OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antàrtida brasilera

Antàrtida Brasilera (del portuguès: Antàrtica Brasileira ) és el nom informal que apliquen a un sector de l'Antàrtida els partidaris d'una futura reclamació de la República Federativa del Brasil sobre aquest continent, basats en la Teoria de la Defrontació creada per la geopolítica brasilera Therezinha de Castro i publicada en el seu llibre Antàrtica: Teoria dona Defrontação .

## Descripció

Diverses fonts informals assenyalen el territori antàrtic al sud del paral·lel 60 ° S, i des del meridià 28 ° O 53 ° O, com suposadament designat pel Brasil a 1986 com la seva zona d'interès a l'Antàrtida, però, no es troben fonts del govern brasiler que esmentin tal declaració. En cas de declarar un interès brasiler en aquesta zona, xocaria amb les reclamacions formals que sobre l'àrea tenen la República Argentina i el Regne Unit, la qual cosa no li està permès per ser signatari del Tractat Antàrtic.

## Història

El Brasil, comparat amb l'Argentina i Xile, té un desavantatge respecte a l'Antàrtida, perquè generalment és considerat un "nouvingut" a l'escenari geopolític antàrtic. En 1982 el Govern del Brasil va llançar la seva primera expedició al continent antàrtic, i un any després hi va construir la seva primera base (anomenada Comandant Ferraz, en homenatge al seu oficial naval mort a l'Antàrtida), que ha estat activa tot l'any des de llavors.

## Referències

* ↑ World Statesmen.org: Antarctic Territorial Claims

## Bibliografia

* Child, Jack. Antarctica and South American Geopolitics: Frozen Lebensraum . New York: Praeger, 1988, Xapa 6.
* Coelho, Aristides Pinto. "Novas tendències". Boletim Antàrtic , no. 4, Jan 1985.
* De Castro, Therezinha. "Antarctica: Assunta do Memento". Revista de Clube Militar (Brazil), 1958.
* De Castro, Therezinha. Atlas-Text de Geopolítica do Brasil . Rio de Janeiro: Capemi Editora, 1982.
* Dodds, Klaus. Geopolitics in Antarctica: views from the Southern Oceanic Rim . Chichester; New York: Published in association with Scott Polar Research Institute, University of Cambridge by J. Wiley, 1997.
* Moneta, Carlos J., ed. L'Antàrtida en el Sistema Internacional del Futur . Buenos Aires: Grup Editor Llatinoamericà, 1988.
* Schmied, Julie. La Política antarctica dels Països Llatinoamericans . Barcelona: Institut de Qüestions Internacionals, 1988.
* # Brazil WorldStatesmen - Antarctica
* Flags of the World - Antarctica
* Map showing the Brazilian Antarctica
* W.L. de Freitas, A Antàrtica no context do Sistema Interamericà ve pau nes Amèriques, Col·legi Interamericà de Defesa, Washington, DC

## Vegeu també

* Bases i refugis antàrtics del Brasil

## Enllaços externs

* Antarctica Parliamentary Committee Official website
* lloc de l'armada del Brasil Programa Antàrtic Arxivat 2012-04-03 a Wayback Machine.
* Meteorolgy Center at the Com. Ferraz Antarctic Station - webcam i informació climàtica de la base Ferraz.
* Website del Ministeri de Brazil per al projecte ambiental antàrtic
# Antonio Caldara

Antonio Caldara (Venècia, 1670 – Viena, 28 de desembre de 1736) fou un compositor italià, especialment conegut per les seves òperes i oratoris. Va ser un dels autors més prolífics d'aquesta seva generació tan inusualment productiva, Caldara va ocupar importants càrrecs a Màntua, Roma i Viena, en un moment en el qual la música vocal italiana estava experimentant un procés de ràpida evolució.
Procedent d'una família de músics, el seu primer mestre fou el seu pare, Giuseppe, que era violinista. A partir dels onze anys, va estudiar sota la direcció de Giovanni Legrenzi a l'escola de la basílica de Sant Marc de Venècia on va exercir com a violoncel·lista a partir de 1693.
El 1699 és contractat pel duc de Màntua com a mestre de capella. Durant els anys següents realitza nombrosos viatges dins d'Itàlia i a l'estranger. El 1708 coincideix a Roma amb Alessandro Scarlatti, Arcangelo Corelli i Georg Friedrich Händel, que en aquells anys es troba fent un dels seus viatges per Itàlia. El 1708 també és contractat finalment per l'Arxiduc Carles i, amb la seva cort, es trasllada a Barcelona, on compon diverses òperes i hi fa representar les primeres òperes italianes de la península Ibèrica. La seva òpera Il più bel nome nei festeggiarsi il Nome Felicissimo di Sua Maesta Cattolica Elisabetha Christina Regina delle Spagne es representa a la Llotja de Mar l'agost de 1708, per celebrar el casament de l'arxiduc amb Elisabet Cristina de Brunsvic-Wolfenbüttel.
Podria ser que Caldara fos alhora l'autor de l'òpera Imeneo, que es va representar, també a Barcelona, per la Mare de Déu d'agost del mateix any, així com que fos a Barcelona on va compondre les obres que d'ell s'hi van representar l'any següent: Il nome più glorioso i el segon acte d'Atenaide.
El 1709 torna a Itàlia i a Roma el príncep Ruspoli el contracta com a mestre de capella. Malgrat tot, els seus contactes anteriors amb la dinastia dels Habsburg el duen a establir-se definitivament a Àustria: a partir de 1716 tindrà el càrrec de segon mestre de capella a la cort imperial de Viena, sota la direcció de Johann Joseph Fux, moment a partir del qual va dedicar-se en cos i ànima a proveir de música la cort vienesa fins al moment de la seva mort el 28 de desembre de 1736.
La seva producció és enorme (més de 3.000 obres) en tots els àmbits i formes musicals: música religiosa (misses, cantates, motets, 32 oratoris), instrumental i lírica (87 òperes, nombrosos madrigals). L'obra de Caldara tindrà influència en l'escola de Mannheim, així com en Haydn i Mozart.

## Referències

* ↑ «Antonio Caldara». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Antonio Calpe Hernández

Antonio Calpe Hernández (València, 4 de febrer de 1940 - 7 d'abril de 2021) fou un futbolista valencià de la dècada de 1960.

## Trajectòria

Començà a destacar al CE Alcoià a tercera divisió i des de 1962 al Llevant UE a segona, i un any més tard a primera divisió. La temporada 1965-66 fou traspassat al Reial Madrid, on guanyà la Copa d'Europa de la temporada 1965-66. El 1971 retornà al Llevant, amb qui jugà a tercera i segona divisió. La temporada 1981-82 també fou entrenador d'aquest club.

## Palmarès
### Reial Madrid

* Lliga espanyola:
** 1966-67, 1967-68, 1968-69
* Copa espanyola:
** 1969-70
* Copa d'Europa:
** 1965-66

### Llevant

* Tercera Divisió:
** 1972-73

## Referències

* 1 2 3 4 «Capítulo II: Antonio Calpe llega al Madrid». macholevante.com. Arxivat de l'original el 2018-02-16. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ «Real Madrid CF - All the players in European Cups». RSSSF [Consulta: 8 agost 2017].
* ↑ Antonio Calpe Hernández a BDFutbol
* ↑ Antonio Calpe Hernández Fitxa com a entrenador a BDFutbol

## Enllaços externs

* Antonio Calpe Hernández a BDFutbol
* Antonio Calpe Hernández Fitxa com a entrenador a BDFutbol
# Antínous (constel·lació)

Antínous era una antiga constel·lació sense vigència actual al sud d'Aquila. Segons la llegenda, un oracle va dir a l'emperador Hadrià que només la mort de la persona més estimada el salvaria d'un gran perill. Es diu que Antínous, un bell jove estimat per Hadrià, el salvà de caure al Nil. En la memòria seva Hadrià creà la constel·lació l'any 132.

## Referències

* ↑ «Star Tales – Antinous». [Consulta: 10 novembre 2018].
# Arianrhod

Arianrhod, també anomenada Arianrod o Aranrhod, és una heroïna o deïtat gal·lesa. S'enquadra dins de la quarta branca del Mabinogion gal·lès on es pot observar la història d'aquest personatge que podria ser una forma inferior d'una deessa anterior. La història en la qual apareix comença amb la violació de Goewin.

## Els fills de Dôn

Dôn, filla de Mathonwy, era la matriarca d'una família. El seu marit mai es designa específicament.
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | Mathonwy | Mathonwy | Mathonwy | Mathonwy | | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | Dôn | Dôn | Dôn | Dôn | Dôn | Dôn | | | | | | | | | | | | | | | | | | | Math fab Mathonwy | Math fab Mathonwy | Math fab Mathonwy | Math fab Mathonwy | Math fab Mathonwy | Math fab Mathonwy | Goewin | Goewin | Goewin | Goewin | Goewin | Goewin |
| Gwydion | Gwydion | Gwydion | Gwydion | Gwydion | Gwydion | Eufydd fab Dôn | Eufydd fab Dôn | Eufydd fab Dôn | Eufydd fab Dôn | Eufydd fab Dôn | Eufydd fab Dôn | | | Gilfaethwy | Gilfaethwy | Gilfaethwy | Gilfaethwy | Gilfaethwy | Gilfaethwy | Amaethon | Amaethon | Amaethon | Amaethon | Amaethon | Amaethon | Gofannon | Gofannon | Gofannon | Gofannon | Gofannon | Gofannon | | | Arianrhod | Arianrhod | Arianrhod | Arianrhod | Arianrhod | Arianrhod | | |
| Hyddwn «cervatell» | Hyddwn «cervatell» | Hyddwn «cervatell» | Hyddwn «cervatell» | Hyddwn «cervatell» | Hyddwn «cervatell» | Hychtwn «porquet» | Hychtwn «porquet» | Hychtwn «porquet» | Hychtwn «porquet» | Hychtwn «porquet» | Hychtwn «porquet» | | | Bleiddwn «llobató» | Bleiddwn «llobató» | Bleiddwn «llobató» | Bleiddwn «llobató» | Bleiddwn «llobató» | Bleiddwn «llobató» | | | | | | | | | Dylan ail Don «fill de l'ona» | Dylan ail Don «fill de l'ona» | Dylan ail Don «fill de l'ona» | Dylan ail Don «fill de l'ona» | Dylan ail Don «fill de l'ona» | Dylan ail Don «fill de l'ona» | | | | | | | Lleu Llaw Gyffes «mà ràpida» | Lleu Llaw Gyffes «mà ràpida» | Lleu Llaw Gyffes «mà ràpida» | Lleu Llaw Gyffes «mà ràpida» | Lleu Llaw Gyffes «mà ràpida» | Lleu Llaw Gyffes «mà ràpida» | Blodeuwedd «cara de flor» | Blodeuwedd «cara de flor» | Blodeuwedd «cara de flor» | Blodeuwedd «cara de flor» | Blodeuwedd «cara de flor» | Blodeuwedd «cara de flor» |

## Referències

* ↑ Monaghan, Patricia. The Encyclopedia of Celtic Mythology and Folklore (en anglès). Infobase Publishing, 2014-05-14. ISBN 9781438110370.
Temes de la mitologia celta :
Part de {{Mitologies europees}} :
Temes generals :
Mitologia irlandesa :
Mitologia escocesa :
Mitologia gal·lesa :
Mitologia bretona :
Vegeu també: Mitologia de les illes Hèbrides, {{Mitologia gal·lo-britònica}}, {{Mitologia gallega}}, {{Mitologia irlandesa (Ulster)}} i {{Llegenda del Rei Artús}} :
# Apache Airflow

Apache Airflow és una plataforma de gestió de flux de treball de codi obert per a canalitzacions d'enginyeria de dades. Va començar a Airbnb l'octubre del 2014 com una solució per gestionar els fluxos de treball cada cop més complexos de l'empresa. La creació d'Airflow va permetre a Airbnb crear i programar els seus fluxos de treball de manera programada i supervisar-los mitjançant la interfície d'usuari integrada de Airflow. Des del principi, el projecte es va convertir en codi obert, convertint-se en un projecte Apache Incubator el març del 2016 i en un projecte d'Apache Software Foundation de primer nivell el gener de 2019.
Airflow està escrit en Python i els fluxos de treball es creen mitjançant scripts de Python. El flux d'aire està dissenyat sota el principi de "configuració com a codi". Tot i que existeixen altres plataformes de flux de treball de "configuració com a codi" que utilitzen llenguatges de marcatge com XML, l'ús de Python permet als desenvolupadors importar biblioteques i classes per ajudar-los a crear els seus fluxos de treball.

## Visió general

Airflow utilitza gràfics acíclics dirigits (DAG) per gestionar l'orquestració del flux de treball. Les tasques i dependències es defineixen a Python i després Airflow gestiona la programació i l'execució. Els DAG es poden executar segons un programa definit (per exemple, cada hora o diari) o basant-se en activadors d'esdeveniments externs (per exemple, un fitxer que apareix a Hive). Els programadors anteriors basats en DAG com Oozie i Azkaban acostumaven a confiar en diversos fitxers de configuració i arbres del sistema de fitxers per crear un DAG, mentre que a Airflow, els DAG sovint es poden escriure en un fitxer Python.

## Proveïdors gestionats

Tres proveïdors notables ofereixen serveis auxiliars al voltant del projecte bàsic de codi obert.
* Astronomer ha creat una eina SaaS i una pila d'Airflow desplegable de Kubernetes que ajuda amb la supervisió, alertes, devops i gestió de clústers.
* Cloud Composer és una versió gestionada d'Airflow que s'executa a Google Cloud Platform (GCP) i s'integra bé amb altres serveis de GCP.
* Amazon Web Services ofereix fluxos de treball gestionats per a Apache Airflow a partir de novembre de 2020.

## Referències

* ↑ «Apache Airflow» (en anglès). Apache Airflow. Arxivat de l'original el August 12, 2019. [Consulta: September 30, 2019].
* ↑ Beauchemin, Maxime. «Airflow: a workflow management platform» (en anglès). Medium, June 2, 2015. Arxivat de l'original el August 13, 2019. [Consulta: September 30, 2019].
* ↑ «Airflow» (en anglès). Arxivat de l'original el July 6, 2019. [Consulta: September 30, 2019].
* ↑ Trencseni, Marton. «Airflow review» (en anglès). BytePawn, January 16, 2016. Arxivat de l'original el February 28, 2019. [Consulta: October 1, 2019].
* ↑ «AirflowProposal» (en anglès). Apache Software Foundation, March 28, 2019. [Consulta: October 1, 2019].
# Aplousobranquis

Els aplousobranquis(Aplousobranchia) són un ordre de tunicats de la classe dels ascidiacis.

## Taxonomia

L'ordre Aplousobranchia inclou 13 famílies amb 1.559 espècies:
* Família Clavelinidae Forbes & Hanley, 1848
* Família Diazonidae Seeliger, 1906
* Família Didemnidae Giard, 1872
* Família Euherdmaniidae Ritter, 1904
* Família Holozoidae Berrill, 1950
* Família Placentelidae Kott, 1992
* Família Polycitoridae Michaelsen, 1904
* Família Polyclinidae Milne Edwards, 1841
* Família Protopolyclinidae Kott, 1992
* Família Pseudodistomidae Harant, 1931
* Família Ritterellidae Kott, 1992
* Família Stomozoidae Kott, 1990
* Família Vitrumidae Kott, 2009

## Referències

* ↑ «Aplousobranquis | enciclopèdia.cat». [Consulta: 14 desembre 2020].
* ↑ «Cercaterm | TERMCAT - Aplousobranquis». [Consulta: 14 desembre 2020].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Aplousobranchia». [Consulta: 14 desembre 2020].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 14 desembre 2020].
# Aplodòntids

Els aplodòntids (Aplodontiidae o Aplodontidae) són una família de rosegadors del subordre dels esciüromorfs. Actualment només en queda l'espècie nord-americana Aplodontia rufa, però en el passat n'hi hagué espècies també a Euràsia.

## Referències

* ITIS: Aplodontiidae, Brandt, 1855
* NCBI: Aplodontidae
* Universitat de Michigan, Museu de Zoologia: Aplodontidae
# Apartaments Cala Vinya

Els Apartaments Cala Vinya és una obra racionalista de Salou (Tarragonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Els Apartaments Cala Vinya són un conjunt de quinze blocs de sis apartaments que se situen en un terreny en pendent. Els edificis es disposen en dues fileres envoltant una esplanada on es troba l'aparcament, la piscina i altres serveis comuns.
Cada bloc, de tres plantes, tenia dos habitatges per pis, als que s'accedia a través d'un sistema de passadissos i escales exteriors situats als espais intermedis. Pel que fa als apartaments, l'espai central és el nucli de serveis, que separa el dormitori individual de la zona d'estar. La cuina és oberta, però separa la sala d'estar del menjador amb la xemeneia.
Aquests blocs de sis habitatges tenen una terrassa a la façana sud, el que accentua la seva horitzontalitat. La façana nord remarca la verticalitat a partir de les finestres dels dormitoris, que van del terra al sostre, la ceràmica dels baixants de color taronja i una textura rugosa a la façana.
El model en què s'inspiren els arquitectes són les cases Citrohan de Le Corbusier, tot i que en aquest cas eren habitatges unifamiliars de quatre plantes.

## Història

Entre els anys 1959 i 1964 els arquitectes Antoni Bonet i Castellana i Josep Puig i Torné varen construir un gran nombre de projectes situats a la costa de Tarragona, Múrcia, Barcelona i també quatre a l'Argentina. La construcció d'aquests apartaments exemplifica a la perfecció el moment de “desarrollisme” de la costa catalana amb el boom turístic en els anys seixanta.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Apartaments Cala Vinya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 agost 2021].
# Anna Bertran

Anna Bertran (Vilamaniscle, 1982) és una actriu catalana. Va participar en l'espectacle La Família Irreal i va col·laborar al Polònia de Televisió de Catalunya, ambdues produccions de Minoria Absoluta. Va fer el paper protagonista de Laia a la sèrie de ficció Pop Ràpid.
Va començar classes de teatre als 6 anys, al Casino Menestral de la seva localitat. Va estudiar a La Salle de Figueres i batxillerat Artístic a l'Institut Alexandre Deulofeu de la mateixa vila. Amb 19 anys va marxar a viure a Barcelona, on va treballar a diverses feines mentre es formava a l'escola Nancy Tuñón i a l'Estudi de Txiqui Berraondo i Manuel Lillo. Tembé va estudiar coaching actoral al Col·legi del Teatre de Barcelona i va aprendre el món dels clowns amb Jango Edwards, Merche Ochoa i Sergi Estebanell. Es va donar a conèixer amb l'obra Entre pocs i massa, una producció de Imput produccions que va durar un any en cartell al Club Capitol de Barcelona. Més endavant, va treballar a l'obra Connexions (La Roda Produccions), feta durant una temporada al SAT i posteriorment va girar per Catalunya, i a la pel·lícula Terrados. Posteriorment, començà a treballar en diverses realitzacions televisives per a les productores d'El Terrat i Minoria Absoluta.
A partir del 12 de setembre de 2024 comença a copresentar el nou magazín de tardes de TV3 i 3Cat anomenat La selva, capitanejat per Xavier Grasset on interpreta una cambrera molt engrescada anomenada Mercè Fonoll. El programa el produeïx Atòmic Beat Mèdia i segueix en antena de dilluns a divendres de 17.30 a 19.15 hores al canal principal de 3Cat, TV3

## Referències

* ↑ Domènech, Albert «Anna Bertran: "El humor sigue siendo injustamente una cosa de hombres"». La Vanguardia, 16-01-2014 [Consulta: 15 setembre 2014].
* 1 2 Rivas, Mairena «Còmica de naturalesa innata». Empordà, 19-03-2013 [Consulta: 15 setembre 2014]. Arxivat 6 October 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 15 setembre 2014].
* ↑ TV3. «Quedem a "La selva", amb Xavier Grasset», 30-08-2024. [Consulta: 19 setembre 2024].
# Arjona (Jaén)

Arjona és un municipi de la Província de Jaén, situat a 39 km de la capital provincial, Jaén, i a 47 km de la ciutat de Còrdova.
Té 5.775 habitants (2006, INE) i té una extensió de 158,6 km². Pertany a la comarca de la Campiña de Jaén.
# Archibald Goldie

Archibald Goldie (Angus, 7 de juliol de 1888 - 24 de gener de 1964) va ser un meteoròleg escocès.
Goldie es va graduar a la universitat de Cambridge el 1913. Immediatament va ingressar en el Servei Meteorològic Britànic, essent destinat inicialment al observatori de Falmouth a Cornualla (Gran Bretanya), però l'esclat de la Primera Guerra Mundial va fer que fos transferit al Observatori d'Eskdalemuir com assistent de Lewis Fry Richardson.
Des de 1924 fins a 1938 va ser superintendent de l'oficina meteorològica d'Edimburg i des de 1938 fins a la seva jubilació el 1953, va ser director adjunt del Servei Meteorològic Britànic a Londres.
Els anys que va estar a Edimburg van ser els més productius en la seva recerca sobre el que succeeix a les capes altes de l'atmosfera.

## Referències

* ↑ Harwood, 1965, p. 18.
* ↑ Waterston i Shearer, 2006, p. 365.
* ↑ Stagg, 1964, p. 237.

## Bibliografia

* A., H.W.L. «Obituary notice. Dr. A. H. R. Goldie C.B.E., M.A., F.R.S.E.» (en anglès). Quarterly Journal Of The Royal Meteorological Society, Vol. 90, Num. 385, 1964, pàg. 371-371. DOI: 10.1002/qj.49709038534. ISSN: 1477-870X.
* Harwood, W.A.. «Archibald Hayman Robertson Goldie CBE, MA (Cantab), S.Sc (Saint Andrews)». A: Royal Society of Edinburgh (ed.). Year Book (en anglès). The Royal Society of Edinburgh, 1965, p. 18-20.
* Stagg, J.M. «Dr. A. H. R. Goldie, C.B.E.» (en anglès). Nature, Vol. 202, 1964, pàg. 237-238. DOI: 10.1038/202237b0.
* Waterston, C.D.; Shearer, A.M.. Former Fellows of The Royal Society of Edinburgh (en anglès). The Royal Society of Edinburgh, 2006, p. 365. ISBN 0 902 198 84 X [Consulta: 5 agost 2020].

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Archibald Goldie» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Al-Mustànsir (abbàssida)

* Per a altres significats, vegeu «al-Mustànsir (abbàssida del Caire)».
Abu-Jàfar Mansur al-Mustànsir bi-L·lah (àrab: أبو جعفر منصور المسنتصر بالله, Abū Jaʿfar Manṣūr al-Mustanṣir bi-Llāh), més conegut per la primera part del seu làqab com a al-Mustànsir (febrer/març 1192 - 12 de desembre de 1242), fou califa abbàssida de Bagdad (1226-1242). Era el fill gran del califa adh-Dhàhir (1225-1226) i d'una esclava turca i va succeir el seu pare quan aquest va morir l'11 de juliol de 1226.
Les fonts del seu califat s'han perdut tot i que se'n tenen algunes referències per autors posteriors: es tracta d'una monografia de Ibn as-Sai (mort en 1276) titulada L'itbar al-mustahsir fi akhbar al-Mustansir, i de la Història de Bagdad d'Ibn an-Najjar (mort en 1245). Les dades conservades per autors posteriors són confoses en la cronologia dels fets del regnat, en els noms i fets dels visirs i altres alts dignataris, i el seu paper a la cort.
Un visir fou el xiïta Muhammad al-Kummi que ja havia tingut algun càrrec als dos regnats anteriors; el visir adjunt (ustadh ad-Dar) fou Muàyyad-ad-Din ibn al-Alkamí, que després va ser visir en temps d'Abu-Àhmad Abd-Al·lah al-Mustàssim bi-L·lah (1242-1258) quan fou còmplice dels mongols. Al-Mustànsir el va substituir per Nàssir-ad-Din ibn Muhàmmad ibn an-Nakid. Els homes més poderosos foren el general eunuc Iqbal aix-Xarabí i l'ustadh ad-dar Ibn al-Alkamí.
L'amir begtigínida d'Irbil Mudhàffar-ad-Din Gokburi va morir el 1233, després de 43 anys de regnat, i el seu territori, per manca d'hereus, fou llegat al califa al-Mustànsir, que no obstant va haver d'enviar el seu general Iqbal aix-Xarabí amb un exèrcit a assetjar Erbil o Irbil que en va poder prendre possessió finalment quan la ciutat es va rendir (27 de juliol de 1233).
Va ser el constructor de la madrassa al-Mustansiriyya de Bagdad que fou oberta el 7 d'abril de 1234 i fou la primera madrassa sunnita. Va construir també el khan de Sabus, prop de Wasit i el de Kharnina, entre Takrit i al-Balalik. Va construir també el pont d'Harba, entre Bagdad i Samarra, sobre el canal Dujayla, i va restaurar la mesquita d'al-Qasr a Bagdad.
La seva mort fou el 1243 fou amagada uns dies i es va organitzar la successió. Llavors va ser anunciada i fou proclamat el seu fill Abu-Àhmad Abd-Al·lah al-Mustàssim bi-L·lah.

## Referències

* W. Muir, The Caliphate: It's Rise, Decline and Fall, from Original Sources (1892)