OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Senatobia

Senatobia és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 6.682 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Senatobia tenia 6.682 habitants, 2.137 habitatges, i 1.498 famílies. La densitat de població era de 240 habitants per km².
Dels 2.137 habitatges en un 38,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,4% hi vivien parelles casades, en un 19,4% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 26,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 20,1% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 17,1% de 45 a 60 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.698$ i la renda mediana per família de 43.088$. Els homes tenien una renda mediana de 34.022$ mentre que les dones 22.000$. La renda per capita de la població era de 16.434$. Entorn del 13% de les famílies i el 17,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Senatobia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Senatobia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Serragallarda

La Serragallarda és una obra d'Aguilar de Segarra (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Com moltes de les cases de pagès de casa nostra, Can Serragallarda és el resultat d'un seguit de construccions i afegits diversos, que partint d'un edifici original s'ha anat fent al llarg dels segles.
Mentre que hi trobem alguna construcció de tipus medieval, hi ha també una part del segle xviii i algun afegit de l'època actual.

## Referències

* 1 2 «Serragallarda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2018].
# Serral

«Serral o El Serral» té aquests significats:
* Muntanyes:
** Serral de Lavern, muntanya al municipi de Subirats (Alt Penedès)
** Serral de la Bullida, muntanya als municipis de la Llacuna i d'Orpí (Anoia)
** El Serral (el Pla del Penedès), muntanya al municipi del Pla del Penedès (Alt Penedès)
** El Serral (Santa Margarida i els Monjos), muntanya al municipi de Santa Margarida i els Monjos (Alt Penedès)
** El Serral (Subirats), muntanya al municipi de Subirats (Alt Penedès)
** El Serral (Font-rubí), muntanya als municipis de Font-rubí i de Sant Quintí de Mediona (Alt Penedès)
** El Serral (Castellví de la Marca), muntanya al municipi de Castellví de la Marca (Alt Penedès)
** El Serral (el Pla del Penedès-Subirats), muntanya als municipis del Pla del Penedès i de Subirats (Alt Penedès)
* Serres:
** Serral de l'Ametller, serra als municipis de Castellbisbal i d'Ullastrell (Vallès Occidental)
** Serral del Cúpol, serra al municipi d'Olesa de Bonesvalls (Alt Penedès)
** Serral de les Onze, serra al municipi de Santa Margarida de Montbui (Anoia)
** Serral de Coll Lligó, serra als municipis d'Avinyó i Sant Feliu Sasserra (Bages)
** El Serral (Cabrera d'Anoia), serra al municipi de Cabrera d'Anoia (Anoia)
** El Serral (Sant Quintí de Mediona), serra al municipi de Sant Quintí de Mediona (Alt Penedès)
# Sidner Larson

Sidner J. Larson (Fort Belknap, Montana 1949) és un escriptor atsina. Es graduà en la Universitat d'Arizona i actualment és director d'Estudis Indis Americans a la Universitat d'Iowa i ha escrit obres com Captured in the Middle: Tradition and Experience in Contemporary Native American Writing, (2000); Catch Colt (1995) i els articles Fear and Contempt: A European Concept of Property 1998; Constituting and Preserving Self through Writing 1997; Pragmatism and American Indian Thought 1997; James Welch 1997; The Outsider in James Welch's The Indian Lawyer 1994; i The Fragmentation of a Tribal People in Louise Erdrich's Tracks 1993.

## Referències

* Ressenya biogràfica (anglès)
# Sleep Train Arena

Sleep Train Arena és un pavelló localitzat a Sacramento, Califòrnia. És el pavelló on els Sacramento Kings de l'NBA i les Sacramento Monarchs de la WNBA juguen els seus partits de bàsquet com a locals. El pavelló és conegut pel seu caràcter sorollós cosa que fa que sigui una pista molt difícil pels equips visitants. La capacitat de l'estadi és de 17.317 pel bàsquet amb 30 suites de luxe i 412 seients de club. El pavelló està construït al nord dels afores de la ciutat, tenint un cost de 40 milions de dòlars, el cost més baix de qualsevol pavelló de l'NBA. És el tercer complex més petit de la lliga; només el KeyArena dels Seattle SuperSonics amb 17.072 localitats i l'Amway Arena dels Orlando Magic amb 17.248 són més petits.
Hi havia un altre pavelló esportiu amb el mateix nom, conegut com l'Original ARCO Arena (1985-1988), on els Kings van jugar els seus partits com a locals durant tres temporades (1985 a 1988) després del moviment de la ciutat de Kansas City (Missouri) a Sacramento. Tenia una capacitat de 10.333 espectadors.Després de jugar a l'anomenat Original ARCO Arena, aquesta versió va ser acabada el 1988, amb un cost de 40 milions de dòlars.
L'ARCO Arena ha allotjat en quatre ocasions el torneig de la NCAA en primera i segona rondes (1994, 1998, 2002 i 2007). El 1993 i 1994, es van jugar en el pavelló partits d'exhibició i partits neutrals de la NHL. També va allotjar el Ultimate Fighting Championship's UFC 65 el 18 de novembre del 2006 i també si fa espectacles del World Wrestling Entertainment.
El patrocinador del pavelló, l'empresa d'energia ARCO, ha tingut el patrocini corporatiu des de l'obertura, sent anunciada el 2007 una extensió dels drets del nomenament d'ARCO Arena.

## Curiositats

* El pavelló va entrar al Guinness World Records com l'estadi indoor més sorollós en arribar als 130 decibelis el 8 de novembre del 2006.
* Hi ha una cançó anomenada "Arco Arena" en l'àlbum Comfort Eagle de la banda originària de Sacramento Cake.

## Galeria

* Partit dels Kings
* Concert

## Referències

* ↑ «Arco Inks Arena Naming-Rights Extension With Maloof Sports» (en anglès). Sports business daily, 01-03-2007. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 6∕9∕2011].

## Enllaços externs

* Sleep Train Arena - Lloc web oficial
# Sleeper

Sleeper fou una banda britànica de Britpop dels anys 90 liderada per Louise Wener, que va aconseguir col·locar uns quants temes a les llistes d'èxits del Regne Unit.
El 1996 van gravar una versió de la cançó "Atomic" de Blondie per a la banda sonora de la pel·lícula Trainspotting. La versió va tenir una bona acceptació però es va criticar que s'assemblés massa a l'original. Aquesta va ser en realitat la seva intenció, ja que Blondie es va negar a que la seva versió fos utilitzada.
# Saufeu

Saufeu és el nom dels següents personatges:
* Gai Saufeu, qüestor el 100 aC
* Marc Saufeu, company de Miló
* Luci Saufeu, cavaller romà
# Sofía Nieto

Sofía Nieto (Alcorcón, Espanya, 16 d'agost de 1984) és una actriu espanyola.

## Biografia

Sofía Nieto començà la seva carrera com a actriu als setze anys, iniciant-se de mica en mica en el món del teatre. El 2003 fou escollida per fer de la filla de Juan Cuesta a la sèrie de televisió Aquí no hay quien viva. Després passà a formar part del repartiment de la sèrie La que se avecina.
Ha participat en obres de teatre com Entremeses, de Miguel de Cervantes, o Amor de don Pelimplín con Belisa en su jardín, de Federico García Lorca.

## Filmografia
### Cinema

* Memorias de atracos (2010, curtmetratge)
* Da capo (desde el comienzo) (2010, curtmetratge)

### Televisió

* Aquí no hay quien viva (2003-2006)
* La que se avecina (2007-2008)
# Sofía Marrero

Sofía Marrero (castellà: Sofía Abigaíl Marrero Moreira) (Montevideo, 2000) és una model i reina de bellesa uruguaiana. Va ser coronada com Miss Uruguai 2018 i va representar l'Uruguai en Miss Univers 2018, celebrat a Bangkok (Tailàndia).

## Certamens

| Any | Certàmen | Descripció |
| 2018 | Miss Uruguai | Sofía Marrero va ser coronada com a Miss Uruguai 2018 el 28 d'agost de 2018. |
| 2018 | Miss Univers | Com a Miss Uruguai, Marrero va representar Uruguai a Miss Univers 2018 a Bangkok, Tailàndia. |

## Referències

* ↑ «Miss Universo Uruguay 2018 is Sofía Marrero» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-08-28. [Consulta: 14 març 2020].
| Precedit per: Marisol Acosta | Miss Uruguai 2018 | Succeït per: Fiona Tenuta |
# Serrats de Goberra

Els Serrats de Goberra és, de fet, un serrat del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, dins de l'antic terme d'Isona. Aquest serrat s'uneix amb la serra de la Posa en el Turó de la Colomera.
És paral·lel al barranc de Rater, la vall del qual limita en diagonal de nord-est a sud-oest.

## Etimologia

El topònim Goberra pot venir del nom comú gúbia (eina de fuster), d'origen cèltic, i de l'arrel basca herri, amb el significat de terra. El conjunt dels dos ètims forma un nom descriptiu que es correspon perfectament amb la forma de les roques que formen aquest serrat.
Etimològicament, hauria de ser escrit Guberra, però la pronúncia local ha fet que la primera vocal s'obrís a -o-.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrats de la Font de Bufal

Els Serrats de la Font de Bufal és un conjunt de serrats del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Són els contraforts de llevant de la Serra de Monteguida, a la dreta del barranc de Caborriu, al nord del torrent de Bufal i al sud dels Serrats. Queden a llevant també de Casa Sarró.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: és el conjunt de serrats que pren el nom d'una font actualment desapareguda: la Font de Bufal.

## Enllaços externs

* Els Serrats de la Font de Bufal en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cycnia tenera

Cycnia tenera és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels erèbids (Erebidae), subfamília Arctiinae.

## Distribució

Es troba per tota Amèrica del Nord, des del sud de la Colúmbia Britànica fins a Nova Escòcia i d'Arizona a Florida.

## Ecologia

S'alimenta d'Apocynum cannabinum, que produeix un làtex lletós que conté cardenolides, glucòsids cardíacs tòxics que defensen contra els herbívors. També s'alimenta d'espècies d'Asclepias, com a mínim en algunes parts de la seva àrea de distribució.
Les seves interaccions amb els ratpenats han estat molt estudiades, però són una àrea de controvèrsia respecte a si els clics emesos per les papallones adultes destrueixen l'ecolocalització dels ratpenats, o són senyals d'advertència simplement aposemàtica. Les dues funcions no són mútuament excloents. La coloració de la papallona sembla aposemàtica per a les aus insectívores.

## Cicle de vida

Aquesta papallona té diverses generacions per any a través de gran part de la seva àrea de distribució, de manera que les erugues es poden trobar des del juny fins a novembre.
Els ous són dipositats en grups de 50-100. Les larves s'alimenten en agregacions de cinc a set, com a mínim en els primers estadis. Les erugues estan cobertes per tot arreu de suaus pèls grisencs blanquinosos. Les larves s'alimenten durant la nit.
El capoll és grisenc i cobert de pèls del cos de l'eruga.
Els adults tenen les ales blanques amb el marge groc mantega al llarg de la part davantera de l'ala anterior. La part inferior de les ales anteriors pot tenir una capa de negre. El cos és de color groc amb una fila de punts negres. Les potes són de color negre. L'envergadura alar és de 30-40 mil·límetres.

## Subespècies

* Cycnia tenera tenera
* Cycnia tenera sciurus (Boisduval, 1869)

## Galeria

* Cycnia tenera larva
* Cycnia tenera pupa
* Cycnia tenera
* Cycnia tenera

## Referències

* 1 2 James A. Cohen & Lincoln P. Brower (1983).
* 1 2 John M. Ratcliffe & James H. Fullard (2005).
* ↑ Barber, J. R.; Conner, W. E. (2007).
* ↑ David L. Wagner (2005).

## Enllaços externs

* Bugguideː Cycnia tenera(en)
# Jol·liffeïta

La jol·liffeïta és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la cobaltita. Rep el seu nom en honor de Alfred "Fred" Walton Jolliffe (1907-1988), geòleg del Servei Geològic del Canadà i professor de la Universitat de Queen. El seu mapatge geològic primerenc de l'àrea de Beaverlodge, al nord de Saskatchewan, per al Servei Geològic del Canadà va encoratjar l'exploració comercial a la zona.

## Característiques

La jol·liffeïta és un sulfur de fórmula química NiAsSe. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1989, i publicada dos anys més tard. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 6 i 6,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la jol·liffeïta pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: aurostibita, bambollaïta, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, insizwaïta, krutaïta, laurita, penroseïta, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, gaotaiïta, al·loclasita, costibita, ferroselita, frohbergita, glaucodot, kullerudita, marcassita, mattagamita, paracostibita, pararammelsbergita, oenita, anduoïta, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiïta, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, gudmundita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, irarsita, krutovita, maslovita, michenerita, padmaïta, platarsita, testibiopal·ladita, tolovkita, ullmannita, wil·lyamita, changchengita, mayingita, hollingsworthita, kalungaïta, milotaïta, urvantsevita i reniïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta en filons d'uraninita a la propietat Fish Hook Bay, a les mines d'urani de Black Bay, a l'àrea de Beaverlodge, a Saskatchewan (Canadà). També ha estat descrita a Předbořice (Bohèmia Central, República Txeca), i a Alberoda (Saxònia, Alemanya).

## Referències

* ↑ «Jolliffeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 juny 2017].
# Olivier Chevalier

Olivier Chevalier (Mons, 27 de febrer de 1990) és un ciclista belga, professional des del 2011. Del seu palmarès destaca la Volta a Limburg de 2013.

## Palmarès

* 2013
** 1r a la Volta a Limburg

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Avèna

Avèna (en francès Avène) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.
Avèna està situada ens el cantons nauts d'Erau, dins l'alta vall d'Òrb prop del departament d'Avairon. El poble fa part dels tres vilatges termals de l'Erau, juntament amb Los Banhs de Balaruc e l'Amalon,

## Monuments

* Església romànica de Sant-André-de-Rieussec (segle xii)
* Església de Saint-Pierre de Rouvignac (segle xii).
* Església de Sainte-Marie de Vinas (segle xii).
* Església de Saint-Antoine de Serviès (1715).
* Església de Saint-Pierre de Rouvignac (segle xii).
* Església de Saint-Barthélémy (1135).
* Església de Truscas (segle xix).
* Església de Saint-Martin d'Avène (moderna).
* Església del Coural (moderna)

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Fox Point

Fox Point és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 7.012 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fox Point tenia 7.012 habitants, 2.825 habitatges, i 1.988 famílies. La densitat de població era de 927,2 habitants per km².
Dels 2.825 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,4% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 29,6% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 22,9% entre 25 i 44, un 27% de 45 a 60 i un 20% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 80.572 $ i la renda mediana per família de 94.348 $. Els homes tenien una renda mediana de 77.850 $ mentre que les dones 38.500 $. La renda per capita de la població era de 48.469 $. Aproximadament l'1,8% de les famílies i el 2,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fox Point» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fox Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Drimmelen

Drimmelen és un municipi de la província del Brabant del Nord, al sud dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 26.573 habitants repartits sobre una superfície de 119,37 km² (dels quals 23,21 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Dordrecht (Holanda Meridional) i Werkendam, a l'oest amb Moerdijk, a l'est amb Geertruidenberg i al sud amb Breda i Oosterhout.

## Centres de població

* Terheijden (6,410)
* Lage Zwaluwe (4,060)
* Wagenberg (2,250)
* Hooge Zwaluwe (1,670)
* Drimmelen (570)

## Ajuntament

* Onafhankelijke Groep Drimmelen/GroenLinks 5 regidors
* Combinatie Algemeen Belang 4 regidors
* CDA 3 regidors
* PvdA 3 regidors
* Llista Harry Bakker 2 regidors
* VVD 2 regidors
* Groen Drimmelen 2 regidors

## Enllaços externs

* www.drimmelen.nl
# Driles

Els driles (en llatí Drilae, en grec antic Δρῖλαι) eren un poble del Regne del Pont, prop de Trapezus (Trebisonda).
Xenofont al cinquè llibre de l'Anàbasi diu que amb els seus homes va fer una incursió al país dels driles. que era muntanyós i de difícil accés. Els driles, segons ell, eren el poble més guerrer de tots els que habitaven el Pont i que la ciutat principal es deia també Driles. Arrià, a la seva obra Periple del Pont Euxí, anomena el poble amb el nom de drillae. Esteve de Bizanci els anomena Δρύλαι ("drylai"), però pot ser un error del copista.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Drilae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 1r març 2021].
# Ducat d'Épernon

El ducat d'Epernon fou un ducat pairia de França erigit el 1581.
Epernon depengué inicialment de la jurisdicció del comte de Nogent i va quedar inclòs en el dominis d'Hug l'Abat i Hug el Gran (mort el 956). Fou aquest darrer que en va fer donació d'una part de la jurisdicció a un noble de nom Hug en feu de l'abadia de Saint Germain de Prés. Hug I fou succeït per Hug II, probablement el seu fill, que senyorejaren la regió parcialment. La resta va passar a una filla d'Hug de Beauvais, comte de Dreux i Nogent, assassinat el 1108, la qual es va casar a Guillem d'Hainaut senyor de Montfort, mort vers el 1020.

## Llista de senyors, comtes i ducs d'Epernon

* Guillem d'Hainaut 1008-1020
* Amauri I 1020-1060
* Mainier I 1060-?
* Mainier II ?- 1123
* Amauri II (III) 1123-1137 (per matrimoni rep les senyories de Rochefort, Gometz i Gournay-sur-Marne).
* Amauri III (IV) 1137-1140
* Simó I (III) el Calb 1140-1180
* Simó de Montfort i Epernon 1180-1218
* Amauri IV (V) 1218-1241
* Joan I 1241-1249
* Laura senyora d'Epernon i Gambais 1249-1270
* Joan I de Ponthieu, comte d'Aumale, Senyor de Montgomery i Epernon, 1270-1302
* Joan II de Ponthieu 1302-1343
* Joana 1343-1370
* Joan comte de Vendôme i Castres (espòs)
* Caterina de Vendôme 1370-?
* Joan III (I de Borbó), comte de la Marca i de Vendôme ?-1393
* Lluís de Borbó, comte de Vendôme i d'Epernon 1393-1446
* Ocupació anglesa, Claudi de Beauvoir 1424-1440
* Joan IV (II de Borbó) 1446-1477
* Francesc de Borbó 1477-1495
* Carles de Borbó 1495-1537
* Antoni de Borbó 1537-1562 (rei de Navarra)
* Enric de Navarra (Enric IV) 1562-1581
* Enric III de França, per compra 1581
* Joan Lluís de Nogaret de la Vallette, ducat pairia 1581-1642
* Bernat de Nogaret de la Vallette, 1642-1661
* Jaume de Goth, nebot (fill d'una germana de Joan Lluís) 1661-?
* Joan Baptista Gastó de Goth ?-1690
* Enric Lluís de Pardaillan de Gondrin, marquès de Montespan i Antin 1690-?
* Lluís Antoni de Pardaillan, marquès i després duc d'Antin ?-1722 (abdica 1722, mort 1736)
* Lluís de Pardaillan, marques de Gondrin, duc d'Epernon 1722-1743
* Lluís de Pardaillan de Gondrin, duc d'Epernon 1743-1757
* Adrien Maurice de Noailles (oncle, per compra) 1757-1767
* Lluís de Noailles 1767-1789
# Ducat d'Ístria

El ducat d'Ístria (Duche de l'Istrie) fou un títol del regne napoleònic d'Itàlia concedit per Napoleó al seu mariscal Jean Baptiste Bessières (1768-1813) el 1808. Com honor poc habitual Napoleó el va concedir amb rang hereditari. El territori d'Ístria fou perdut per França el 1813.
El títol va passar al seu fill gran, Napoleó Bessières (1802-1856), que fou després fet par de França pel rei Lluís XVIII. Bertrand Bessières (1773-1854), baró de Bessières, va morir abans que el pare.
El títol es va extingir el 1856.
# Ducat de l'Alta Baviera

* Aquest article tracta sobre l'antic ducat. Si cerqueu una de les set regions administrativo-governamentals que formen el land de l'Estat Lliure de Baviera , vegeu «Oberbayern».
El Ducat de l'Alta Baviera fou el territori d'una línia ducal de Baviera que va existir del 1255 al 1340 (baixa edat mitjana) que es va restaurar de 1349 al 1363. Va consistir en la primera divisió de Baviera des 1255-1340 i la reunificació de Baviera, de la segona divisió el 1349 pel duc bavarès Meinard III de Gorízia-Tirol va morir 1363. Després va caure inicialment a Baviera-Landshut i es va dividir posteriorment al Baviera-Múnic i Baviera-Ingolstadt.

## Vegeu també

* Llista de ducs de Baviera

## Bibliografia

* Handbuch der bayerischen Geschichte. München: C. H. Beck, 1988. ISBN 3-406-32320-0.
* Die wittelsbachischen Landesteilungen im Spätmittelalter (1255–1505). Augsburg: Haus der Bayerischen Geschichte, 2005, p. 17–23. ISBN 3-937974-01-6.
# Ducat de la Baixa Baviera

* Aquest article tracta sobre el Ducat . Si cerqueu una de les set regions administrativo-governamentals que formen el land de l'Estat Lliure de Baviera, vegeu «Niederbayern».
El Ducat de la Baixa Baviera fou un ducat de part de la Baixa Baviera existia des 1255 i 1340. Es va crear al 1255 quan els germans Enric XIII i Lluís II van decidir dividir, a causa de desacords, el Ducat de Baviera i el Palatinat del Rin, després de dos anys d'haver governat conjuntament des de la mort del seu pare, Otó II al 1253. Lluís va rebre l'Alta Baviera, el Palatinat del Rin i el seu territori associat, i Enric el ducat de la Baixa Baviera amb la ciutat reial de Landshut. Després de la mort del duc Joan I de Wittelsbach (1340), Lluís IV del Sacre Imperi Romanogermànic va unir la Baixa Baviera amb Alta Baviera.
De vegades, el territori dels ducs Esteve II, Guillem I i Albert I entre el tractat de Landsberger de 1349 i el Tractat de Regensburg de 1353, o el territori governat per Esteve II entre 1353 i 1363 i el 1375, i pel seu fill Frederic entre 1376 i 1392 s'anomena Baixa Baviera.

## Vegeu també

* Llista de ducs de Baviera

## Bibliografia

* Handbuch der bayerischen Geschichte. München: C. H. Beck, 1988, p. 72–75, 82–88, 91–96, 100–103, 106–109, 120–125 u. a. ISBN 3-406-32320-0.
* Die wittelsbachischen Landesteilungen im Spätmittelalter (1255–1505). Augsburg: Haus der Bayerischen Geschichte, p. 17–23. ISBN 3-937974-01-6.