OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lagran

Lagran és un municipi d'Àlaba, de la Quadrilla de Mendialdea. El municipi està format per tres pobles, que al seu torn formen concejos: Lagran, capital i principal població del municipi; Pipaon i Villaverde.

## Geografia

Lagran és en una vall en el qual neix el riu Ega. La part baixa de la vall aquesta ocupada per cultius de patata, cereal, etc. En les zones marginals de la vall neixen frondosos boscos, de fajos en la zona sud i de roures i castanyers, etc. cap al nord. Hi ha abundància de senglars, caça menor i té especial importància la "passa de colomes"

## Història

L'origen de la Lagrán és incert, se sap que existia ja en l'any 1165. En 1515 ja tenia rang de Vila. Cap a la segona meitat del segle xv va passar de pertànyer del Regne de Navarra al de Castella. Lagrán, juntament amb el seu llogaret de Villaverde va formar part de les "Terres del Comte de Salinas" i posteriorment als seus successors els "Ducs d'Hijar"
# Cal·losa

La cal·losa és un polisacàrid d'origen vegetal, que compleix una funció particular en el floema de les plantes vasculars. Químicament és un polímer de beta-glucosa caracteritzat per disposar de propietats similars a les de la cel·lulosa i l'hemicel·lulosa. S'origina a la paret cel·lular d'algunes cèl·lules per cal·losa sintases i es degrada per beta-1,3-glucanases.
En les plantes dona lloc a estructures al voltant de les plaques cribroses i, en períodes d'hibernació, té la funció de bloquejar completament l'orifici de les mateixes impedint el flux de la saba al llarg del feix conductor. En finalitzar la hibernació, la cal·losa és parcialment hidrolitzada per alliberar, de nou, els canals vasculars.
# Fortalesa alpina

La Fortalesa alpina, en alemany Alpenfestung, o Reducte alpí fou el reducte nacional nazi planejat per Heinrich Himmler el novembre i desembre de 1943 per tal que el govern alemany i el seu exèrcit es poguessin retirar en una àrea que ocupés el sud de Baviera, Àustria occidental i el nord d'Itàlia en cas de derrota durant la Segona Guerra Mundial. El pla mai no va ser totalment avalat per Hitler i no es va fer cap intent seriós de posar-lo en funcionament, tot i que va servir com una eina eficaç de propaganda i engany militar per part dels alemanys en les etapes finals de la guerra. Així doncs, l'Alpenfestung no fou més que un truc del ministre de propaganda Joseph Goebbels que, des del setembre de 1943, es va emetre com a solució de defensa preventiva; de fet, no es van fer preparacions ni plans per a la creació d'aquest ens territorial. En aquest sentit, després de rendir-se, el general Kurt Dittmar va dir als nord-americans que el pla mai no havia existit. Tant és així que, durant els darrers dies de la guerra, la majoria de nazis que fugien, no es dirigien cap a aquesta zona, sinó que, a través de la Rattenlinie Nord es dirigeixen cap a Flensburg, ja que al districte de Mürwik s'hi trobava el govern provisional del Reich, dirigit per l'almirall Karl Dönitz.

## Referències

* ↑ «Nazis Prepared for Five Years Underground Warfare» (en anglès). The Evening Independent - Associated Press, 13-12-1944. [Consulta: 6 desembre 2021].
* ↑ Cocca, Lady. «La grande beffa della "fortezza alpina" di Hitler» (en italià), 29-12-2016. Arxivat de l'original el 2017-09-17. [Consulta: 31 gener 2022].
* ↑ Gerhard, Paul. «Zeitläufe: Flensburger Kameraden» (en alemany). Zeit online, 08-09-2013. Arxivat de l'original el 2022-01-31. [Consulta: 31 gener 2022].
* ↑ Link, Stephan. «„Rattenlinie Nord“. Kriegsverbrecher in Flensburg und Umgebung im Mai 1945.». A: Gerhard Paul i Broder Schwensen. Mai ’45. Kriegsende in Flensburg. (en alemany), 2015.
* ↑ Andreas Oeding, Broder Schwensen, Michael Sturm: Flexikon. 725 Aha-Erlebnisse aus Flensburg! Flensburg 2009, Article: Reichshauptstadt.
# Limnorea

Limnorea (en grec antic Λιμνώρεια) va ser, segons la mitologia grega, una de les cinquanta Nereides, filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis. Tenia un únic germà, Nèrites.
La mencionen Homer, Apol·lodor i Gai Juli Higí. El seu nom significa «la nereida de les salines».
Homer diu que va ser una de les trenta-dues nereides que van pujar des del fons de l'oceà per arribar a les platges de Troia i plorar, juntament amb Tetis, la futura mort d'Aquil·les

## Referències

* 1 2 Homer. Ilíada, VIII, 38 i seg.
* ↑ Apol·lodor. Βιβλιοθήκη, I, 2, 7
* ↑ Gai Juli Higí. Fabularum, pròleg, 8
* ↑ «Nereides». Theoi greek mythology. [Consulta: 25 maig 2022].
# Gabriel Ortiz López

Gabriel Ortiz López, més conegut com a Rompecascos, (Bilbao, 1920 - anys 80) va ser un aficionat de l'Athletic Club de Bilbao, conegut per trencar-se botelles de vidre al cap cada vegada que el seu equip marcava gol.
Era pescador. En 1933, amb 13 anys, va muntar-se a un camió de peix per tal de presenciar la final de Copa de 1933, celebrada a Montjuïc. Arran d'una baralla de bar amb un mariner noruec, als 21 anys, va descobrir que no es veia afectat pels impactes de botella al cap. A partir d'aquell moment, va fer-se popular per trencar-se botelles al cap cada vegada que l'Athletic feia gol. També va ser ell qui popularitzà el famós crit d'Athlèeeeetic. En 1984, amb un estat de salut ja deteriorat, faria les seues últimes aparicions públiques.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Relaño, Alfredo «Rompecascos, un hincha de otro tiempo». El País, 24-05-2015.
* 1 2 3 4 Rivas, Jon «Rompecascos y otras especies». El Mundo, 21-05-2015.
# Cal·lovià

| Període | Sèrie | Estage | Edat (Ma) |
| Cretaci | Inferior | Berriasià | més recent |
| Juràssic | Superior | Titonià | 145,5-150,8 |
| Juràssic | Superior | Kimmeridgià | 150,8-155,7 |
| Juràssic | Superior | Oxfordià | 155,7-161,2 |
| Juràssic | Mitjà | Cal·lovià | 161,2-164,7 |
| Juràssic | Mitjà | Bathonià | 164,7-167,7 |
| Juràssic | Mitjà | Bajocià | 167,7-171,6 |
| Juràssic | Mitjà | Aalenià | 171,6-175,6 |
| Juràssic | Inferior | Toarcià | 175,6-183,0 |
| Juràssic | Inferior | Pliensbaquià | 183,0-189,6 |
| Juràssic | Inferior | Sinemurià | 199,3 ± 0,3 |
| Juràssic | Inferior | Hettangià | 201,3 ± 0,2 |
| Triàsic | Superior | Retià | més antic |
| Subdivisió del sistema Juràssic segons IUGS, el juliol del 2009. ||||
El període Cal·lovià (de la ciutat de Kellaways Bridge, al Regne Unit) és un estatge faunístic del Juràssic mitjà. Comprèn el període entre fa 164,7 ± 4 milions d'anys i fa 161,2 ± 4 milions d'anys.
* Peltoceras solidum Peltoceras solidum (Cal·lovià).
* Rhomboteuthis lehmani La Voulte-sur-Rhône, France.
# Tomba d'Amarna 11

La tomba de l'antic Egipte del noble Ramose, coneguda com la Tomba d'Amarna 11, es troba en el grup de tombes conegudes col·lectivament com les Tombes Sud, prop de la ciutat d'Amarna, a Egipte.
Ramose va ser «Escriba del Rei», «Comandant de les tropes del Senyor de les Dues Terres» i «Superintendent de la Casa d'Amenofis III».
Aquesta tomba és senzilla i petita. La decoració està en els costats de l'entrada i hi ha restes d'estàtues tallades en la part posterior. Originalment l'entrada també estava emmarcada amb els textos convencionals i una escena de Ramose adorant.

## Entrada

Hi ha dues escenes: Akhenaton oferint encens a Aton amb la reina Nefertiti i la princesa Meritaton; Ramose agenollat amb una oració dirigida al rei per lloar la seva generositat.

## Sala

Està sense decorar. A la part posterior hi ha un nínxol envoltat per un marc decorat. Per dins hi ha un parell d'estàtues sentades tallades a la roca i acabades en guix que representen a Ramose i a la seva germana Nebet-Iunet.

## Referències

* 1 2 3 Amarna Project. The South Tombs (p. 8) (anglès)
# Extensió (matemàtiques)

En matemàtiques, la paraula extensió s'utilitza bàsicament en dos sentits:
* Per a designar una extensió o prolongació d'una aplicació, és a dir, una aplicació de la qual l'aplicació original és una restricció.
* Per a designar, respecte a un conjunt dotat d'una estructura algebraica, un altre dins el qual el primer és un subconjunt amb l'estructura induïda; per exemple, en teoria de cossos, C és una extensió de R, ja que R és un subcòs de C. O, també, quan el primer és un quocient del segon; per exemple, en teoria de grups, G és una extensió de H per K quan hi ha una successió exacta 1 → K → G → H → 1.
Viccionari
# Friedrich Weilenmann

Friedrich Weilenmann (Opfikon, cantó de Zúric, Suïssa, 10 de juny de 1880-???) va ser un home de negocis nascut a Suïssa l'any 1880 però radicat a Andorra durant la dècada dels anys 1920 i 1930.

## Biografia

Weilenmann va nàixer l'any 1880 a Opfikon, al Cantó de Zuric (Suïssa). L'any 1925 va arribar a Andorra, segons compta en les seues memòries el propi Weilenmann, després de conèixer a uns ramaders andorrans en la feria de bestiar de Chur, a Suïssa. En arribar a Andorra, va començar a desenvolupar la idea de creació d'uns hipotètics "Correus Andorrrans" i l'emissió de segells postals andorrans. L'any 1933, poc abans dels fets del 33, el Consell General de les Valls li atorgà la nacionalitat andorrana i la ciutadania honorària per tal de poder tramitar amb més facilitat l'ingrés del principat a la Unió Postal Universal (en aquesta tasca també comptava amb el suport del príncep Justí Guitart i Vilardebò). Després de la revolució de 1933 i posterior canvi del Consell General després de les eleccions forçades per les forces d'ocupació franceses a l'agost de 1933, Weilenmann va haver de fugir a Barcelona i allà, amb l'ajuda de l'Associació dels Andorrans Emigrats crea el periòdic El Andorrà el desembre de 1933. Després d'eixir d'Andorra, tant ell com els consellers generals destituïts van lluitar perquè Andorra esdevinguera membre de la Societat de Nacions, acusant França d'una activitat bèl·lica contra el país, qüestió en la que no va tindre èxit. Després d'una forta activitat subversiva en pro de la independència andorrana, Weilenmann va intentar tornar a Andorra però no va poder, ja que el febrer de 1934 el seu intèrpret i home de confiança a Andorra, Albert Schaub, va ser detingut i jutjat pel tribunal de corts i posteriorment, expulsat del principat. Després d'això, Weilenmann no tornà mai més a Andorra, tornant al seu negoci avícola a Suïssa. L'any 1939 va escriure un llibre sobre les seues experiències en Andorra i explicant el seu fracàs al país pirinenc.

## Distincions honorífiques

* Ciutadà honorari d'Andorra (1933)

## Referències

* ↑ Die Wahrheit über Andorra, Friedrich Weilenmann (1939)
* ↑ https://www.diariandorra.ad/noticies/dmg/recordes_quan/2018/02/04/correus_andorrans_126307_1196.html
* ↑ https://www.bondia.ad/cultura/weilenmann-laltre-boris
* ↑ https://publicacions.iec.cat/repository/pdf/00000224/00000085.pdf
# María Carámbula

María Carámbula (Montevideo, 31 d'octubre de 1968) és una actriu uruguaiana. El seu germà Gabriel Carámbula i el seu pare Berugo Carámbula també són actors. Va tenir un fill amb Pablo Rago el 2002 i va tenir una filla, Catalina, el 1987.

## Filmografia
### Cinema

* El buen destino (2005) - Solange
* Cuestión de principios (2009) - Inés

### Teatre

* Te llevo en la sangre
* Ella en mi cabeza
* Chiquititas sin Fin (Gran rex): Julia Demont

### Televisió

* Amigos son los amigos (1989)
* Poliladron (1994)
* Matrimonios y algo más (1995)
* Como pan caliente (1999) - Marina
* Buenos vecinos (1999) - Nancy
* Campeones de la vida (1999) - Maite
* Femenino masculino (2003) - Alejandra
* Culpable de este amor (2004) - Lorena Villalba
* Chiquititas sin fin (2006) - Julia Anzorena de Dermont
* Vidas robadas (2008) Carla
* Tratame bien (2009) - Caro
* Herencia de amor (2010) - Rita
* Secretos de amor (2010) - Fernanda
* El elegido (2011) - Lucía Planes

## Notes

* ↑ «La Nación - Rago & Carámbula: apasionados y conversadores». Arxivat de l'original el 2009-01-01. [Consulta: 25 setembre 2011].

## Enllaços externs

* Cinenacional.com
# Francisco Fonseca

Francisco Fonseca (2 d'octubre de 1979) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 2006.

## Referències

* ↑ «Francisco 'Kikín' Fonseca no continuará en el Santos». al dia. [Consulta: 24 maig 2015].
* ↑ Francisco Fonseca, Fitxa a Soccerway
# Leigh Howard Stevens

Leigh Howard Stevens (Orange, Nova Jersey, 9 de març del 1953) és un percussionista estatunidenc conegut principalment per la tècnica que va crear per a tocar amb quatre baquetes, descrita en el seu Method of Movement. Aquesta tècnica és usada per molts percussionistes actualment. També és conegut per ser el CEO de Malletech, una empresa que es dedica a la fabricació de baquetes i instruments de llàmines. Una altra de les seves facetes és la seva tasca com a compositor.

## Referències

* ↑ «https://www.mostlymarimba.com/composers/composers-p-t/465.html?itemid=27». Arxivat de l'original el 10 d’abril 2019. [Consulta: 31 maig 2019].
* ↑ «http://www.lagenda.org/programacion/fmuc-leigh-howard-stevens-8814». [Consulta: 31 maig 2019].
* ↑ «http://www.diariodetenerife.info/fmuc-presenta-manana-en-concierto-al-percusionista-estadounidense-leigh-howard-stevens/». [Consulta: 31 maig 2019].
* ↑ «https://www.discussionsinpercussion.com/home/2018/2/7/58-leigh-howard-stevens-marimba-virtuoso-ceo-of-the-malletech-corporation». [Consulta: 31 maig 2019].
# Camille (migmetratge de 1926)

Camille, també titulat “Camille: The Fate of a Coquette“ és un migmetratge mut de 33 minuts realitzat de manera casolana durant l'estiu de 1926 pel caricaturista Ralph Barton i protagonitzat per Anita Loos. Basat en la novel·la “La dama de les camèlies” d'Alexandre Dumas (fill), en ell apareixen un gran nombre de personatges socials de l’època com la guionista Anita Loos, l’actor Charles Chaplin, l'escriptor Theodore Dreiser o el poeta Paul Claudel.

## Repartiment

* Paul Robeson (Alexandre Dumas, fill)
* Sinclair Lewis (figures al·legòriques)
* Anita Loos (Camille)
* George Jean Nathan (Arthur)
* Donald Freeman (Gustave)
* Pauline Starke (Nan)
* Theodore Dreiser (Gas-House Gleasen)
* Sherwood Anderson (Mr. X)
* Clarence Darrow (August Peters)
* Lois Moran (Alice Brown)
* Édouard Bourdet (el Comte de Idaho)
* Jacques Copeau (Radavanni)
* Georges Lepape (The Weasel)
* Denise Bourdet (Olga Petroff)
* Bernard Boulet de Monuel (Dou-Dou-Dou)
* Sacha Guitry (Mancha y Zaragosa)
* Yvonne Printemps (Angèle Hemingway)
* Alfred Knopf (Abd-el-Hammam)
* Serge Koussevitzky (Gran Duc Michael)
* Wally Toscanini (Madge)
* H.L. Mencken (Andrew Volstead)
* Joseph Hergesheimer (esperit de Valentino)
* Aileen Pringle (Estelle)
* Marie-Blanche de Polignac (Les Pâcheux)
* Julia Hoyt (Kitty)
* Charles Chaplin (Mike)
* Ethel Barrymore (Olympe)
* John Emerson (Comte de Varville)
* Georges Goursat (Sem) (Arquebisbe de Canterbury)
* Paul Morand (Lars Nelson)
* Patsy Ruth Miller (Sadie)
* Morris Gest (Butter-and-Egg Man)
* Lili Darvas (Queenie)
* Rex Ingram (Charles Stewart Parnell)
* Paul Claudel (Jean Bart)
* William Somerset Maugham (Monsieur Duval)
* Roland Young (Lord Kyne)
* Mulay Yusuf (Sultà del Marroc)
* Frank Keenan (Príncep von Lindenstein)
* Ferenc Molnár (Drnskaqrsk)
* Max Reinhardt (Siegfried)
* Charles G. Shaw (Armand Duval)
* T.R. Smith (Doctor)
* Zéna Naylor (infermera)
* Mary Hutchins (Nanine)
* Richard Barthelmess (Gaston)
* Chauncey Olcott (Pierre)
* Nikita Balieff (Ivon)
* Dorothy Gish (Grace)
* James Rennie (Philippe)
* Carmel Myers (Agatha)
* Fanny Ward (la Verge Maria)

## Referències

* ↑ Ishizuka, Karen I. Mining the Home Movie: Excavations in Histories and Memories (en anglès). University of California Press, 2008, p. 166. ISBN 978-0-520-23087-3.
* ↑ Rosenbaum, Jonathan. Goodbye Cinema, Hello Cinephilia: Film Culture in Transition (en anglès). University of Chicago Press, 2010-10-15, p. 95. ISBN 978-0-226-72665-6.
* ↑ Vechten, Carl Van. The Splendid Drunken Twenties: Selections from the Daybooks, 1922-30 (en anglès). University of Illinois Press, 2003, p. 137. ISBN 978-0-252-02848-9.
* ↑ Nollen, Scott Allen. Paul Robeson: Film Pioneer (en anglès). McFarland, 2014-01-10, p. 21. ISBN 978-0-7864-5747-2.
* ↑ Gmür, Leonhard. Rex Ingram: Hollywood's Rebel of the Silver Screen (en anglès). epubli, 2013-11-14, p. 71-72. ISBN 978-3-8442-4601-8.

## Enllaços externs

* Pel·lícula completa a YouTube
# Todd Wilson

Todd Chadwick Wilson (Troy (Nova York), 31 d'agost de 1963 - San Francisco, 4 de setembre de 2005) va ser un director de cinema que va fer diverses pel·lícules gai. Els dos llargmetratges de Wilson destaquen les relacions entre homes gais asiàtics-blancs.
Es va dedicar a la fotografia fixa quan era nen i es va graduar al Rochester Institute of Technology i al Rensselaer Polytechnic Institute. Todd era un ancià de la First United Presbyterian Church quan vivia a Troy. Era actiu en l'organització d'estudiants gais a RPI i hi va començar un programa de ràdio. Va morir a San Francisco de càncer de pulmó.
Segons el col·lega Jack Curtis Dubowsky, "Todd creia que gran part del cinema queer patia deficiències com la negativitat general, els finals deprimits i la manca de beneficis emocionals i físics. Todd va infusionar les seves pel·lícules amb personatges positius simpàtics, finals feliços i beneficis emocionals i excitants."

## Pel·lícules

* Haiku Love (curtmetratge, possiblement sense estrenar)
* Rice and Potatoes (documental)
* Under One Roof (TLA Releasing, 2002)
* Can't Buy Me Love (estrenada pòstumament)
* NYC Dilemma (estrenada pòstumament)

## Premis

* Millor pel·lícula estrangera 2002 Mix Brasil (Under One Roof)
* Premi especial de reconeixement d'una puntuació, Fire Island Gai and Lesbian Film and Video Festival 2002 (Under One Roof)
* Premi del Públic 2003 Festival Internacional de Cinema Gai i Lèsbic de Barcelona (Under One Roof)
* Millor curtmetratge, Out Takes Dallas 2006 (Can't Buy Me Love)

## Referències

* 1 2 SFGate.com obituary
* ↑ Todd Chadwick Wilson, 42
* ↑ Todd Wilson a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ De Stijl Music.com
# Euante (satèl·lit)

Euante (del grec antic Ευάνθη) també conegut com a Júpiter XXXIII, és un satèl·lit irregular retrògrad de Júpiter. Fou descobert l'any 2001 per un equip conduït per Scott Sheppard de la Universitat de Hawaii.

## Característiques físiques

Euante té uns 3 quilòmetres de diàmetre, i orbita a una distància de Júpiter d'uns 20.799.000 quilòmetres en 598,093 dies, amb una inclinació de 143° de l'eclíptica (142° de l'equador de Júpiter) i amb una excentricitat de 0,2001. Eunaté pertany al grup d'Ananké un grup de satèl·lits que orbiten de forma retrògrada al voltant de Júpiter sobre el semieix major comprès entre els 19300000 i els 22700000 km, les inclinacions de 45.7° a 154.8° en relació a l'equador de Júpiter i excentricitats entre 0.02 i 0.28.

## Denominació

Euante rebé la denominació provisional S/2001 J 7. Rebé, a l'agost de 2003, el nom definitiu d'Euante, que segons la mitologia grega era la mare de les Gràcies.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.
* ↑ Jewitt, David C.; Sheppard, Scott; Porco, Carolyn «Jupiter's outer satellites and Trojans». Cambridge University Press. Cambridge planetary science, 1, 2004, pàg. 263-280.(anglès)
* ↑ IAUC 7900: Satellites of Jupiter 2002 Maig (descobriment)
* ↑ MPEC 2002-J54: Eleven New Satellites of Jupiter 2002 (anglès)
* ↑ IAUC 8177: Satellites of Jupiter, Saturn, Uranus agost 2003(anglès)
# Friedrich Wetter

Friedrich Wetter (Landau, Renània-Palatinat, 20 de febrer de 1928), és el cardenal arquebisbe emèrit de l'Arquebisbat de Múnic i Freising, a Alemanya. La seva renúncia al càrrec d'arquebisbe va ser acceptada el 2 de febrer de 2007 pel Papa Benet XVI, que va ser el predecessor immediat del cardenal Wetter en aquest lloc abans de ser nomenat prefecte per a la Congregació de la Doctrina de la Fe pel Papa Joan Pau II.

## Primers anys i ordenació sacerdotal

Nascut a Landau (Renània-Palatinat), va estudiar teologia en aquesta mateixa ciutat i des de 1948 a 1956, a la Universitat Gregoriana a Roma, on va obtenir el doctorat en teologia. En 1953, va ser ordenat sacerdot a Roma.
Després d'haver estat capellà durant dos anys (1956-1958) a Espira, va ensenyar al seminari de la mateixa ciutat per dos anys (1958-1960), i va ser vicari parroquial durant un any a Glanmünchweiler. Va ser professor de Teologia Fonamental a la Eichstätt durant cinc anys (1962-1967) i professor de Teologia Dogmàtica a la Universitat Johannes Gutenberg de Magúncia en 1967, càrrec que va ocupar durant només un any abans de ser nomenat Bisbe d'Espira el 1968.

## Cardenal

Va ser nomenat cardenal pel papa Joan Pau II el 1985, amb el títol de cardenal prevere de Santo Stefano al Monte Celio. Va ser un dels cardenals electors que van participar en el conclave de 2005 en què va sortir elegit Papa Benet XVI.
El 2 de febrer de 2007 el papa Benet XVI va acceptar la seva renúncia, d'acord amb el cànon 354 del Codi de Dret Canònic (per motius d'edat). El 30 de novembre de 2007, Reinhard Marx, llavors Bisbe de Trèveris va ser nomenat successor de Wetter.

## Enllaços externs

* Catholic Hierarchy
# Francisco Fornals Villalonga

Francisco Fornals Villalonga (Maó, 8 de juny 1924 – 26 de setembre de 2018) fou un militar menorquí i especialista en història de les fortificacions menorquines. Va cursar els estudis de Dret a la Universitat de València i de Nàutica a Barcelona. El 1945 va ingressar a l'Acadèmia Militar de Saragossa i el 1950 era tinent d'Enginyers. Després d'ocupar diferents destins en diverses guarnicions fou enviat a Menorca com a cap de Protecció Civil de Maó (1978).
Durant la seva carrera militar fou distingit amb dues creus blanques del Mèrit Militar i amb la placa de San Hermenegildo. Així mateix, va prendre part destacada en la creació del Museu Militar de Menorca (1981) del qual, de llavors ençà, fou el director: El 1995 la Reial Acadèmia de la Història el va nomenar membre corresponent de les Balears. També fou membre de l'Institut Menorquí d'Estudis.
La seva faceta com a estudiós i especialista en fortificacions i qüestions militars de l'illa de Menorca està complementada amb la publicació de més de mig centenar d'articles a diferents diaris i revistes, així com amb l'edició de diversos opuscles al Museu Militar de Menorca. La revista Ejército l'ha premiat una sèrie de treballs sobre camps de mines. Va dirigir i assessorar excavacions i restauracions de les fortificacions menorquines del castell de Sant Felip, del fort de Malborough i de la torre d'en Penjat. També va participar activament en la creació del Consorci del Museu Militar i Patrimoni Històric Militar del Port de Maó i Cala Sant Esteve, intervenint en la conservació de la fortalesa de la Mola.
També va participar en l'elaboració de l'Enciclopèdia de Menorca (en el tom sobre història de l'art) i de la història de la ciència de Balears. El 2005 va rebre el Premi Ramon Llull.

## Obres

* El castillo de San Felipe del Puerto de Mahón
* Torres y atalayas de Menorca
* La torre de Son Bou
* La torre de defensa d'en Penjat
* Patrimonio del consorcio del Museo Militar de Menorca (2002)

## Referències

* ↑ «Necrològica Diario Insular Menorca». Arxivat de l'original el 2018-09-27. [Consulta: 14 març 2019].