် ဘောလုံး အသင်း) és un club de futbol birmà de la ciutat de Pathein. Fins a l'any 2011 s'anomenà Delta United FC.

## Palmarès

* sense títols destacats

## Referències

* ↑ «MNL Managers Signed» (en birmà). Soccer Myanmar.com, 12-04-2009. Arxivat de l'original el 2011-07-16. [Consulta: 14 maig 2009].
* ↑ «Delta United Owner Changed» (en birmà). Soccer Myanmar.com, 11-04-2009. Arxivat de l'original el 2011-07-16. [Consulta: 14 maig 2009].
* ↑ «Ayeyawady Utd squad list for 2018 MNL». Ygn Utd, 2017.

## Enllaços externs

* First Eleven Journal Arxivat 2013-11-16 a Wayback Machine.
* Soccer Myanmar Arxivat 2015-11-19 a Wayback Machine.
* Web oficial Arxivat 2012-04-21 a Wayback Machine.
# Cândido Mendes

Cândido Mendes (Rio de Janeiro, 3 de juny de 1928 - Rio de Janeiro, 17 de febrer de 2022) fou un professor, advocat, sociòleg, politòleg i assagista brasiler.
Doctor en Dret per la Universitat Federal de Rio de Janeiro, exercí de professor universitari des del 1951 en diferents universitats del Brasil i també de l'estranger (Nova York, Stanford, Princeton i Columbia, entre d'altres). Ostentà diversos càrrecs en institucions internacionals; entre ells formà part de la comissió de l'Aliança per les Civilitzacions de les Nacions Unides i fou membre del Consell Internacional de Ciències Socials de la UNESCO. Fou secretari general de l'Acadèmia de la Llatinitat, membre de l'Acadèmia Brasilera de Lletres i president de la Universitat Cândido Mendes.

## Referències

* ↑ Soares', 'Ingrid. «Morre aos 93 anos o acadêmico Candido Mendes de Almeida» (en portuguès brasiler), 17-02-2022. [Consulta: 6 maig 2024].
* ↑ «Cândido Mendes». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
* ↑ «Morre Candido Mendes de Almeida, membro da Academia Brasileira de Letras» (en portuguès brasiler). Folha de S.Paulo. UOL, 17-02-2022. Arxivat de l'original el 2022-02-18. [Consulta: 6 maig 2024].
# Ferrade

La ferrade (del francès, «ferrada») és l'acció de marcatge a ferro roent dels bous o o dels cavalls, especialment a la Camarga i a la Petita Camarga.
L'objectiu és marcar les bèsties joves d'un any amb un ferro calent per tal de juntar-les a un manado (ramat). Aquest marcatge es realitza a finals de primavera. A més dels seus gardians (guardià), el ramader convida els seus amics durant l'esdeveniment, que és ocasió d'una festa. Després de separar els animals de les seves mares, es porten al galopa cap al lloc del marcatge. Mentre que els convidats immobilitzen a l'animal, un guadià marca a l'animal, fent uns talls a les orelles (escoussuré) i marcant-los amb un ferro roent a la cuixa (ferrade) amb la marca del seu propietari.
* Ferrade a les Saintes-Maries-de-la-Mer
* Agafament del bou
* Ferrade al Mas de l'Amarée
* Foc per escalfar el ferro

## Referències

* 1 2 Jacky, 2013, p. 51.
* ↑ «Ferrade, tradition camarguaise» (en francès). Avignon et Provence.

## Bibliografia

* Jacky, Siméon. Dictionnaire de la course camarguaise (en francès). Vauvert: Au Diable Vauvert, 2013, p. 51. ISBN 978-2-846-26424-2.

## Enllaços externs

* «Le marquage des Poulains» (en francès). Manade Marié.
# Rasa de Guardiola

La Rasa de Guardiola, dita també Rasa de Brics, és un torrent afluent per la dreta del riu Negre. El seu recorregut transcorre íntegrament pel terme municipal de Riner (Solsonès).

## Descripció

La rasa es forma a la confluència de la Rasa de la Solana i la Rasa de l'Alzina que té lloc a 659 msnm entre les masies de Guardiola (al sud-est) i Cal Mestre Gifré (al NO). De direcció predominant cap a les 2 del rellotge, desguassa al Riu Negre a la falda de la masia de Teixidor.

## Perfil del seu curs

Perfil del curs de la Rasa de Guardiola :
| Recorregut (en m.) | Altitud (en m.) | Pendent |
| 0 | 659 | - |
| 250 | 653 | 2,4% |
| 500 | 645 | 3,2% |
| 750 | 635 | 4,0% |
| 1.000 | 620 | 6,0% |
| 1.250 | 613 | 2,8% |
| 1.500 | 607 | 2,4% |
| 1.750 | 601 | 2,4% |
| 2.000 | 593 | 3,2% |
| 2.250 | 483 | 4,0% |
| 2.500 | 574 | 3,6% |
| 2.750 | 569 | 2,0% |
| 2.840 | 567 | 2,2% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de Guardiola està integrada per un total de 18 cursos fluvials dels quals 5 són subsidiaris de 1r nivell, 9 ho són de 2n nivell i 3 ho són de 3r nivell. La totalitat de la xarxa suma una longitud de 18.397 m.

### Distribució per termes municipals
## Enllaços externs

   * Web de l'ICC: Mapa de la seva conca
   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica del Riu Negre full de càlcul

## Referències

* 1 2 3 4 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Segons el web de la Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya la longitud d'aquest corrent fluvial és 2.674 m.
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 41° 56′ 8.765″ N, 1° 31′ 48.28″ E﻿ / ﻿41.93576806°N,1.5300778°E﻿ / 41.93576806; 1.5300778
* ↑ «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 8 maig 2010].
* ↑ Emprant l'eina de mesura de longituds del mapa digital de l'ICC a escala 1:5000, hom troba que la longitud d'aquest corrent fluvial és de 483 metres
* ↑ La suma de les longituds de cada terme municipal pot ser superior a la longitud total de la xarxa perquè els trams en els quals algun curs fluvial fa de frontera entre dos termes municipals, es comptabilitzen en els dos municipis fronterers.
# Bagnolo Mella

Bagnolo Mella és un municipi italià de la província de Brescia, a la regió de Llombardia.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Bagnolo Mella (en italià)

## Referències

* ↑ Comuni-Italiani.it. «Elenco Comuni Provincia di Brescia» (en italià). [Consulta: 14 febrer 2021].