OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Odemira

Odemira és un municipi portuguès, situat al districte de Beja, a la regió d'Alentejo i a la subregió d'Alentejo Litoral. L'any 2004 tenia 25.734 habitants. Limita al nord amb Sines i Santiago do Cacém, a l'est amb Ourique, al sud-est amb Silves, al sud amb Monchique i Aljezur i a l'oest amb l'oceà Atlàntic. Va rebre carta foral d'Alfons III el 1256.

## Població

Població del concelho d'Odemira (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 6390 | 11669 | 20489 | 32541 | 43999 | 29463 | 26418 | 26106 | 25738 |

## Freguesies

* Bicos
* Boavista dos Pinheiros
* Colos
* Longueira / Almograve
* Luzianes-Gare
* Pereiras-Gare
* Relíquias
* Sabóia
* Santa Clara-a-Velha
* Santa Maria (Odemira)
* São Luís
* São Martinho das Amoreiras
* São Salvador (Odemira)
* São Teotónio
* Vale de Santiago
* Vila Nova de Milfontes
* Zambujeira do Mar
# Monument funerari a Víctor Balaguer

El Monument funerari a Víctor Balaguer és una escultura historicista de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Monument funerari compost d'una base rectangular que descansa sobre un paviment de pedra que forma un graó, un pedestal de planta rectangular de cares llises i les inscripcions següents: Víctor Balaguer. Sin amor para mi lo tuve para todos. Més un coronament format per un altar i un sarcòfag. La base conté dues làpides inclinades treballades en relleu i amb motius florals. Aquestes contenen inscripcions en llatí de les dades de naixement i mort de Víctor Balaguer i la seva esposa Manuela Carbonell. L'altar està ornamentat amb traceria ogival, plecs de roba i escuts amb les barres de Catalunya, la creu de Sant Jordi, Vilanova i inicials. El sarcòfag -rectangular i amb la coberta a dues vessants- està dividit en bandes, treballat amb motius florals i amb inscripcions.

## Història

L'any 1905 es traslladen les despulles de Víctor Balaguer del panteó de la família Samà al nou panteó monumental, erigit a la seva memòria pels seus hereus. Aquest monument fou projectat per Bonaventura Pollés i Vivó, arquitecte, tallat per Alfons Juyol i enlairat pel constructor Joan Sas i Gorgori.

## Referències

* 1 2 «Monument funerari a Víctor Balaguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 novembre 2017].
# Rainer Stadelmann

Rainer Stadelmann (Oettingen, 24 d'octubre de 1933 - 14 de gener de 2019) va ser un egiptòleg alemany. Se'l considera un expert en l'arqueologia de l'altiplà de Gizeh.
Després d'estudiar a Neuburg an der Donau en 1953, va estudiar egiptologia, orientalisme i arqueologia a la Universitat de Múnic. Va participar en 1955 i 1956 a les excavacions del Temple Solar d'Userkaf a Abusir al-Melek. Va continuar els seus estudis a la Universitat Ruprecht Karls de Heidelberg, on, el 1960, va escriure la seva tesi doctoral sobre les deïtats siriano-palestines a Egipte. Va ser assistent tècnic a Heidelberg fins al 1967. Després va ser nomenat Director Científic a l'Institut Arqueològic Alemany del Caire, on va ser director de 1989 a 1998. Des de 1975, és professor honorari a la Universitat de Heidelberg. Ha participat en nombroses excavacions a Elefantina, Tebes i Dahshur, en l'última de les quals va explorar i va escriure sobre la Piràmide Bent i el temple de la vall del rei Sneferu. També ha obert una nova exposició al Museu d'Antiguitats Egípcies, per celebrar els quaranta anys de treball arqueològic dels japonesos.

## Obres selectes

* Die ägyptischen Pyramiden, vom Ziegelbau zum Weltwunder, Magúncia, 1985–1997, éditions von Zabern (Kulturgeschichte der Antiken Welt, Bd. 30), ISBN 3-8053-1142-7

## Referències

* ↑ The Supreme Council of Antiquities. Annales Du Service Des Antiquites de L'Egypte. American Univ in Cairo Press, 31 d'octubre del 2009, p. 303. ISBN 978-977-479-033-1 [Consulta: 28 novembre 2011].
* ↑ «Dr. Rainer Stadelmann in the Egyptian Museum, Cairo». www.drhawass.com. Arxivat de l'original el 2011-11-27. [Consulta: 28 novembre 2011].
# Ponsacco

Ponsacco és un municipi situat al territori de la província de Pisa, a la regió de la Toscana (Itàlia). Limita amb els municipis de Capannoli, Lari i Pontedera.

## Galeria

* Vista de Ponsacco
* Centre del municipi
* Església de S.Joan Evangelista
# Peskovatski

Peskovatski (en rus: Песковатский) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2013 tenia 928 habitants. Pertany al districte rural de Griazi.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960
* ↑ http://rgada.info/opisi/1354-opis_487-1/0006.jpg
* ↑ Часовня на могиле мужа Arxivat 2013-09-21 a Wayback Machine. // Gorod48
# Josep Oriol Barrau i Esplugas

Josep Oriol Barrau i Esplugas (Barcelona, 1814 - Girona, 1900) fou un industrial gironí del segle xix. Germà de Teresa Barrau (casada amb Laureà Figuerola), de Joan Barrau i Esplugues i d'Antoni Barrau (soci de la foneria Planas).
Es va fer càrrec de la filatura de cotó que havia heretat la seva germana, després de la mort sobtada del seu primer marit, Pau Bosch. Es conegué des de llavors com la fàbrica Can Barrau. Amb el temps va acabar esdevenint un dels empresaris actius de la Girona del segle xix. El 1861 va crear la fàbrica de gas Barrau i Cia.. El seu èxit fou tal que va acabar entrant al consell d'administració del Banc d'Espanya i fou un dels prohoms que va impulsar el Banc de Girona. El gas, però, va entrar en crisi per la ràpida electrificació de Girona entre 1885 i 1886. També l'empresa de filats va entrar en crisi fins que la va adquirir l'italià Cristòfol Grober el 1899, que la va renovar amb profunditat.
També va ser regidor de l'ajuntament de Girona, i membre de diverses entitats.

## Referències

* 1 2 3 4 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 105, entrada: "Barrau i Esplugas, Josep Oriol". ISBN 84-297-3521-6.
# Pohronský Ruskov

Pohronský Ruskov és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1269.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ «História obce - Oficiálna stránka obce Pohronský Ruskov». [Consulta: 25 desembre 2021].
# Mogliano Veneto

Mogliano Veneto és un municipi italià, situat a la regió del Vèneto i a la província de Treviso. L'any 2004 tenia 26.292 habitants.

## Fills il·lutres

* Sandro Fuga (1906-1994) compositor musical.
# Tommy Dreamer

Thomas James Laughlin (14 de febrer del 1971 -), més conegut al ring com a Tommy Dreamer és un lluitador professional nord-americà que treballa a la marca ECW de World Wrestling Entertainment (WWE).

## Enllaços externs

* Perfil a WWE.com (anglès)
* Tommy Dreamer a WWE Universe Arxivat 2010-02-10 a Wayback Machine. (anglès)
# Páginas del diario de Mauricio

Páginas del diario de Mauricio és una pel·lícula franco-hispano-Mexicana-Cubana de 2006, del gènere drama, dirigit per Manuel Pérez Paredes.

## Sinopsi

El dia que compleix 60 anys, Maurício decideix repassar la seva vida, recordant la situació econòmica de Cuba amb l'enfonsament de la Unió Soviètica i la dura crisi econòmica dels darrers dotze anys, en gran part a causa de l'embargament imposat pels Estats Units.
Això té lloc durant els Jocs Olímpics d'Estiu del 2000, just abans de l'entrada del nou mil·lenni. La pel·lícula destaca el temperament explosiu de l'home cap a la seva darrera dona, la recentment morta professora Mirtha.

## Repartiment

* Rolando Brito — Maurício
* Blanca Rosa Blanco — Mirtha
* Larisa Vega Alamar — Elena
* Enrique Molina — Guillermo
* Yipsia Torres — Tatiana
* Patrício Wood — Bobby
* Solanye Ramón — Lucía

## Nominacions i premis

Va guanyar el premi al millor guió a la XIII Mostra de Cinema Llatinoamericà de Lleida Anteriorment havia guanyat el premi especial del jurat al Festival de Cinema Iberoamericà de Huelva de 2006.

## Referències

* ↑ «Páginas del diário de Mauricio». EBC/TVE - TV Brasil, 02-01-2015.
* ↑ «Páginas del diário de Maurício». Cinema 22, s/d.
* ↑ El cine argentino arrasa con el palmarés de la Mostra de Lleida, ABC, 31 de març de 2007
* ↑ La película mexicana 'El violín' gana el Colón de Oro del Festival Iberoamericano de Huelva, El Mundo, 25 de novembre de 2006

## Enllaços externs

* Páginas del diario de Mauricio a Vimeo
* Páginas del diario de Mauricio a ibermediadigital.com
* Páginas del diario de Mauricio Arxivat 2022-01-18 a Wayback Machine. a cubacine.com
# Página de sucesos

Página de sucesos és una sèrie espanyola de televisió de 13 capítols d'una hora de durada, estrenada en TVE el 18 d'octubre de 1985, amb direcció d'Antonio Giménez Rico.

## Argument

La sèrie narra les aventures de dos periodistes, Charly (Patxi Andion) i Pepe (Iñaki Miramón), que treballen en la secció de successos del periòdic El correo independiente. En cada episodi se'ls assigna la tasca de cobrir la informació sobre un succés esdevingut a la ciutat de Madrid. La crònica negra s'alterna, a més, amb històries personals dels personatges principals.

## Repartiment

* Patxi Andion… Charly
* Iñaki Miramón… Pepe
* María Asquerino… Cándida
* Elisa Laguna… Mercedes
* Ana Gracia… María Luisa
* Alicia Sánchez

## Fitxa tècnica

* Direcció, realització: Antonio Giménez Rico
* Guió: Esmeralda Adán y Manuel Ruiz Castillo
* Producció: Ramón Salgado
* Fotografia: Rafael Casenave
* Música: Carmelo Bernaola

## Episodis

* El asesinato de un hada - 25 d'octubre de 1985
** Elulalia Ramón
** Juan Diego
* Cuatreros - 1 de novembre de 1985
** Félix Dafauce
** Nina Ferrer
** Claudia Gravy
** Francisco Marsó
** Francisco Merino
* Cintas verdes 15 de novembre de 1985
** Carlos Lucena
** Félix Rotaeta
** Pepa Valiente
** Fernando Valverde
* La curiosidad mata al gato - 22 de novembre de 1985
** Sancho Gracia
** Jack Taylor
** Elke Widmayer
* Camellos, caballos y monos - 29 de novembre de 1985
** Juan Luis Galiardo
** Ricardo Palacios
** María Luisa San José
* Como cristal - 6 de desembre de 1985
** Paco Catalá
** Manuel Torremocha
* El crimen de Don Benito - 13 de desembre de 1985
** Inma de Santis
** Mercedes Gamero
** Arturo López
** Elisenda Ribas
* Parejas rotas - 27 de desembre de 1985
** Asunción Balaguer
** Álvaro de Luna
** Maria Elías
** Beatriz Elorrieta
** María Garralón
** Concha Leza
* El secreto de un burgués - 3 de gener de 1986
** Simón Andreu
** Antonio Gamero
* El sacamantecas - 10 de gener de 1986
** Esperanza Alonso
** Carmen Lozano
** Guillermo Montesinos
** Mario Pardo
** Fernando Sancho
* La voz del Diablo - 17 de enero de 1986
** Cándida Losada
** Luis Maluenda
** Manuel Peiró
** Miguel Rellán

## Referències

* ↑ «TVE estrena hoy la serie Página de sucesos, que narra las aventuras de dos periodistas». La Vanguardia, 25-10-1985.

## Enllaços externs

* Página de sucesos a RTVE a la carta
# Rafael Dutrús Zamora

Rafael Dutrús Zamora, Llapissera, (Xest, 6 d'abril de 1892 – València, 26 de febrer de 1960) va ser un torero còmic valencià. Actuà sovint amb altres artistes com Carmelo Tusquellas, o la Banda de l'Empastre. El malnom de Llapissera li venia de la infantesa, on l'anomenaven així perquè era alt i prim.

## Tipologia dels seus espectacles

Debutà el 1914 com a banderillero. La seua primera actuació de toreig humorístic la va fer a un espectacle organitzat per la revista La Traca. Actuava vestit d'etiqueta, amb frac i barret de copa, i imitava davant els bous les poses de toreros famosos. Era costum habitual presentar el seu espectacle a València o Castelló, segons caigueren les festes de les Falles de València o les Festes de la Magdalena (Castelló de la Plana).
Als seus inicis va formar un trio amb Carmelo Tusquellas i José Colomer, anomenat la «troupe de Charlot, Llapisera i Botones». El 1929 es va vincular a la Banda de l'Empastre. Va escriure un llibre i va ser promotor taurí.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Rafael Dutrús Zamora». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 Zabala Rodríguez-Fornos, Fernanda. 125 valencianos en la historia, p. 81-82.
* ↑ «NECROLÓGICA - Carmelo Tusquellas «Charlot»», 24-02-1967. [Consulta: 21 desembre 2015].
# Rafael Domènech

Rafael Domènech fou un compositor català actiu en la ciutat de Solsona (Solsonès) durant el 1880. Només es conserva una còpia manuscrita d'una composició.

## Obres

* Salve Regina, 3V, vns, fl, cls, em, fsc, ac, en el Ar, del Cor. La unió de Manresa

## Referències

* ↑ Vilar i Torrens, Josep Mª. Diccionario de la música Española e Hispoanoamericana. Sociedad General de Autores y Editores (SGAE), Vol nº4. (en castellano).
# Pàvel Krussànov

Pàvel Krussànov (Sant Petersburg, 14 d'agost de 1961), nom complet amb patronímic Pàvel Vassílievitx Krussànov, rus: Павел Васильевич Крусанов, és un destacat escriptor i prosista rus modern. És germà de l'historiador de l'avantguarda russa Andrei Krussànov.

## Biografia

Va néixer en el si d'una família d'empleats qualificats. Va passar part de la seva infància a Egipte, atès que el seu pare va treballar en la construcció de la presa d'Assuan. Es va graduar a l'Institut Pedagògic. A.I. Herzen, en l'especialitat de geografia i biologia.
Als 80 es va entusiasmar amb el rock i va participar en el grup "Abzats" (Paràgraf). Va tenir diverses feines: il·luminador en un teatre de titelles, jardiner, tècnic d'enregistrament, enginyer de publicitat, a una impremta offset. Des de 1989, va començar a treballar a editorials en tasques pròpies de l'empresa. En els mateixos anys va participar en la publicació de la revista literària samizdat «Gastronomitxéskaya subbota», rus: Гастрономическая суббота ("Dissabte gastronòmic")
A partir de 1989 és quan comença a publicar les seves obres. Des de 1992 és membre de la Unió d'Escriptors de Sant Petersburg. Ha estat guanyador del guardó de la revista "Octubre" per la novel·la "La mossegada d'un àngel", rus: Укус ангела Ukus ànguela, i finalista de premis literaris: «Severnaia Palmira» (1996), «Premi ABS» (2001), «Premi Bestseller Nacional» (2003). Col·lecciona coleòpters. Està casat i té dos fills.

## Obres

* Где венку не лечь (1990) - On la corona de flors no es marceix
* Одна танцую (1992) - Ballo sola
* Знаки отличия (1995) - Condecoracions
* Рунопевец (1997) - Cantador de runes
* Отковать траву (1999) - Forjar l'herba
* Укус ангела (2000) - La mossegada de l'àngel , novel·la
* Бессмертник (2000) - La sempreviva
* Ночь внутри (2001) - Nit endins , novel·la
* Бом-бом (2002) - Bom-bom , novel·la
* Другой ветер (2002) - Un altre vent
* Действующая модель ада (2004) - El model en funcionament de l'infern, assaigs
* Калевала (2005) - Kalevala '
* Американская дырка (2005) - El forat americà , novel·la
* "Все прочее - литература" (2007) - Tota la resta és literatura, assaigs
* Мёртвый язык (2009) - Llengua morta (2009), novel·la
* Ворон белый. История живых существ (2012) - El corb blanc (2012), novel·la
* Царь головы: рассказы (2014) - El rei del cap (2014), contes

## Referències

* ↑ Biografia de l'autor al web eksmo.ru (rus)

## Enllaços externs

* Alguns textos de l'autor Arxivat 2018-01-11 a Wayback Machine. (rus)
# RBG

RBG és una pel·lícula documental dels Estats Units de 2018 dirigida i produïda per Betsy West i Julie Cohen que se centra en la vida i la carrera de la segona dona (després de Sandra Day O'Connor) jutgessa associada del Tribunal Suprem dels Estats Units, Ruth Bader Ginsburg. Després d'estrenar-se al Festival de Cinema de Sundance de 2018, la pel·lícula es va estrenar als cinemes dels Estats Units el 4 de maig de 2018.
Va rebre crítiques positives de la crítica i va recaptar 14 milions de dòlars al món. Va ser nominada al premi BAFTA al millor documental i va rebre nominacions a millor documental i millor cançó original a la 91a edició dels premis Oscar.

## Vegeu també

* Per raó de sexe, una pel·lícula dramàtica biogràfica centrada en la feina de Ginsburg per acabar amb la discriminació de gènere.

## Referències

* ↑ «Review: In RBG', the Life and Times of a Beloved and Controversial Supreme Court Justice». The New York Times, 03-05-2018 [Consulta: 17 maig 2018].
* ↑ Felperin, Leslie. «RBG: Film Review | Sundance 2018». The Hollywood Reporter, 21-01-2018. [Consulta: 16 maig 2018].
* ↑ Erbland, Kate. «The 20 Highest Grossing Indies of 2018 (A Running List)». IndieWire, 09-01-2018. [Consulta: 24 juny 2018].
* ↑ «The full list of winners at the 2019 Bafta film awards». The Guardian, 10-02-2019 [Consulta: 11 febrer 2019].
* ↑ «Film | Documentary in 2019». British Academy of Film and Television Arts. [Consulta: 11 febrer 2019].
* ↑ «The 91st Academy Awards». Academy of Motion Picture Arts and Sciences. [Consulta: 22 gener 2019].

## Enllaços externs

* RBG a Internet Movie Database (anglès)
* RBG a CNN
# Ranigat

Ranigat ("roca de la reina") és una antiga fortalesa del territori muntanyós del paixtus Khudu Khel avui al tehsil Totalai al districte de Buner, Pakistan. La zona fou agregada a la llista provisional de llocs Patrimoni de la Humanitat el 30 de gener de 2004 en categoria cultural. La població més propera és Nogram. Fou identificada el 1848 pel general Cunningham com l'antiga Aornos dels historiadors alexandrins si bé encara que tots els detalls són coincidents no ho és l'altura (la fortalesa està a uns 300 metres que per una gran fortalesa ja és considerable, però menor que l'assenyalada pels historiadors que la situen a més de 2000 metres). El 1854 el general James Abbott va suggerir que la muntanya Mahaban era el lloc correcte i el 1863 Loewenthal va reprendre la hipòtesi del fort de Raja Hodi al front d'Attock que ja havia suggerit anteriorment el general Court. Després d'una re-consideració, Cunningham va ratificar la seva identificació.

## Referències

* ↑ Cunningham, Alexander. The Ancient Geography of India: The Buddhist Period, Including the Campaigns of Alexander, and the Travels of Hwen-Thsang (en anglès). Cambridge University Press, 2013, p. 58. ISBN 1108056458.

## Bibliografia

* General Cunningham, Ancient Geography of India, pàgs. 58-78 (1871)
* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Ramona Perramon Vila

Ramona Perramon Vila (29 d'agost de 1898, Vic - 28 de juliol de 1936) fou una religiosa catalana de les Dominiques de l'Anunciata martiritzada i morta durant la persecució religiosa de la Guerra civil espanyola. Fou beatificada pel papa Benet XVI el 28 d'octubre de 2007. La seva festa se celebra el 6 de novembre.

## Biografia

Nascuda a Vic, serví com mestressa de casa i cuidant nens, i treballà en una fàbrica tèxtil abans de freqüentar l'escola de les Dominiques de l'Anunciata, congregació en què entrà el 13 de setembre de 1920 i professà el 5 d'abril de 1928. El 1922 ja es trobava al convent del carrer Trafalgar de Barcelona.
El 27 de juliol de 1936, durant la persecució religiosa de la Guerra civil espanyola, el convent de Trafalgar fou assaltat per milicians i interrogaren les germanes. Identificades cinc d'elles, Ramona Fossas Romans, Adelfa Soro, Ramona Perramon Vila i Otilia Alonso, les traslladaren a diferents comitès, on les obligaren a renunciar a la seva condició de religioses per obtenir la llibertat, però elles s'hi negaren. Els milicians comunistes les pujaren a un camió i les portaren a Vallvidrera, on les dispararen una a una a mesura que baixaven del vehicle. Un grup de metges d'un campament proper hi acudiren poc després. Trobaren mortes tres de les religioses, però dues d'elles, ella mateixa i Otilia Alonso, sobrevisqueren algunes hores i les traslladaren a un hospital, on pogueren narrar el que els havia passat.

## Referències

* ↑ de los Hoyos, Manuel. Registro documental (en castellà). Selecciones Graficas. Editorial San Esteban, 1961, p. 60.
* ↑ «Beata Ramona Perramón Vila». Santopedia. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ «Beatas Mártires de la Anunciata» (en castellà). Dominiques. [Consulta: 2024].
* ↑ Mata, Santiago. Holocausto católico: Los mártires de la Guerra Civil (en castellà). La Esfera de los Libros, 2013-10-01. ISBN 978-84-9970-950-5.
# Pugatxi

Pugatxi - Пугачи (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 74 habitants. Pertany al districte (raion) de Gubkin.

## Referències

* ↑ «Генеральный план Губкинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kladovoye» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-10. [Consulta: 10 març 2022].
# Ramal de mercaderies de Can Tunis

Mapa Ramal de Can Tunis :
El ramal de mercaderies de Can Tunis és un ramal de ferrocarril de 17,6 quilòmetes, per al transport de mercaderies, que parteix de Castellbisbal a la bifurcació Llobregat i acaba a Can Tunis. El ramal compta amb doble via mixta apta per a trens d'ample ibèric i estàndard. A més connecta les terminals de mercaderies de Can Tunis i el Morrot, fent arribar les mercaderies que venen pel corredor ferroviari de la línia Barcelona-Vilafranca i del corredor ferrovari del Vallès fins al port de Barcelona.

## Vegeu també

* Estació de Can Tunis
* Estació del Morrot

## Enllaços externs

* Ramal de mercancías El Morrot-Can Tunis-Castellbisbal (línia 238 de Adif) Arxivat 2013-05-06 a Wayback Machine. a la Ferropedia (en castellà).
Línies de ferrocarril a Catalunya :
1.668 mm :
1.435 mm :
Ample estret :
Altres :
Vegeu Història del ferrocarril a Catalunya i Xarxa ferroviària de Catalunya :
# Quintanaélez

Quintanaélez és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de La Bureba.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 |
| 131 | 124 | 88 | 85 | 76 |
# Raphael Veiga

Raphael Cavalcante Veiga (São Paulo, 19 de juny de 1995), més conegut com a Raphael Veiga és un futbolista brasiler que juga de davanter al Palmeiras i per la Selecció brasilera.

## Carrera esportiva

Raphael va fer el seu debut professional el 2016 pel Coritiba, en la victòria per 3-0 contra l'Avaí per la Primeira Lliga.
El 2017 va ser fitxat pel Palmeiras, on va debutar en un amistós contra el Chapecoense, amb dret a un gol marcat. En aquesta temporada com a reserva, Veiga va jugar 22 partits i va marcar dos gols.
Veiga va rebre la seva primera convocatòria per la selecció del Brasil al març del 2023 en a un partit amistós fora de casa contra el Marroc. Veiga va ser submergit al minut 65 en la derrota per 2-1.

## Palmarès
### Athletico Paranaense

* 1 Campionat paranaense: 2018
* 1 Copa Sudamericana: 2018

### Palmeiras

* 3 Campionats Paulistes: 2020, 2022 i 2023
* 2 Copes Libertadores: 2020 i 2021
* 1 Copa del Brasil: 2020
* 1 Recopa Sudamericana: 2022
* 1 Campionat brasiler: 2022
* 1 Supercopa brasilera: 2023

## Referències

* ↑ Paraná, Redação Bem. «Reservas impressionam e Coritiba vence o Avaí» (en portuguès brasiler), 11-03-2016. [Consulta: 7 agost 2023].
* ↑ «Palmeirense desde a infância, Raphael Veiga é o primeiro reforço para 2017 - Gazeta Esportiva». [Consulta: 7 agost 2023].
* ↑ «Há 6 anos, Raphael Veiga marcava seu primeiro gol pelo Palmeiras; relembre a partida» (en portuguès brasiler), 21-01-2023. [Consulta: 7 agost 2023].
* ↑ «Ramon Menezes explica convocação de Raphael Veiga: 'É um 10'» (en portuguès brasiler). [Consulta: 7 agost 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Raphael Veiga al Soccerway (castellà)
# Red Cloud

Red Cloud (1822-1909) és el nom que rebé dels blancs el cabdill sioux oglala Mahpiua Luta. Va dirigir la resistència contra els blancs del 1866 al 1868, vencent-los a Fort Phil Kearny i Fetterman, però el 31 de maig del 1870 obté de Washington quedar-se al Platte. Internat a la reserva de Pine Ridge, deixà la direcció de la resistència a Cavall Boig i Bou Assegut. El seu fill, el seu net i part de la seva família van emigrar a Itàlia cap a 1930.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2005-12-08 a Wayback Machine. (anglès)