OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de coses que duen el nom de Paul Erdős

Els següents termes duen el nom del matemàtic hongarès Paul Erdős:
* Premi de Paul Erdős de la Federació Mundial de Competicions Matemàtiques Nacionals
* Premi Erdős
* Conferències Erdős
* Nombre d'Erdős
* Cardinal d'Erdős
* Nombre d'Erdős-Nicolas
* Conjectura d'Erdős — una llista de les nombroses conjectures que duen el nom d'Erdős; Vegeu també la llista de conjectures de Paul Erdős.
** Conjectura d'Erdős–Turán de bases additives
** Conjectura d'Erdős sobre progressions aritmètiques
** Problema de la discrepància d'Erdős
** Problema d'Erdős de les distàncies distintes
** Conjectura de Burr–Erdős
** Conjectura de Cameron-Erdős
** Conjectura d'Erdős–Faber–Lovász
** Conjectura d'Erdős-Graham — vegeu problema d'Erdős-Graham
** Conjectura d'Erdős–Hajnal
** Conjectura d'Erdős–Gyárfás
** Conjectura d'Erdős–Straus
** Conjectura d'Erdős–Szekeres o problema del final feliç
** Conjectura d'Erdős–Turán
* Constant de Copeland–Erdős
* Constant d'Erdős–Tenenbaum–Ford
* Nombre d'Erdős-Bacon
* Constant d'Erdős–Borwein
* Graf d'Erdős–Diofant
* Desigualtat d'Erdős–Mordell
* Desigualtat d'Erdős–Turán
* Desigualtat de Chung–Erdős
* Model d'Erdős–Rényi
* Espai d'Erdős
* Teoremes d'Erdős
** Teorem de De Bruijn–Erdős (teoria de grafs)
** Teorema de De Bruijn–Erdős (geometria d'incidència)
** Teorema de Davenport–Erdős
** Teorema d'Erdős–Anning
** Teorema d'Erdős–Beck
** Teorema de Erdős–Dushnik–Miller
** Teorema d'Erdős–Fuchs
** Teorema d'Erdős–Gallai
** Teorema d'Erdős–Ginzburg–Ziv
** Teorema d'Erdős–Kac
** Teorema d'Erdős–Ko–Rado
** Teorema d'Erdős–Nagy
** Teorema d'Erdős–Pósa
** Teorema d'Erdős–Rado
** Teorema d'Erdős-Stone
** Teorema d'Erdős–Szekeres
** Teorema d'Erdős–Szemerédi
** Teorema d'Erdős–Tetali
** Teorema d'Erdős-Wintner
* Problema d'Erdős–Ulam
* Nombre d'Erdős-Woods
* Teorema de Hsu–Robbins–Erdős
** Llei de l'arcsinus d'Erdős
** Equació d'Erdős–Moser
# Llista d'arquebisbes de Luxemburg

L'arquebisbat de Luxemburg és l'ordinari de l'arquebisbat catòlic de Luxemburg i governant eclesiàstic de l'Arxidiòcesi de Luxemburg. El càrrec va ser creat el 23 d'abril de 1988 a partir del bisbat anterior. La seu es troba a Santa Maria de Luxemburg, catedral situada a la Ciutat de Luxemburg.

## Llista d'ordinaris
### Bisbes de Luxemburg

| Nom | Inici | Fi |
| Nicolas Adames | 26 de juny de 1870 | 27 de setembre de 1883 |
| Jean Joseph Koppes | 4 de novembre de 1883 | 29 de novembre de 1918 |
| Pierre Nommesch | 8 de març de 1920 | 1935 |
| Joseph Laurent Philippe | 9 de setembre de 1935 | 21 d'octubre de 1956 |
| Léon Lommel | 21 d'octubre de 1956 | 13 de febrer de 1971 |
| Jean Hengen | 13 de febrer de 1971 | 23 d'abril de 1988 |

### Arquebisbes de Luxemburg

| Nom | Inici | Fi |
| Jean Hengen | 23 d'abril de 1988 | 21 de desembre de 1990 |
| Fernand Franck | 21 de desembre de 1990 | 12 de juliol de 2011 |
| Jean-Claude Hollerich | 16 d'octubre de 2011 | En el càrrec |

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de l'arquebisbat de Luxemburg
# Llei Minúcia

La llei Minúcia (Lex Minucia) va ser una llei romana proposada pel tribú de la plebs Marc Minuci Ruf, l'any 121 aC. La llei prohibia reedificar Cartago per establir una colònia romana. L'afer es va arrossegar uns quants anys.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 118 [Consulta: 12 abril 2022].
# Rodrigo Paganino

Rodrigo Paganino (Lisboa, 1835 — Carnide, 1863) va ser un narrador i periodista portuguès. Va escriure Contos do tio Joaquim (1861), una obra melancòlica amb una forta inspiració en el folklore local, que es va convertir en una de les obres més populars de la literatura portuguesa del segle xix. Va fundar el Arquivo Universal y o Jornal de Belas-Artes. Júlio Dinis el va descriure com un dels talents més prometedors de la novel·la popular.

## Referències

* ↑ «Rodrigo Paganino». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# SCI

«SCI» té aquests significats:
* Science Citation Index, base de dades
* Societat Catalana d'Immunologia
* Solidaritat Catalana per la Independència
* School of Comparative Irrevelance
* SCI-CAT
# Aegea (amazona)

Aegea, en la mitologia grega, era una reina de les amazones. L'Enciclopèdia Britànica (1911) esmenta a Aegea, reina de les Amazones, com un epònim alternatiu del Mar Egea. La llegenda diu que ella va conduir un exèrcit de dones guerreres que van viatjar de Líbia a l'Àsia Menor per lluitar a Troia, i que va morir al mar amb el seu exèrcit.

## Referències

* ↑ Clayton. Female warriors: Memorials of Female Valour and Heroism, from the Mythological Ages to the Present Era. Tinsley Bros, 1879.
* ↑ Hays, Mary. Female Biography; or Memoirs of Illustrious and Celebrated Women of All Ages and Countries. Londres: R. Phillips, 1803, p. 66.
# Santa Marta de los Barros

Santa Marta de los Barros és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Misty May-Treanor

Misty May, actualment Misty May-Treanor, (Los Angeles, Estats Units 1977) és una jugadora de voleibol platja nord-americana, guanyadora de tres medalles olímpiques d'or.

## Biografia

Va néixer el 30 de juliol de 1977 a la ciutat de Los Angeles, població situada a l'estat de Califòrnia. Es casà el 2004 amb el jugador de beisbol Matt Treanor, del qual adoptà el cognom. És filla del jugador de voleibol Butch May i cosina del tennista Taylor Dent.

## Carrera esportiva

Va participar, als 23 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), on finalitzà en cinquena posició en la competició femenina de voleibol platja fent parella amb Holly McPeak. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) aconseguí guanyar la medalla d'or fent parella amb Kerri Walsh, amb la qual revalidà aquest metall en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (Xina), convertint-se així en les primeres jugadores de voleibol platja en aconseguir imposar-se en dues finals olímpiques, un fet que aconseguiren repetir en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit).
Al llarg de la seva carrera ha aconseguit quatre medalles en el Campionat del Món de voleibol platja, entre elles tres medalles d'or. Així mateix al llarg de la seva carrera ha guanyat més de 100 torneigs de voleibol platja.
També ha participat en competicions de voleibol indoor, aconseguint guanyar la medalla de bronze en els Jocs Panamericans de 1999 amb l'equip nord-americà.

## Enllaços externs

* (anglès) Portal personal Arxivat 2010-07-24 a Wayback Machine.
* (anglès) usavolleyball.org - Misty May-Treanor
# Rodrigo Riquelme Reche

Rodrigo Riquelme Reche (Madrid, 2 d'abril del 2000) és un futbolista professional madrileny que juga d'extrem dret a l'Atlètic de Madrid.

## Carrera de club
### Atlètic de Madrid

Nascut a Madrid, Riquelme es va incorporar a l'equip juvenil de l'Atlètic de Madrid el 2010 amb deu anys, després de representar el Rayo Vallecano i el Reial Saragossa. Va debutar amb el filial el 16 de març de 2019, jugant els darrers cinc minuts d'una derrota a Segona Divisió B per 0-1 contra la SD Ponferradina.
Riquelme va debutar amb el seu primer equip i a la Lliga l'1 de setembre de 2019, substituint Thomas Lemar en una derrota a casa per 3-2 contra la SD Eibar.

#### Cessió al Bournemouth

L'1 d'octubre de 2020, Riquelme fou cedit al club de l'EFL Championship anglesa AFC Bournemouth per tota la temporada, amb opció de compra. Va debutar amb el club com a suplent en un empat 1-1 a fora contra el Cardiff City. Va marcar el seu primer gol amb el Bournemouth en un empat 1-1 amb el Derby County el 31 d'octubre de 2020. Riquelme va tenir la seva primera titularitat amb el club en una derrota a casa per 2-3 davant el Preston.

#### Cessió al Mirandés

El 30 d'agost de 2021, Riquelme va passar al CD Mirandés de Segona Divisió cedit per a la campanya 2021-22.

#### Cessió al Girona

L'1 d'agost del 2022, Riquelme va ser cedit al Girona FC de la màxima categoria per un any, després de renovar el contracte amb l'Atletic fins al 2028.

## Referències

* ↑ (en castellà) , 21-07-2019.
* ↑ , 01-09-2019.
* ↑ «Rodrigo Riquelme: Atletico Madrid winger joins Bournemouth on loan». , 01-10-2020.
* ↑ «Riquelme joins the Cherries». AFCB. [Consulta: 2 octubre 2020].
* ↑ «Cardiff City 1-1 AFC Bournemouth». BBC, 21-10-2020. [Consulta: 11 novembre 2020].
* ↑ «Bournemouth 1-1 Derby». BBC, 31-10-2020. [Consulta: 31 octubre 2020].
* ↑ «AFC Bournemouth 2-3 Preston North End». BBC, 01-12-2020. [Consulta: 3 desembre 2020].
* ↑ «Acuerdo con el Mirandés para la cesión de Riquelme» (en castellà). Atlético de Madrid, 30-08-2021. [Consulta: 30 agost 2021].
* ↑ esport3. «Rodrigo Riquelme, un assistent de luxe per al Girona», 09-08-2022. [Consulta: 17 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Rodrigo Riquelme a BDFutbol
* Rodrigo Riquelme, Fitxa a Soccerway
# Baldric de Friül

Baldric o Balderic (Baldericus) va ser duc de Friül (Foroiuliensis dux) a partir del 819, quan va reemplaçar a Cadalau segons Thegan de Trier (Tegan de Trèveris) en la seva Vita Hludovici Imperatoris, i fins a 828, quan va ser remogut del seu càrrec: fou l'últim duc de Friül.
Baldric era un llegat imperial l'any 815, quan va marxar a Zelanda amb un exèrcit de saxons i obotrites per restaurar el deposat rei de Dinamarca, Harald Klak.
Com governant de Friül van continuar la guerra iniciada per Baldric contra Ljudevit Posavski (Liudovitus), el líder (dux) dels croats Panonia. Va tenir èxit en l'expulsió del territori imperial de Ljudevit. Ell i un comte de nom Gerold també van fer la guerra als àvaros per ordre de Bertric, comte de palau, el 826.
Amb Jordi, prevere de Venècia, va portar un òrgan hidràulic a Aquisgrà el 826.
El 828, Baldric va ser deposat com a duc de Friül pel seu fracàs en haver establert una defensa eficaç contra els búlgars durant la seva invasió del 827, i el ducat va ser dividit en quatre comtats. Finalment, els comtats es van unir sota una marca (marcgraviat), i el ducat ja mai seria restaurat.

## Notes

* ↑ Annales Regni Francorum, DCCCXXVI
* ↑ Annales Regni Francorum, DCCCXXVIII

## Fonts

* Thegan de Trier, Vita Hludovici Imperatoris a intratext.com
* Eginard, Vida de Carlemany Arxivat 2008-05-14 a Wayback Machine..
* Annales Fuldenses traduït per Timothy Reuter, amb el comentari (pàgina de pagament)
* Annales Francorum Kingdoms a The Latin Library
# Adelopeltis laticeps

Adelopeltis laticeps és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Llengua berta

El berta és una llengua niloticosahariana parlada al Sudan i a Etiòpia per l'ètnia berta.

## Classificació

El berta és la llengua més estesa del conjunt de llengües berta que tradicionalment han estat considerades dialectes d'una mateixa llengua. Quant a la rest,a el grup berta es classifica normalment com una branca de les llengües niloticosaharianes, tot i que el parentesc amb les altres llengües és força distant, per la qual cosa podria tractar-se d'una llengua aïllada.
# Llengua bhumij

El bhumij és un dialecte del grup de llengües munda de la família austroasiàtica parlada a l'est de l'Índia pel poble bhumijs.
El bhumij té un alfabet anomenat Ol Onal, va ser inventat per Mahendra Nath Sardar entre 1981 i 1992; la literatura en escriptura Bhumij i Ol Onal és abundant. Mahendra Nath Sardar era conegut popularment com Ol Guru. Aquesta escriptura és alfabètica i no comparteix cap de les propietats sil·làbiques d'altres escriptures índies com el devanagari.

## Referències

* ↑ https://livingtongues.org/projects/asia/india/munda-languages/bhumij/
* ↑ https://www.endangeredlanguages.com/lang/1601
* ↑ https://omniglot.com/writing/bhumij.htm#:~:text=Bhumij%20(%E0%A4%AD%E0%A5%82%E0%A4%AE%E0%A4%BF%E0%A4%9C%20%2F%20%E0%AC%AD%E0%AD%82%E0%AC%AE%E0%AC%BF%E0%AC%9C%20%2F%20%E0%A6%AD%E0%A7%82%E0%A6%AE%E0%A6%BF%E0%A6%9C,Devanagari%2C%20Odia%20or%20Bengali%20alphabets
# Llengua batanga

El batanga, tanga, o noho (també Bano’o, Banoho, Banoo, Nohu i Noku), és una llengua bantu de Camerun i Guinea Equatorial. Hi ha un total de 15.000 parlants, d'ells 9.000 a la Guinea Equatorial i 6.000 al Camerun (al departament Océan de la Regió del Sud (Camerun)). Es divideix en tres dialectes i diversos subdialectes:
* Puku (Naka, Kribi Bapoko)
* Nohu (Noko, Londgi Banoo)
* Tanga (Fifinda Batanga)
Els parlants de malimba mostren un cert grau d'intel·ligibilitat mútua i l'anomenen "Vell Malimba".

## Referències

* ↑ Llengua batanga referència a Ethnologue (16th ed., 2009)
* ↑ M. Lamberty - A rapid appraisal survey of Malimba in Cameroon

## Enllaços externs

* Noho o batanga a multitree.org
# Llista de les banderes d'Espanya

Aquest article és un recull de les banderes que s'han utilitzat històricament com a banderes d'Espanya o dels seus exèrcits i armades. Alhora s'hi representen altres banderes actuals de l'Estat Espanyol. Per a més informació sobre l'actual bandera nacional espanyola, visiteu l'article Bandera d'Espanya.

## Banderes espanyoles històriques

| Data | Ús | Descripció |
| 1506-1701 eventualment fins al 1785 | Creu de Borgonya, bandera militar, també utilitzada com a bandera a altres territoris espanyols. | Dos sautors vermells imiten la forma d'una creu sobre un fons blanc. |
| 1701-1785 | Bandera utilitzada en les bases navals i defenses costaneres. |
| 1701-1785 | Insígnia naval |
| 1701-1748 | Protocol de la Insígnia Naval |
| 1748-1785 | Protocol de la Insígnia Naval |
| 1785-1927 | Bandera del Transport marítim |
| | Insígnia de Guerra (1785-1843). Bandera estatal (1843-1873 i 1874-1931) |
| 1873-1874 | Bandera Espanyola en el període de la Primera República Espanyola. |
| 1931-1939 | Bandera Espanyola en el període de la Segona República Espanyola. |
| 1939-1977 | Bandera Espanyola en el període de la dictadura del general Francisco Franco. | |
| 1977-1981 | Bandera Espanyola en el període 1977-1981 |

## Bandera Nacional Espanyola

| Data | Ús | Descripció |
| 1981- | Bandera Nacional Espanyola, bandera d'Estat, insígnia de l'Estat, insígnia civil i insígnia de guerra. | La bandera d'Espanya consisteix en tres ratlles horitzontals: vermell, groc i vermell, la ratlla groga és el doble d'ample que cadascuna de les ratlles vermelles. Té els seus orígens en la bandera d'Aragó. |
| 1843-1931 1939- | Bandera Nacional Espanyola (Variant sense escut utilitzada en actes civils o socialment) | Bandera Nacional Espanyola sense l'escut d'Espanya. |
| 1945- | Bandera naval espanyola |

## Estendard Reial

| Bandera | Data | Ús | Descripció |
| | 2014- | Estendard del Rei d'Espanya | Un fons blau fort amb l'Escut d'armes del Rei d'Espanya en el centre. |
| | 2015- | Estendard de la Princesa d'Astúries | Un fons blau amb l'Escut d'armes de la Princesa d'Astúries en el centre. |
# SCIgen

SCIgen és un programa d'ordinador que genera de manera automàtica documents sense sentit en forma de notícies sobre recerca en informàtica, incloent gràfics, estadístiques i cites.
El 2005, SClgen fou objecte de controvèrsia quan generà un document: Rooter, A Methodology for the Typical Unification of Access Points and Redundancy, que fou acceptat pel congrés WMSCI 2005 i els autors hi van ser convidats a parlar. Posteriorment, quan es va saber que era una broma, es va retirar l'acceptació.

## Una mostra

Una mostra d'un fragment de text redactat per SClgen:
    Abstract The software engineering method to the Turing machine is defined not only by the simulation of telephony, but also by the essential need for 802.11 mesh networks. In this paper, we validate the understanding of expert systems, which embodies the typical principles of complexity theory. In this position paper, we use distributed methodologies to confirm that the acclaimed stable algorithm for the emulation of B-trees by V. Mahadevan et al. [1] runs in Q(n) time.
    Bru, P. P., Johnson, G., Nehru, W., Jones, X., and Simon, H. «Decoupling Byzantine fault tolerance from architecture in the Internet». A: Proceedings of WMSCI (desembre 2002).

## Enllaços externs i referències

* SCIgen - Un generador automàtic del MIT. (anglès)
* «Sociología de la ciencia», Investigación y Ciencia, juny de 2005.
# Aeroport de Moulay Ali Cherif

L'aeroport de Moulay Ali Cherif —àrab مطار مولاي علي الشريف, Maṭār Mūlāy ʾAlī ax-Xarīf— (codi IATA: ERH, codi OACI: GMMD) és un aeroport que es troba a 3 kilòmetres de la ciutat de Rachidia, al Marroc.

## Instal·lacions

L'aeroport es troba en una elevació de 3,428 peus (1,045 m) sobre el nivell mitjà del mar. Hi ha una pista d'aterratge dissenyada 13/31 amb una superfície d'asfalt que fa 3,200 per 45 metres (10,499 × 148 ft).

## Aerolínies i destinacions

| Aerolínies | Destinacions |
| Royal Air Maroc operat per Royal Air Maroc Express | Estacional: Casablanca |
| Air Arabia Maroc | Fez |

## Referències

* 1 2 3 Airport information for GMFK from DAFIF (effective octubre 2006)
* ↑ Informació de l'Aeroport de Moulay Ali Cherif a Great Circle Mapper. Font: DAFIF (vàlid a octubre de 2006).

## Enllaços externs

* Temps actual per a GMFK a NOAA/NWS
* Historial d'accidents de l'Aeroport de Moulay Ali Cherif a Aviation Safety Network (anglès)
# Sarandí

Sarandí (també coneguda com a Sarandí de Barceló) és una localitat de l'Uruguai, ubicada a l'est del departament de Cerro Largo, sobre la frontera amb el Brasil.
Es troba a 40 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 800 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades

## Enllaços externs

* Informació sobre Sarandí de Barceló (en anglès)
# Molí d'Abargues

Molí d'Abargues o Molí Payá era un molí paperer al barranc de Bartxell a la partida del Salt al municipi d'Alcoi (comarca del Comtat).
Va ser construït el 1801 per Tomás Abargues, quan la regió d'Alcoi dominava el sector de la indústria paperera. El 1874 pertanyia a Vicenç Carbonell i aleshores hi treballaven 36 obrers. El 1896 el paperer José Laporta Valor va adquirir el molí. Funcionava únicament amb força hidràulica fins que el 1903 va ser equipat per Laporta amb una caldera de vapor i la típica ximineia de totxo de fust rectangular d'una dotzena de metres d'alçada. El 1908 va rebre un motor de gas pobre. El 1910 tornà a canviar de propietari, la societat Verdú y Botella que l'equipà d'un motor elèctric. Des del 1920 pertangué a la societat Ivorra y Payá, fins que el 1951 els herederos de Francisco Payá el vengueren a l'exèrcit espanyol, que l'utilitzà com a caserna i per fer-hi maniobres, conegut com a «Campamento Molí Payá». Després de la construcció de la carretera de Banyeres als anys 90 del segle passat, no en van quedar gaires rastres.
A prop hi ha el Castell de Barxell, en zona conquerida cap al 1238, documentat el 1264, el qual pertangué al marquesat de Montortal per herència. També hi ha un grup de cases pertanyents a la família Payà.

## Referències

* ↑ Verdet Gómez, Federico. «6.1.2 El siglo XIX». A: Historia de la industria papelera valenciana (en castellà). València: Universitat de València, 2014. ISBN 9788437096995.
* ↑ Molina Ferrero, Ramón «Las chimeneas de ladrillo en la circunscripción industrial de Alcoi» (en castellà). Recerques del Museu d'Alcoi, XX, 2011, pàg. 246, 231.
* ↑ Laporta Valor, José; Cort Merita, José. «Caldera de vapor en fábrica de papel : Partida del Salt, `Molino de Abargues`» (en castellà). Portal del patrimoni documental d'Alcoi. [Consulta: 20 desembre 2017].
* 1 2 3 Molina Ferrero, 2011, p. 246.
* ↑ Gutiérrez-Poch, Miquel. Tradición, conocimiento y modernidad : las claves del éxito de Miquel y Costas & Miquel, S.A. : siglos XVIII-XXI (en castellà). Barcelona: Edicions Universitat Barcelona, 2016, p. 266. ISBN 9788447540259.
* ↑ «El camino del agua - La cuenca del Barchell» (en castellà). Sergio Gez, 28-11-2011. [Consulta: 20 desembre 2017].
* ↑ «Entre los ríos Barchell y Polop (Alcoi)» (en castellà). Sergio Gez. [Consulta: 20 desembre 2017].
# Ballarí

El ballarí o la ballarina és la persona que es dedica a l'art de ballar no només professionalment, sinó també com a afició. Disciplina, constància, passió i valors ètics defineixen la seva aportació social a través de la seva vocació. Considerant que cada ballarí posseeix un talent que desenvolupa a través de l'entrenament i la seva apropiada formació que potencia les diverses aptituds.
L'entrenament tant físic com a mental del futur ballarí dependrà del tipus de dansa triat. Hi ha programes universitaris i d'escoles associades a companyies professionals de dansa per a la formació especialitzada. També hi ha petites acadèmies de propietat privada, on els estudiants poden formar-se en una varietat d'estils de dansa, com a formes de dansa competitiva (per exemple, ball llatí, jazz, ball de saló, hip-hop, funky, break dance, etc), així com ètnic i folklòric.
La formació en un conservatori professional de dansa dura uns 10 anys. Els alumnes d'aquests centres són seleccionats en una prova d'accés en la qual es tenen en compte les seves condicions físiques. Normalment aquesta prova es realitza entorn dels 8 anys. En els conservatoris l'entrenament sol ser diari i les disciplines que s'imparteixen poden ser: dansa clàssica (o acadèmica), dansa contemporània, danses tradicionals (per exemple dansa espanyola), música, anatomia, tècnica de puntes, repertori, maquillatge, classes de pas a dos, etc.
Els ballarins professionals solen ser emprats per contracte. La vida professional d'un ballarí és en general un constant canvi de les situacions de treball, la pressió d'una forta competència i els baixos salaris. Sovint, aquells ballarins que no treballen per a una companyia gran, han de complementar els seus ingressos, ja sigui en els papers relacionats amb la dansa (per exemple, l'ensenyament de la dansa, els entrenadors esportius de ball, ioga) o la instrucció de Pilates per aconseguir l'estabilitat financera.

## Vegeu també

* Dansa
* Arts escèniques
* Òpera-ballet

## Referències

* ↑ «Conservatori a Madrid». Arxivat de l'original el 2017-10-26. [Consulta: 21 octubre 2016].
* ↑ Conservatori de Saragossa
* ↑ Conservatori de Múrcia
* ↑ «Conservatori de València». Arxivat de l'original el 2016-06-24. [Consulta: 21 octubre 2016].
* ↑ Sobre Sergei Polunin