OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marília Chaves Peixoto

Marília Chaves Peixoto (Santana do Livramento, 24 de febrer de 1921 - Rio de Janeiro, 5 de gener de 1961) va ser una matemàtica brasilera.

## Vida i obra

Amb el suport dels seus pares va poder fer els estudis secundaris a la seva vila natal de Santana do Livramento (a tocar de la frontera amb l'Uruguai), quan aquests estudis estaven reservats només als nois. El curs 1938-39 va estudiar al Colegio Andrews de Rio de Janeiro i, en acabar, va obtenir el tercer lloc en els exàmens d'accés a l'Escola Nacional d'Enginyeria sobre setanta tres candidats. El 1943 es va graduar com enginyera i va continuar estudiant matemàtiques a la universitat de Brasil. Durant els seus estudis va coincidir amb els futurs matemàtics Leopoldo Nachbin i Maurício Peixoto i el 1946 es va casar amb aquest darrer amb qui va tenir dos fills.
El 1949 va presentar la seva tesi d'habilitació sobre les desigualtats diferencials de tercer ordre, i, a partir d'aquesta data, va ser professora de l'Escola d'Enginyeria fins a la seva mort prematura el 1961.
Els treballs de recerca de Chaves Peixoto va ser principalment en el camp de l'anàlisi matemàtica. Va ser autora d'un exitós llibre de càlcul vectorial i, juntament amb el seu marit, va ser l'introductora al Brasil dels estudis sobre estabilitat estructural dels sistemes dinàmics.
Va ser la primera dona en obtenir un doctorat en matemàtiques al Brasil i, també, la primera dona en ser nomenada membre de l'Acadèmia Brasilera de les Ciències.

## Referències

* ↑ Silva, 2019, p. 154.
* ↑ Silva, 2019, p. 155.
* ↑ Calabria i Cavalari, 2016, p. 43.
* ↑ Silva, 2019, p. 156.
* ↑ Silva, 2019, p. 160.
* ↑ Silva, 2009, p. 56.
* ↑ Melo i Rodrigues, 2018, p. 45.

## Bibliografia

* Calabria, Angelica Raiz; Cavalari, Mariana Feiteiro «Primeiro Colóquio Brasileiro de Matemática: Uma Breve Apresentaçâo da Participaçāo Feminina» (en portuguès). Hipátia revista brasileira de história, educação e matemática, Vol. 1, Num. 1, 2016, pàg. 30-45. ISSN: 2526-2386.
* Melo, Hildete Pereira de; Rodrigues, Ligia «Pioneiras da ciência no Brasil: uma história contada doze anos depois» (en portuguès). Ciência e Cultura, Vol. 70, Num. 3, 2018, pàg. 41-47. DOI: 10.21800/2317-66602018000300011. ISSN: 2317-6660.
* Silva, Circe Mary Silva da «Marilia Chaves Peixoto - Uma Matemática Brasilera à Sombra» (en portuguès). Anais dos Seminários Nacionais de História da Matemática, Vol. 13, 2019, pàg. 150-171. ISSN: 2178-8642.
* Silva, Clovis Pereira da. Aspectos históricos do desenvolvimento da pesquisa matemática no Brasil (en portuguès). Editora Livraria da Física, 2009. ISBN 978-85-7861-015-9.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Marília Chaves Peixoto» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Cavalari, Mariana Feiteiro. «Mulheres Pioneiras na Matemática no Brasil» (en portuguès). Revista do Professor de Matemática, 2012. [Consulta: 4 març 2023].
# Midžor

Midžor (serbi: Миџор, búlgar: Миджур) és una muntanya situada a la frontera entre Sèrbia i Bulgària, el pic més alt dels Carpats serbis. La seva altura és de 2.169 metres. Midžor es considerada la muntanya més alta de la Sèrbia central.

## Referències

* ↑ «Midzor» (en anglès). Peakware.com. [Consulta: 24 febrer 2018].
* ↑ «Midzor» (en anglès). Summitpost.org. [Consulta: 24 febrer 2018].

## Enllaços externs

* «Midzor – Climbing, Hiking & Mountaineering» (en anglès). Mountain Forecast / Meteo365.com. [Consulta: 24 febrer 2018].
# Masegoso de Tajuña

Masegoso de Tajuña és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 119 | 105 | 96 | 97 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Mikel Zarrabeitia Uranga

Mikel Zarrabeitia Uranga (Abadiño, Biscaia, 14 de maig de 1970), anomenat "El generós", fou un ciclista basc, professional entre 1991 i 2003. En el seu palmarès destaca la victòria a l'Euskal Bizikleta de 2002.
El 1994 finalitzà segon de la classificació general de la Volta a Espanya, per darrere Tony Rominger i per davant de Pedro Delgado. Aquest inici prometedor va quedar aturat per diverses lesions que el van apartar de l'elit del ciclisme.
El seu germà gran, Juan Antonio també fou ciclista professional.

## Palmarès

* 1992
** 1r a la Volta a La Rioja i vencedor d'una etapa
* 1996
** Vencedor d'una etapa de l'Euskal Bizikleta
* 1997
** 1r a la Volta a Aragó
** 1r al Gran Premi de Primavera
** 1r al Trofeu Comunitat Foral de Navarra
* 2001
** Vencedor d'una etapa de l'Euskal Bizikleta
* 2002
** 1r a l'Euskal Bizikleta i vencedor d'una etapa
** 1r a la Clàssica d'Ordizia

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1993. 12è de la classificació general
* 1994. 2n de la classificació general
* 1996. 31è de la classificació general
* 1997. 40è de la classificació general
* 1998. 36è de la classificació general
* 1999. 11è de la classificació general
* 2000. Abandona (11a etapa)
* 2001. 25è de la classificació general
* 2002. 21è de la classificació general. Porta el mallot or durant una etapa

### Resultats al Tour de França

* 1997. Abandona (16a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1999. 29è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Milonga

La milonga és un tipus de música i dansa de compàs binari (normalment en 2/4) nascuda al segle xix, típica de l'Argentina, de l'Uruguai i del Rio Grande do Sul. Molt emparentada amb el tango, es diferencia d'aquest, principalment, perquè el seu ritme és més ràpid i vivaç i pels seus característics girs melòdics. La milonga té variants urbanes i rurals, i ha estat cultivada per músics de tots els camps, i ha arribat a les sales de concert interpretada per agrupacions populars i acadèmiques. Escriptors de la importància de Jorge Luis Borges, entre d'altres, han cultivat aquest gènere.

## Referències

* ↑ «milonga». Diccionari.cat.
* ↑ Andressa Nathanailidis «Milonga: o poema e a música na tradição gaúcha» (en portuguès). Terra da Música, 18-03-2016. Arxivat 2021-12-29 a Wayback Machine.
* ↑ Mateus Rosa «A história da milonga» (en portuguès). , 18-04-2019.
* ↑ «Milonga». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Elvezio Canonica. Literatura y bilingüismo: homenaje a Pere Ramírez.

## Vegeu també

* Alfredo Zitarrosa, destacat compositor i cantant uruguaià de milongues uruguaianes (milonga uruguaya).
* Atahualpa Yupanqui, compositor i cantant de milongues rurals (milonga campera) de l'Argentina.
* Roberto Firpo, (1884-1969) compositor i intèrpret, amb el trio que portava el seu nom.
# Milà-Sanremo 1961

La Milà-Sanremo 1961 fou la 52a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 19 de març de 1961 i va ser guanyada pel francès Raymond Poulidor, que s'imposà en solitari amb 3" respecte al grup principal.
Arthur de Cabooter, tercer, i Frans de Mulder, trenta-vuitè, foren desqualificats per canvis de roda i de bicicleta irregulars.
214 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 126 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Raymond Poulidor | Mercier-Hutchinson-BP | 7h 41' 07" |
| 2 | Rik van Looy | Faema | + 03" |
| 3 | Rino Benedetti | Ignis | m. t. |
| 4 | Dino Bruni | Ignis | m. t. |
| 5 | Michel van Aerde | Carpano | m. t. |
| 6 | Dino Liviero | Torpado | m. t. |
| 7 | Walter Martin | Carpano | m. t. |
| 8 | André Darrigade | Alcyon-Leroux | m. t. |
| 9 | Pietro Musone | Philco | m. t. |
| 10 | Jo de Haan | Rapha-Gitane-Dunlop | m. t. |

## Referències

* ↑ Milà-Sanremo 1961 a memoire-du-cyclisme.eu

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk
# Mitchell Mulhern

Mitchell Mulhern (22 de gener de 1991) és un ciclista australià, professional des del 2014, actualment milita a l'equip Delta Cycling Rotterdam. Combina la carretera amb el ciclisme en pista. En aquesta disciplina ha aconseguit els majors èxits destacant una medalla d'or als Campionats del món de Persecució per equips.

## Palmarès en pista

* 2012
** Campió d'Oceania en Persecució per equips, amb Alexander Morgan, Luke Davison i Miles Scotson
* 2014
** Campió del món de persecució per equips, amb Glenn O'Shea, Alexander Edmondson i Luke Davison

### Resultats a la Copa del Món

* 2013-2014
** 1r a Aguascalientes, en Persecució per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Mitchell Park Horticultural Conservatory

El Mitchell Park Horticultural Conservatory (anomenat també The Domes o Mitchell Park és un jardí botànic situat a Milwaukee a Wisconsin (Estats Units).
El jardí botànic data de 1898 i es constitueix de tres grans cúpules (domes) de vidre. Protegeix plantes àrides i cactus, flors i plantes tropicals i presenta nombroses varietats florals. El conjunt es presenta en 7 pisos on es reconstitueixen sobretot un desert, una selva tropical i nombroses altres presentacions hortícoles.

## Enllaços externs

* Milwaukee County Park System Arxivat 2009-03-09 a Wayback Machine.
* Amics de les Domes
# Ministre del Servei Públic d'Irlanda

El Ministre del Servei Públic fou un càrrec important del Govern d'Irlanda, fou creat per la Ministers and Secretaries (Amendment) Act, 1973. En març de 1987 les funcions del ministre foren transferides al Ministre de Turisme i Transport quen el departament fou reestructurat.

## Ministre del Servei Públic 1973–1987

| Núm. | Nom | Mandat | Mandat | Partit |
| 1. | Richie Ryan | 1 de novembre de 1973 | 5 de juliol de 1977 | Fine Gael |
| 2. | George Colley | 5 de juliol de 1977 | 11 de desembre de 1979 | Fianna Fáil |
| 3. | Michael O'Kennedy | 12 de desembre de 1979 | 24 de març de 1980 | Fianna Fáil |
| 4. | Gene Fitzgerald (1r cop) | 24 de març de 1980 | 30 de juny de 1981 | Fianna Fáil |
| 5. | Liam Kavanagh | 30 de juny de 1981 | 9 de març de 1982 | Labour Party |
| | Gene Fitzgerald (2n cop) | 9 de març de 1982 | 14 de desembre de 1982 | Fianna Fáil |
| 6. | John Boland | 14 de desembre de 1982 | 14 de febrer de 1986 | Fine Gael |
| 7. | Ruairi Quinn | 14 de febrer de 1986 | 20 de gener de 1987 | Labour Party |
| 8. | John Bruton | 20 de gener de 1987 | 10 de març de 1987 | Fine Gael |
| 9. | Ray MacSharry | 10 de març de 1987 | 20 de març de 1987 | Fianna Fáil |

## Notes

* 1 2 3 4 5 6 Ministres que van aplegar les carteres de Finances i Servei Públic alhora.
* 1 2 3 Ministres que van aplegar els ministeris de Treball i Servei Públic alhora.
# Menjagrà caranegre

El menjagrà caranegre (Melanospiza bicolor) és una espècie d'ocell de Cuba, Bahames, altres illes Antilles i el nord de Sud-amèrica, pertanyent a la família Thraupidae de l'ordre Passeriformes.

## Referències

* ↑ «Menjagrà caranegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Missoula

«Missoula» té aquests significats:
* Missoula (ciutat), ciutat i seu del comtat de Missoula a l'estat de Montana
* Comtat de Missoula, divisió administrativa de Montana (EUA)
* Llac Missoula, llac proglacial prehistòric a l'oest del que avui és Montana que va existir periòdicament al final de l'última edat glacial
* Inundacions Missoula, inundacions cataclísmiques que van escombrar l'est de Washington i el congost del riu Columbia al final de la darrera glaciació
# Mohernando

Mohernando és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 138 | 142 | 144 | 151 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Mohieddin Fikini

Mohieddin Fikini (àrab: محيي الدين فكيني, Muḥyī ad-Dīn Fikīnī) (Fezzan, 10 de març de 1925 - ?, 1994) fou un polític libi. Fou primer ministre de Líbia entre març de 1963 i gener de 1964.
# Mohill

Mohill (en irlandès Maothail) és una vila de la República d'Irlanda, al Comtat de Leitrim, a 16 kilòmetres de Carrick-on-Shannon. La ciutat està construïda en un pendent cap al riu Rinn i se centra en una cruïlla del carrer principal i els principals carrers transversals de Glebe Street i Hyde Street. Hyde Street rep el seu nom el nom per Douglas Hyde, primer president d'Irlanda, el pare i l'avi del qual vivien al carrer i que ell mateix va passar part de la seva infància a la ciutat.

## Història

Mohill, o Maothail Manachain rep el nom per St. Manachan, qui hi fundà un monestir cap al 500. El monestir fou pres pels agustins en el segle xiii i més tard clausurat per ordre d'Enric VIII. El lloc de l'assentament és ocupat actualment per una església i un cementiri protestants, però resten les ruïnes d'una torre rodona irlandesa. Hyde Street rep el seu nom pel primer president d'Irlanda Douglas Hyde, el pare i l'avi del qual eren originaris de la vila.
La pripietat de la vila passà a mans de la família Crofton durant les colonitzacions d'Irlanda, i les àrees al voltant de la ciutat passaren a la família Clements (lord Leitrim), qui hi va construir la mansió vora Lough Rynn i també era propietari del que ara és l'Áras an Uachtaráin.
Mohill Poor Law Union es va formar el 12 de setembre de 1839 i cobria una àrea de 560 km². Amb la unió la població va arribar en el cens de 1831 a 66.858 habitants. La nova casa de treball, construïda en 1840-42, ocupava 24.000 m2 i hi cavien 700 alumnes.

## Townlands

* Breandrum
* Eslinbridge
* Farnaught
* Gorvagh

## Personatges

* Turlough Carolan, arpista cec, s'hi casà i va viure-hi molts anys.
* Douglas Hyde

## Referències

* ↑ loughrynn.net

## Enllaços externs

* web oficial Arxivat 2013-08-06 a Wayback Machine.
* Parròquia de Mohill
* Història de Mohill
* Mohill Church of Ireland
# Mohel

El mohel (en hebreu: מוהל, en plural: mohelim) és el que porta a terme el Brit Milà, segons la tradició jueva, és a dir, la circumcisió ritual d'un nadó en el vuitè dia després del seu naixement. En el judaisme modern, la circumcisió és realitzada per un mohel, un especialista amb un coneixement profund del procediment i ritual, bíblicament, el manament de la circumcisió s'adreça al pare del nen, no obstant això, la majoria de pares jueus prefereixen delegar el Brit Milà amb un mohel. Hi ha un costum per al mohel, fer la seva primera circumcisió amb el seu propi fill, si és possible, sota la direcció del seu mestre. El moviment reformista, forma i acredita mohelim.

## Vegeu també

* Brit Milà
* Judaisme
* Halacà
# Miguel Francisco Guerra Arteaga y Leiva

Miguel Francisco Guerra Arteaga y Leiva, també citat en la bibliografia com Manuel Francisco Guerra, va ser un polític espanyol actiu durant els regnats de Felip V i Lluís I d'Espanya.
Governador del Consell d'Hisenda i president del Consell de Castella entre el 31 de desembre de 1704 i el de 1705 i cambrista del rei. Molt proper als monarques, protegit de la reina Isabel Farnese, va tenir notable influència a la cort amb càrrecs propers a l'entorn dels reis. El 1705 va ser nomenat conseller del Consell de Castella per reial decret sense passar abans per la Cambra de Castella. També va exercir de conseller d'Estat durant el regnat de Felip V i també va ser escollit per aquest com a membre del consell assessor durant el curt regnat de Lluís I, quan va Felip V va decidir abdicar en el seu fill el 1724.

## Referències

* ↑ Lafuente, Modesto. Historia general de España (Volum 10) (en castellà). Madrid: Establecimiento tipografico de D. Francisco de P. Mellado, 1862, p. 6.
* ↑ Pericot García, Luis (dir.); Ulloa Cisneros, Luis; Camps Cazorla, Emilio. Historia de España. Gran historia general de los pueblos hispanos. La Casa de Borbón (Siglos XVIII a XX) (en castellà). Barcelona: Océano & Instituto Gallach, 1983, p. 45. ISBN 84-7505-725-X.
* ↑ Vidal, Josep Juan; Martínez Ruiz, Enrique. Política interior y exterior de los Borbones (en castellà). Madrid: AKAL, 2001, p. 187.
* ↑ De Francisco Olmos, José María. Los miembros del Consejo de Hacienda (1722-1838) y organismos económico-monetarios (en castellà). Madrid: Universidad Complutense de Madrid, 1997, p. 388.
* ↑ Felices de la Fuente, María del Mar. La nobleza titulada en el reinado de Felipe V. Formas de acceso y caracterización (en castellà). Almería: Universidad de Almería, 2012, p. 156.
# Vicent Castelló

Vicent Castelló (c. 1586-1636) fou un pintor valencià barroc, col·laborador dels Ribalta i d'estil semblant. De fet la seua figura va romandre en l'oblit, en part per la falta de documentació, per la forta personalitat de Francesc i Joan Ribalta.
Fill de Salvador Castelló, pintor i natural de Puebla de Alfindén, aquest es traslladà a València el 1585, el mateix any es casa amb Jerònima Comes, filla del també pintor Jeroni Comes. Salvador Castelló treballà per al patriarca Ribera fins al 1601, any en què, davant la manca de dades, fa pensar que mor o bé que es trasllada a Algemesí per a treballar amb Francesc Ribalta. Seri en aquest moment quan Vicent Castelló s'integraria al taller de Ribalta, on quedaria unit per llaços artístics i familiars, en contraure matrimoni amb una de les seues filles.
En la seua formació influiria el "manierisme" escorialenc de Ribalta d'Algemesí, açò es veuria en algunes parts del retaule de les Santes Justa i Rufina a l'església de l'Assumpció d'Alaquàs. Pintat entre 1610 i 1612 incorpora composicions amb escorços exagerats.
Castelló es matricula al Col·legi de Pintors de València, amb el seu germà, el 4 d'octubre de 1616. Igual que el seu cunyat Joan, s'interessà per les formes pictòriques presentades per Pedro Orrente el 1616 a València, cosa que es fa evident en l'Adoració dels pastors i la seua parella, el Martiri de Santa Caterina, on insisteix en els escorços manieristes i en una variada escala de figures.
Les pròximes notícies de Vicent Castelló ens remeten a l'àrea de Sogorb, treballant amb Joan Ribalta i Abdó Castañeda. Pinten dos quadres per a la capella de la Comunió de la catedral de Sogorb, i diversos treballs per a la cartoixa de Valldecrist, on una Apoteosi de Sant Bru (avui al Museu de Castelló) sembla sortida de les mans de Vicent. Temps després el grup realitzaran dos conjunts pictòrics sota el patrocini del bisbe Pere Ginés de Casanova, són les pintures dels altars de l'església del monestir de les agustines de Sant Martí de Sogorb i a les pintures del conjunt d'Andilla. Acabat el treball a Andilla tornaria a València amb Joan Ribalta, i posteriorment col·laboraria amb Francesc i Joan Ribalata en l'execució del retaule major de la cartoixa de Portaceli.
L'any 1628 moren Francesc Ribalta i el seu fill Joan, desapareixent el seu taller, un any després es produiria la mort d'Abdó Castañeda. A aquest període correspon la seua tela Sant Miquel Arcàngel de l'Ajuntament de València, composició popular atenent a les còpies fetes. cap al 1630 torna a Sogorb i estableix contacte de nou amb el bisbe Pere Ginés. Aquest en fer testament el 1635 deixà assignada una quantitat a Castelló perquè pintara el quadre del Sopar de la capella del Sacrament de la catedral de Sogorb. Són les últimes dades de les quals es té notícia de Vicent Castelló.

## Bibliografia

* Catàleg de l'exposició, Cinc segles de pintura valenciana ISBN 84-920722-6-1
# Màriam Serrà i Fernàndez

Màriam Serrà i Fernàndez (Barcelona, 1950) és una lingüista, escriptora, assagista, traductora, correctora i professora de llengua catalana.
Des del seu vessant de lingüista i escriptora, Serrà s'ha dedicat sempre a la defensa i la divulgació de la llengua i la cultura dels Països Catalans. El març de 2022 fou elegida presidenta de l'Associació Llengua Nacional en substitució d'Abel Carretero, que va estar al capdavant de l'entitat entre el 2017 i el 2022. Serrà ha treballat conjuntament amb el gramàtic Josep Ruaix i Vinyet. Com a escriptora, és autora de l'assaig Verges i la processó que no es veu (1998) i d'alguns llibres de narrativa infantil, com ara Els gronxadors de la mar (2002) o Petita història de la Processó de Verges (2017). És col·laboradora en diversos mitjans de comunicació escrits i també s'ha dedicat a la traducció professionalment, especialitzant-se en la traducció de literatura infantil i juvenil, sobretot per a l'editorial Brúixola. Entre d'altres, ha traduït de l'anglès dues obres de l'autor croat Svjetlan Junakovic, dues aventures de Raymond Knister i un grapat de les ideades per Barbara Park.

## Referències

* 1 2 Mora i Figuera, Annacris «Serrà i Fernàndez, Màriam». Diccionari de la traducció catalana - Visat, revista digital de literatura i traducció del PEN Català [Consulta: 8 setembre 2022].
* ↑ «L'Associació Llengua Nacional renova la Junta de Govern». dBalears, 14-03-2022 [Consulta: 8 setembre 2022].
* ↑ «Màriam Serrà». Memoro Catalunya - el Banc de la Memòria, 28-01-2022. [Consulta: 8 setembre 2022].
* ↑ «Màriam Serrà». Dialnet. [Consulta: 8 setembre 2022].
# Albert Arnal

Albert Arnal (Serra, 31 de gener de 1913 - Quart de Poblet, 1 de maig de 1966), amb el malnom de Quart (o Xiquet de Quart) va ser el pilotaire d'escala i corda dominant als anys 1930, la seua mestria fou tal que ha merescut tenir foto penjada a la Galeria d'honor del Trinquet de Pelayo (València) i el 1991 la Federació de Pilota Valenciana li concedí la medalla d'or.
Es va formar com a jugador al trinquet de Manises i va arribar a ser primera figura del Trinquet de Pelayo els anys 1930 i 40. Hi era annunciat en companyia d'un punter de no gaire qualitat contra els trios més potents (com el de Llíria I, Mora de Montcada i Micalet de Paterna). Per diferències personals amb els intendents, però, se n'anà a jugar al Trinquet Llevant del Grau. El 1948, ja al final de la seua carrera, el seu retorn a Pelayo contra Juliet d'Alginet va ser un èxit de públic.
Quart va ser un jugador alt i corpulent, amb una potència tal que les pilotes de vaqueta d'aleshores (de 32 grams) arribaven fàcilment a les galeries. Posseïa també una tècnica que dificultava molt fer-li el quinze per dins del trinquet. El seu dau era tan violent que es va arribar a haver de prohibir-li jugar el primer dau de cada quinze per tal que l'equip rival no tinguera tan difícil tornar-la.
Malauradament, però, va perdre un fill en tràgiques circumstàncies i això l'afectà anímicament. El seu joc es va veure afectat i va minvar a poc a poc.
Tot i això, fins que aparegué Juliet no tingué cap rival a la seua altura i fou primera figura fins als anys 1940. L'any 1984 li van retre un homenatge pòstum a Pelayo, ple de gom a gom per a l'ocasió.

## Referències

* ↑ «Galeria d'honor del Trinquet de Pelayo». Arxivat de l'original el 2011-07-14. [Consulta: 7 gener 2009].

## Enllaços externs

* Pàgina dedicada al Xiquet de Quart.
* Albert Arnal, Xiquet de Quart.
# Petroica de manglar

La petroica de manglar (Peneothello pulverulenta) és un ocell de la família dels petròicids (Petroicidae).

## Hàbitat i distribució

Viu als manglars de les terres costaneres del nord-oest i sud de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Petroica de manglar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Denis Houf

Denis Houf (16 de febrer de 1932 - 7 de desembre de 2012) fou un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1954.

## Referències

* ↑ «Décès de Denis Houf» (en francès). walfoot.com. [Consulta: 9 desembre 2012].
* ↑ «Denis Houf» (en francès). Arxivat de l'original el 9 d’agost 2014. [Consulta: 28 juliol 2014].
* ↑ Denis Houf Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Denis Houf a National-Football-Teams.com (anglès)