OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre del Puig de Miravent

La Torre del Puig de Miravent) és una fortificació medieval del terme comunal d'Argelers de la Marenda, de la comarca del Rosselló (Catalunya Nord).
Està situada en el sector oriental del terme, cosa d'un quilòmetre al sud de la propietat anomenada Château Valmy, al cim d'un turó que destaca en el paisatge.

## Història

El 981 està documentat el Puig Vigia, en un precepte del rei Lotari. Sens dubte, cap relacionar aquest puig amb el Puig de Miravent, també denominat Puig Ventós en altres èpoques.

## Arquitectura

Al cim del turó hi ha les restes d'una torre de planta rodona, que es conserven fins a una alçada d'1,5 m. Les parets tenen un gruix d'1,2 m, i el diàmetre interior és de 3,9. Era feta amb pedres del lloc, sense treballar, relligades amb una argamassa molt dura.
Els anys setanta del segle XX s'hi feren excavacions sense cap rigor, i el material trobat ha desaparegut, i no se'n va fer cap mena d'estudi. Les restes trobades són datables a l'alta edat mitjana, i s'han donat almenys dues interpretacions: un molí de vent i una torre de defensa.
Una mica al sud, en un nivell inferior i damunt d'un roc es troba un segon edifici, també altmedieval. És un edifici rectangular irregular, ja que segueix la forma de la roca, de 8,5 m de llarg per 3,5 d'ample. Els murs fan 0,8 de gruix. L'aparell i la tècnica constructiva és similar al de la torre. Té la volta enfonsada, però les parets arriben als 4 metres d'alçària.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «7 - Argelers de la Marenda». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Argelers». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Rieu, Bernat. «Argelers: Torre i construcció del Puig de Miravent». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ El Puig de Miravent en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Rieu 1993.
# Canis lupus hodophilax

Canis lupus hodophilax és una subespècie extinta del llop (Canis lupus). Menjava cèrvids, porcs senglars i d'altres animals més petits. Es trobava al Japó: Honshu, Shikoku i Kyushu. Era abundant fins a l'any 1732, quan la ràbia fou introduïda a Honshu. Això, conjuminat amb la desforestació i els conflictes amb els humans van conduir a la seva extinció. El darrer exemplar fou exterminat l'any 1905 a la Prefectura de Nara (Honshu, Japó).
Era la subespècie de llop més petita del planeta amb només 90 cm de llargària des del musell fins al final de la cua. Tenia el pèl curt i la cua prima. S'assemblava més als gossos, coiots i xacals que no pas a un veritable llop.

## Referències

* ↑ Cosmosmith (anglès)
* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* 1 2 3 Cosmosmith (anglès)
* ↑ www.nic.funet.fi (anglès)
* ↑ www.territoriodelobos.com Arxivat 2010-03-31 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Knowledgerush Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Cosmosmith (anglès)

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Unió Popular Agrària Búlgara Aleksàndar Stamboliski

La Unió Popular Agrària Búlgara "Aleksàndar Stamboliski" (Bàlgarski Zemedelski Naroden Sajuz "Aleksàndar Stamboliski") és un partit polític agrari progressista de Bulgària fundat el 1993 com a escissió de la Unió Popular Agrària Búlgara. El seu cap és Spas Pantxev.
Forma part de la Coalició per Bulgària, una coalició política liderada pel Partit Socialista Búlgar. La coalició va obtenir a les eleccions legislatives búlgares de 2001 el 17,1% del vot popular i 48 escons dels 240 a l'Assemblea Nacional. A les eleccions legislatives de 25 de juny de 2005, va passar al 33,98% dels vots i a 80 escons parlamentaris, essent la força més votada i formà part de la coalició de govern. A les eleccions legislatives búlgares de 2009, però, va obtenir el 17,70% dels vots i 40 dels 240 escons.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Ctenomys contrerasi

Ctenomys contrerasi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels ctenòmids. És endèmic de la província argentina de Chubut. El seu hàbitat natural és l'estepa de zigofil·làcies de baixa cobertura. Es tracta d'un tuco-tuco de mida petita a mitjana. Té una llargada total de 165-232 mm, la cua de 49,4-68 mm i un pes de 43-146 g. Fou anomenat en honor del mastòleg i ornitòleg argentí Julio R. Contreras.

## Referències

* ↑ Teta, P.; D'Elía, G. «Uncovering the species diversity of subterranean rodents at the end of the World: three new species of Patagonian tuco-tucos (Rodentia, Hystricomorpha, Ctenomys)» (en anglès). PeerJ, 8, 2020, pàg. e9259. DOI: 10.7717/peerj.9259. ISSN: 2167-8359.
# Roštár

Roštár és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1318.
# Cichlasoma taenia

Cichlasoma taenia és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord-est de Veneçuela i a l'Illa de Trinitat.

## Referències

* ↑ Swainson, W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Spottiswoode & Co., Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2: i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Cichlasoma taenia» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kenny, J.S., 1995. Views from the bridge: a memoir on the freshwater fishes of Trinidad. Julian S. Kenny, Maracas, St. Joseph, Trinitat i Tobago.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Canis lupus italicus

Canis lupus italicus és una subespècie de llop que habita la península Itàlica. El recent augment de la població l'ha portat a distribuir-se també al sector occidental de l'arc alpí, així com al nord de Catalunya, concretament a la zona pirinenca, i podria creuar-se amb llop ibèric al Baix Aragó, tocant els Ports de Beseit.

## Característiques

C. l. italicus és més petit que el llop comú: el pes d'un exemplar mascle gira al voltant de 30-35 kg, mentre que en l'exemplar femella el pes és d'aproximadament 25-30 kg. La llargada mitjana és d'aproximadament 120 cm, mentre que l'alçada mitjana és d'aproximadament 50-70 cm. El pèl és de color gris-marró.

### Dieta

La dieta de C. l. italicus es compon principalment d'ungulats de talla mitjana (senglars, isards, cabirols i daines), però si no n'hi ha, es nodreix també d'animals de talla inferior (petits rosegadors, llebres, etc.), fruita i bolets. S'ha adaptat a la presència humana, també pel que fa a la nutrició; en algunes zones, de fet, aquests animals no ignoren ni les deixalles ni els animals domèstics. A Itàlia, els depredadors maten cada any nombrosos caps de bestiar (ovelles, cabres, vedells i, de tant en tant, poltres). Aquesta estimació també inclou, tanmateix, les morts causades per grups de gossos assilvestrats, que ocupen el mateix nínxol ecològic que C. l. italicus i hi entren en competició. Per evitar que la protecció del llop comporti greus pèrdues econòmiques pels ramaders, diverses regions han instituït indemnitzacions pels danys soferts a causa dels atacs al bestiar.

### Reproducció

El festeig té lloc durant els primers mesos de l'any, mentre que l'aparellament es produeix durant la segona meitat de març. La gestació dura aproximadament dos mesos i el nombre de nounats varia segons l'edat de la mare de dues a vuit cries.

## Població

Població de C. l. italicus a Itàlia :
| Any | Nombre d'exemplars |
| 1968 | 300 |
| 1971 | 200 |
| 1976 | 100 |
| 1982 | 200 |
| 1986 | 250 |
| 1990 | 400 |
| 1995 | 500 |
| 2000 | 600 |
| 2010 | 1.000 |
| 2013 | 1.500 |

## Referències

* ↑ «La pareja de lobos de gran valor biológico sigue en Alcañiz». .
* ↑ Cens - A. Simonetta
* ↑ Cens - F. Tassi
* ↑ Cens - Luigi Boitani i Erik Zimen
* ↑ Cens - G. Boscagli
* 1 2 3 Estimació - Gruppo Lupo Italia
* 1 2 Cens - Gruppo Lupo Italia
* ↑ «Luci e ombre sulla biodiversità italiana». Arxivat de l'original el 2014-06-09. [Consulta: 27 desembre 2014].
* ↑ «Lupi, orsi, aironi. A volte ritornano». Arxivat de l'original el 2014-10-29. [Consulta: 27 desembre 2014].
# William Oldroyd

William Oldroyd (Londres, 1979) és un director de cinema i de teatre anglès.

## Biografia

Nascut a Londres el 1979, va estudiar a la Royal Academy of Dramatic Art abans de ser director resident al teatre Young Vic de Londres, on va fer adaptacions modernes de clàssics europeus com ara Espectres de Henrik Ibsen, versió dirigida per Frank McGuinness. Tot seguit, va dirigir treballs per a produccions més grans com Kean ou Désordre et Génie d'Alexandre Dumas en un arranjament de Sartre a Tòquio, Tot esperant Godot a Múnic i Els dos nobles cavallers de la Royal Shakespeare Company Complete Works Festival. A més, Oldroyd va posar en escena òperes com Don Pasquale al Sadler's Wells Theatre i La serva padrona a Viana do Castelo a Portugal.
El 2011, Oldroyd va produir el seu primer curtmetratge, Christ's Dog, que va ser nominat al millor curtmetratge al Festival Internacional de Cinema Independent d'Hamburg. El seu segon curtmetratge, Best, va guanyar el Concurs de Curtmetratges de Sundance a Londres el 2013. Oldroyd va debutar a la direcció del llargmetratge amb Lady Macbeth, on es pot veure Florence Pugh en el paper principal. Oldroyd va presentar la pel·lícula al Festival Internacional de Cinema de Toronto el setembre de 2016. A principis de novembre de 2017, la pel·lícula va ser nominada a 15 categories per als Premis British Independent Film, entre elles el de millor director. També va rebre una altra nominació en el marc dels Premis del Cinema Europeu de 2017 per "European Discovery". La pel·lícula és una adaptació de la novel·la Lady Macbeth del districte de Mtsensk de Nikolai Leskov, que fa referència a la tragèdia de William Shakespeare Macbeth i va ser adaptada per Alice Birch.

## Filmografia

* 2011: Christ's Dog (également producteur)
* 2013: Best
* 2013: In Mid Wickedness
* 2016: Lady Macbeth

## Referències

* ↑ http://www.filmfestival-muenster.org/2017/en/filme/lady-macbeth.html
* ↑ https://www.theguardian.com/film/2017/jan/01/rising-stars-2017-film-director-william-oldroyd-lady-macbeth
* 1 2 Lady Macbeth - Presseheft Arxivat 2017-11-07 a Wayback Machine. A: polyfilm Verleih. (PDF)
* ↑ New Talent Nominations 2017 In: bifa.film, 1. November 2017.
* ↑ Knut Elstermann: Filmstart: 'Lady Macbeth': Shakespearscher Klassenkampf im Ehebett In: MDR Kultur. Abgerufen am 4. November 2017.
* ↑ Nominations for the European Film Awards 2017 Arxivat 2019-12-07 a Wayback Machine. In: europeanfilmawards.eu, 4. November 2017.
* ↑ spiegel.de
* ↑ «focus.de». Arxivat de l'original el 2020-08-12. [Consulta: 2 setembre 2020].
# Unió Popular de Guinea Equatorial

La Unió Popular de Guinea Equatorial és un partit polític de Guinea Equatorial. Fins al el 2011 va estar liderat per Daniel Martinez Ayecaba. fins que fou expulsat del partit i substituït per Alfredo Mitogo Mitogo Ara Actualment és un dels molts partits partits de l'oposició al país que ha estat prohibit pel Partit Democràtic de Guinea Equatorial, en el poder des de 1979.
Tot i estar il·legalitzat, el candidat d'UPGE, Archivaldo Montelo Biribé va obtenir el 0,34% dels vots a les eleccions presidencials de Guinea Equatorial de 2009.

## Referències

* ↑ «The World Factbook». cia.gov. Arxivat de l'original el 2017-07-16. [Consulta: 3 novembre 2014].
* ↑ «Resolución nº 1 de fecha 18 de agosto del año 2011 por la que se DESTITUYE a Daniel Dario Martinez Ayecaba». Arxivat de l'original el 2016-08-15. [Consulta: 11 febrer 2016].
* ↑ Informe de Unión Popular de Guinea Ecuatorial (UP) sobre las atrocidades del régimen de Malabo
# Curry (llenguatge de programació)

Curry és un llenguatge experimental de programació en lògica funcional, basat en el llenguatge Haskell, que combina elements de llenguatge de programació funcional i programació lògica. Pren el nom del matemàtic Haskell Curry.
El programa és expressat a través d'un conjunt de funcions expressats sota equacions o regles.

## Referències

* ↑ Michael Hanus (ed.). «Curry: A Truly Integrated Functional Logic Language».

## Enllaços externs

* Curry - pàgina web oficial
* MCC Arxivat 2007-01-16 a Wayback Machine. - Münster Curry Compiler
* PAKCS I Implementació de Curri amb interface WWW
* Llista de correu sobre el llenguatge Curry Arxivat 2008-11-20 a Wayback Machine.
* http://www.informatik.uni-kiel.de/~mh/curry/
# Lluïsa Bisetti Rodríguez

Lluïsa Bisetti Rodríguez (Badalona, 4 de març de 1971) és una exjugadora de bàsquet catalana.
Base, debutà a la Primera Divisió amb el Microbank El Masnou la temporada 1987-88, amb el qual aconseguí una Lliga espanyola (1989-90) i dues Lligues catalanes (1988, 1989). La temporada 1990-91 següent fitxà pel Dorna Godella amb el qual guanyà dues Eurolligues (1992, 1993), les primeres d'un equip de l'Estat espanyol, tres Lligues de forma consecutiva (1991-93) i dues Copes de la Reina (1991, 1992). Posteriorment, jugà en diversos clubs de la lliga estatal, Club Natació Reus Ploms (1993-94), La Rioja Lestonnac (1993-94), Cajalon Zaragoza (1994-95), Club Bàsquet Universitari (1995-98) i finalitzà la seva carrera esportiva al Real Club Celta Banco Simeón (1999-00), proclamant-se campiona de Lliga i de Copa Galícia.

## Palmarès

* 5 Lligues espanyoles de bàsquet femenina (1989-90, 1990-91, 1991-92, 1992-93, 1999-00)
* 2 Copes espanyoles de bàsquet femenina (1991, 1992)
* 2 Lligues catalanes de bàsquet femenina (1988-89, 1989-90)
* 1 Copa Galícia de bàsquet femenina (1999-00)

## Referències

* ↑ Cosín, Raúl. «Luisa Bisetti: "El éxito de aquella plantilla del Dorna fue el gran compañerismo que teníamos"» (en castellà). Visibilitas, 02-04-2022. [Consulta: 22 juliol 2024].
* ↑ Del Prado, Raul. «84-86: La Liga, para el Masnou» (en castellà). Mundo Deportivo, 02-05-1990. [Consulta: 22 juliol 2024].
* ↑ García, Sergio. «El Dorna Godella, un mítico club que irrumpió a lo grande en España y en Europa» (en castellà). Gigantes, 13-05-2020. [Consulta: 22 juliol 2024].
* ↑ «El Celta, campeón de baloncesto femenino» (en castellà). El País, 01-05-2000. ISSN: 1134-6582 [Consulta: 22 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Lluïsa Bisetti Rodríguez - Competiciones FEB
# Tungstenita

La tungstenita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la molibdenita.

## Característiques

La tungstenita és un sulfur de fórmula química WS₂. Cristal·litza en el sistema hexagonal en agregats massius o fins amb aparença d'escates o plomes. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. Tant el politipus 2H com el 3R de la tungstenita es poden trobar a la natura.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tungstenita pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Cu, Ag, Au» juntament amb els següents minerals: silvanita, calaverita, kostovita, krennerita, berndtita, kitkaïta, melonita, merenskyita, moncheïta, shuangfengita, sudovikovita, verbeekita, drysdal·lita, jordisita i molibdenita.

## Formació i jaciments

La tungstenita ha estat trobada en un dipòsit reemplaçant pedra calcària a la mina Emma (Utah, EUA), reemplaçant scheelita al dipòsit Angokitsk (Rússia) i en fumaroles d'alta temperatura al volcà Kudryavyy (Rússia). Els indrets on ha estat trobat aquest mineral se situen a Àustria, el Brasil, el Canadà, Eslovàquia, els Estats Units, França, Itàlia, Namíbia, el Perú, la República Txeca, la República Democràtica del Congo, Rússia, Suècia i la Xina. A Catalunya ha estat trobada a la Coma Fosca, la Roca de Ponent i Sant Miquel, al Monestir de Poblet (Vimbodí i Poblet, Tarragona).
Sol trobar-se associada amb altres minerals com: pirita, esfalerita, galena, cinabri, tetrahedrita, wolframita, scheelita i quars.

## Referències

* 1 2 «Tungstenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 «Tungstenite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 14 febrer 2017].
# Ruba Ghazal

Ruba Ghazal (nascuda el 6 de desembre del 1977 a Beirut, Líban) és una política quebeco-palestina qui va ser escollida a l'Assemblea Nacional del Quebec l'any 2018. Ghazal representa el districte electoral de Mercier coma a membre del partit Québec solidaire. Nascuda a Beirut en una família de refugiats palestins, viu als Emirats Àrabs Units fins als 10 anys i aleshores la família emigra al Quebec. Quan anuncia la seva candidatura al partit al disricte de Mercier, Ghazal treballa de comptable i gestora en temes de salut, seguretat i medi ambient a l'empresa privada.

## Referències

* ↑ «Ruba Ghazal - National Assembly of Québec» (en anglès). http://www.assnat.qc.ca,+24-12-2019.+[Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ «Ruba Ghazal» (en anglès). https://www.facebook.com,+24-12-2019.+[Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ ctnadmin. «Ruba Ghazal - Net Worth 2019, Age, Bio, Height, Wiki, Facts!» (en anglès). https://trendcelebsnow.com,+24-12-2019. Arxivat de l'original el 2019-12-23. [Consulta: 23 desembre 2019].
# Cichlasoma sanctifranciscense

Cichlasoma sanctifranciscense és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les conques dels rius São Francisco, Parnaíba i Capivara (Brasil).

## Referències

* ↑ Swainson, W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Spottiswoode & Co., Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2: i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Cichlasoma sanctifranciscense» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cantó de Tannay

El cantó de Tannay és un cantó francès del departament del Nièvre, situat al districte de Clamecy. Té 20 municipis i el cap és Tannay.

## Municipis

* Amazy
* Asnois
* Dirol
* Flez-Cuzy
* Lys
* La Maison-Dieu
* Metz-le-Comte
* Moissy-Moulinot
* Monceaux-le-Comte
* Neuffontaines
* Nuars
* Ruages
* Saint-Aubin-des-Chaumes
* Saint-Didier
* Saint-Germain-des-Bois
* Saizy
* Talon
* Tannay
* Teigny
* Vignol

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-1973 | Jean Chaigneau | divers droite, després CIR, després sense etiqueta |
| 1973-1992 | André Grosjean | PS |
| 1992- | Philippe Nolot | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 3.304 | 3.600 | 3.350 | 3.038 | 2.923 | 2.806 | 2.937 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# William Orpen

Sir William Newenham Montague Orpen (Stillorgan, 27 de novembre de 1878 - Londres, 29 de setembre de 1931) va ser un pintor irlandès de retrats.

## Biografia

Va néixer a Stillorgan en el Comtat de Dublín, va fer estudis a la Metropolitan Schooly en la Slade School de Londres. El 1901 es va casar amb Grace Newstub amb la que va tenir tres filles, però al no ser feliç en el seu matrimoni les va abandonar i se'n va anar a viure amb Madame Saint-George que va ser model seva.
Durant la primera guerra mundial va ser nomenat pintor oficial al costat de John Lavery, el 1917 va treballar en el front occidental fent dibuixos i pintures de soldats i presoners de guerra alemanys, així com els retrats oficials dels generals i els polítics. La majoria d'aquestes obres es troben a les col·leccions del Museu imperial de la guerra a Londres.
Encara que el seu estudi es trobava a Londres va participar en els ambients pictòrics irlandesos estant amic d'Hugh Lane i estant influït per pintors irlandesos com Sean Keating.
Va participar en el Renaixement cèltic i va realitzar diversos escrits:
* The Outline of Art.
* An Onlooker in France (1917-1919). Williams & Norgate, Londres 1924.
* Stories of Old Ireland and Myself. Williams & Norgate, Londres 1924.
Va morir amb 53 anys a Londres i va ser enterrat al cementiri de Putney Vale. Una placa de pedra el recorda al parc de l'Illa de la pau irlandesa a la ciutat de Mesen en Bèlgica.

## Distincions i honors

* Membre de la Royal Academy of Arts,24 d'abril de 1919
* Chevalier commandeur de l'Orde de l'Imperi Britànic (KBE) el 1918

## Galeria d'algunes de les seves obres

* Zonnebeke, 1918, Tate Gallery.
* Llum de sol, National Gallery of Ireland.
* Un curaçao, 1900, Art Gallery de Johannesburgo.
* Sembrant noves llavors , 1913, Centre d'arts de Mildura.
Entre els seus autoretrats es troben:
* Autorerat, 1910, Metropolitan Museum of Art.
* Autorerat amb ulleres.
* Autorerat, National Portrait Gallery.
* L'home d'Arán, 1909.

## Referències

* ↑ Fiche sur le site de la Royal Academy of Arts (anglès)
* ↑ London Gazette : n° 30730, p. 6686, 07-06-1918 (anglès)

## Bibliografia

* Bruce Arnold (1977), Irish Art, a concise history. London: Thames and Hudson. ISBN 0-500-20148-X (anglès)
* McConkey, Kenneth (15 January 2005), Killing fields, The Guardian Review p. 19 (anglès)
* Robert Upstone (2005), William Orpen: Politics, Sex and Death. London: Imperial War Museum. ISBN 1-904-897-215 (anglès)
# Verb reflexiu

Un verb reflex o reflexiu és aquell que expressa una acció en què subjecte (qui la fa) i complement directe (en qui recau) són iguals. Aquest concepte és morfològic, sintàctic i, alhora, semàntic. Hi ha verbs que poden ser, segons l'ús, reflexius o no. Per exemple, a «es moca» moca és reflexiu; en canvi, a «moca a son fill», no ho és. D'altres són reflexius per naturalesa, com per exemple atrevir-se.

## Fonts

* Vilà Comajoan, Carme. La llengua catalana com a sistema. Barcelona: Editorial UOC, 2001. ISBN 8484290239.
* «Verb reflexiu». Optimot, consultes lingüístiques. Generalitat de Catalunya.