OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Psychoda erminea

Psychoda erminea és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa (la Gran Bretanya, Irlanda, Bèlgica, els Països Baixos, Alemanya i Eslovènia, incloent-hi els Alps), el Japó, Taiwan i Algèria.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera of Rye Bay Arxivat 2015-09-30 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Belgian Species List 2012 (neerlandès)
* ↑ Catàleg d'espècies dels Països Baixos (neerlandès)
* ↑ Rote Liste gefährdeter Schmetterlingsmücken (Diptera: Psychodidae) Bayerns Arxivat 2011-09-15 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ Vaillant, 1967. Diptères Psychodidae recueillis par M. A. Thomas dans les Pyrénées. Annales de Limnologie, t. 3, fasc. 2, 1967, p. 295-298.
* ↑ Catalogue of Life in Taiwan (anglès) i (xinès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ PESI (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J, van Harten A., 2005. Further new taxa and little-known species of non-biting moth flies (Diptera, Psychodidae) from Yemen. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae. 45:199-220.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Miquel Vidal i Guardiola

Miquel Vidal i Guardiola (Barcelona, 3 de novembre de 1887 - Lisboa, 1961) fou un polític i economista català, diputat a Corts durant la Segona República.

## Biografia

Estudià als jesuïtes de Sarrià i es llicencià en dret a la Universitat de Barcelona el 1906. Especialitzat en dret tributari, el 1907 succeí Pere Coromines i Montanya com a cap del negociat de finances de l'ajuntament de Barcelona i fou professor de l'Escola d'Alts Estudis Mercantils i de l'escola de l'administració de la Mancomunitat de Catalunya, i treballà per al Ministeri d'Economia i Hisenda d'Espanya. Vinculat doctrinalment a Georg von Schanz i Max von Heckel, va publicar articles d'economia i tributació a El Diluvio, La Vanguardia i Diari Mercantil (1932-35).
Ideològicament proper a la Lliga Regionalista, col·laborà amb Francesc Cambó en la constitució de la Compañía Hispano-Americana de Electricidad el 1920, a partir d'una societat alemanya, i fou el traductor al català del discurs d'Albert Einstein a l'ajuntament de Barcelona el 1923. Durant la Segona República Espanyola milità a la Lliga Catalana, en la que formà part del consell de govern i amb la qual fou elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 1933 i a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1932. A les eleccions generals espanyoles de 1936 fou elegit diputat pel Front Català d'Ordre.
El seu fons es conserva a la Biblioteca de Catalunya.

## Obres

* La reforma de los impuestos directos en Prusia (1891-1893) ante el estado actual de la tributación española (1910)
* Programa de l'assignatura de la teoria de la Hisenda Pública (1921)

## Enllaços externs

* (castellà) Grans economistes: Miquel Vidal
* Sopar en honor d'Einstein, 1923 Arxivat 2008-08-20 a Wayback Machine.
* «Miquel Vidal i Guardiola». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Fons Miquel Vidal i Guardiola de la Biblioteca de Catalunya
* Fitxa de les Corts Espanyoles
# Miquel Valls i Maseda

Miquel Valls i Maseda (Barcelona, 28 de setembre de 1943 - Barcelona, 22 de setembre de 2019) fou un economista i empresari català, president de la Cambra de Comerç, Indústria i Navegació de Barcelona des del 21 de juny de 2002 fins al 19 de juny de 2019.

## Biografia

Valls va néixer el 28 de setembre de 1943 a la ciutat de Barcelona i hi va morir el 22 de setembre de 2019 als 75 anys. Es llicencià en Ciències Econòmiques per la Universitat de Barcelona, màster en Gestió Gerencial per l'Escola d'Alta Direcció i Administració (EADA), i diplomat en Direcció d'Empreses per l'Institut d'Estudis Superiors d'Empresa (IESE).
Valls inicià la seva implicació en la Cambra de Comerç, Indústria i Navegació de Barcelona l'any 1996. Dos anys després va passar a formar part del seu Comitè Executiu sota la responsabilitat de l'àrea de delegacions. L'any 2002 assumí la presidència, després de concórrer en l'elecció sense competència. També va assumir la presidència del Consell General de Cambres de Catalunya, la vicepresidència del Consejo Superior de Cámaras de Comercio, Industria y Navegación de España i de l'Associació de Cambres de Comerç del Mediterrani (ASCAME). Així mateix, fou membre del comitè espanyol de la Chambre de Commerce Internationale (CCI).
Per altra banda, va ser membre del Comitè Executiu de la Fira de Barcelona i president de la Comissió Econòmica. També va formar part del Consell d'Administració de la Fira i la seva Ponència Estratègica. sent vicepresident del Consell General.
Exercí funcions executives en el grup familiar d'empreses Valls, que operaven en el sector metal·lúrgic, entre 1970 i 1984. A partir de 1985 fins al 2000 passà a ser el President Executiu de Comercial DVP (després Acciai Speciali Terni), també involucrada en el mateix sector.
Des de l'any 1970, fou membre del Consell d'Administració de Fichet SA. Fou president de Fichet Industria SL per un temps des de 1996. L'any 2000 s'incorporà a la Junta Directiva de Mutual Midat Cyclops, i des del 2001 fou membre de la Comissió Permanent, fins a ser el seu President.
Va participar com a membre del Consell d'Administració de la Corporació Catalana de Comunicació (antics propietaris del diari Avui) i com a patró de la Fundació Conservatori del Liceu.
El Govern de la Generalitat de Catalunya li va concedir la Creu de Sant Jordi l'11 d'abril de 2017.

## Referències

* ↑ «Miquel Valls i Maseda». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Mor Miquel Valls, expresident de la Cambra de Comerç de Barcelona». El Nacional, 22-09-2019. [Consulta: 22 setembre 2019].
* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 29 personalitats i 24 entitats». Generalitat de Catalunya, 11-04-2017. Arxivat de l'original el 2017-05-16. [Consulta: 22 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Miquel Valls i Maseda - Lloc web oficial
# Puig Falconer

El Puig Falconer és una muntanya situada en el terme municipal de Tremp, dins de l'antic terme de Suterranya, al Pallars Jussà.
És a ponent del poble d'Orcau i al nord-est del de Suterranya, al sud-oest de la Torreta de Suterranya, a prop del límit del terme, tocant el d'Isona i Conca Dellà, a l'antic municipi d'Orcau.
Al seu cim hi ha les ruïnes de Sant Serni, l'església de l'antic poble de Puigfalconer.
# Mithril

Mithril (en sindarin: 'lluentor grisa') és un metall fictici esmentat a El Senyor dels Anells de J.R.R. Tolkien. Segons l'autor és el més dur dels metalls i té diverses propietats que el fan molt útils per a ser forjat. El seu aspecte és semblant al de la plata o el platí, però no s'oxida ni ennegreix mai i posseeix molta més fortalesa. També és considerat molt més valuós que l'or.

## El mithril en la ficció

És molt comú relacionar el mithril amb els nans, que tenen fama de ser molt hàbils en el maneig dels metalls. Es diu que van obrar meravelles d'artesania amb el mithril. L'únic lloc de la Terra Mitjana on se'l podia trobar era a les mines de la Mòria, i si bé el mithril va ser la causa de la fama dels nans, també va originar la perdició d'aquest poble, ja que van cavar massa profund i amb massa cobdícia, despertant, a mitjans la Tercera Edat, un Balrog de Morgoth que dormia sota les muntanyes. Això va ocasionar l'èxode dels nans de la Mòria i l'abandó d'aquest antic reialme nan. A El Senyor dels Anells, Bilbo Saquet regala a en Frodo una cota de malla feta de mithril d'un valor incalculable. Era extremadament dura i no obstant això, lleugera i gairebé tan flexible com un llenç.
També s'esmenta el mithril en altres sagues fantàstiques com la dels videojocs Final Fantasy o MMORPG Runescape. Al joc World of Warcraft 3, l'últim aliatge dels humans per a les espases i armadures és el mithril. En altres jocs és mencionat com a material per a crear armes o armadures, com a Lineage II, Arx Fatalis, Dragon Quest o Empire Strike.
# Michel Tremblay

Michel Tremblay (Mont-real, 25 juny de 1942) és un novel·lista i autor dramàtic quebequès.

## Obra dramàtica

* Le Train (1964).
* Les Belles-Sœurs (1968).
* En pièces détachées (1970).
* À toi, pour toujours, ta Marie-Lou (1970)
* Trois petits tourts (1971).
* Demain matin, Montréal m'attend (1972).
* Hosanna et La Duchesse de Langeais (1973).
* Bonjour, là, bonjour (1974).
* Les Héros de mon enfance (1976).
* Sainte Carmen de la Main et Surprise ! Surprise ! (1976).
* Damnée Manon, sacrée Sandra (1977).
* L'Impromptu d'Outremont (1980).
* Les Anciennes Odeurs (1981).
* Albertine en cinq temps (1984).
* Le Gars de Québec a partir de L'inspector de Nikolai Gògol. (1985).
* Le Vrai monde ? (1987).
* Nelligan (1990).
* La Maison suspendue (1990).
* Marcel poursuivi par les chiens (1992).
* En circuit fermé (1994).
* Messe solennelle pour une pleine lune d'été (1996).
* Encore une fois si vous le permettez (1998).
* L'État des lieux (2002).
* Impératif présent (2003).

## Traduccions al català

* Les cunyades (Les Belles-Sœurs). Traducció d'Antoni Navarro.
* Un berenar improvisat (L'Impromptu d'Outremont). Traducció de Jaume Melendres.
# Mireia Vila Cabiró

Mireia Vila Cabiró (Badalona, 2 de gener de 1991) és una jugadora de bàsquet catalana professional. Mesura 1,82 m. d'alçària i juga en la posició d'aler.
Va començar jugant a bàsquet a Vilassar de Mar i Mataró, i en acabar la temporada 2008-09 va iniciar l'aventura estatunidenca fitxant pel Saint Joseph's Hawks de la NCAA. Després de quatre anys als Estats Units torna a Espanya el 2013 per jugar a l'Universitari de Ferrol, de la Lliga Femenina 2. Assoleix l'ascens de categoria a Lliga Femenina 1 amb l'equip de Narón i juga una segona temporada a Galícia a la màxima categoria. La temporada següent fitxa pel Cadí La Seu, rescindint el seu contracte en el mes de desembre i fitxant per l'Snatt's Femení Sant Adrià de segona divisió. La temporada 2016-17 assoleix l'ascens de categoria. El 26 de novembre de 2019 va signar un amistós acord de desvinculació amb el Femení Sant Adrià i s'incorporà a l'Advisoria Maresme, del Bàsquet Maresme Boet Mataró 3 Viles.
Amb la selecció espanyola sub20 es va alçar amb l'or a l'Europeu de Sèrbia de l'any 2011.

## Referències

* 1 2 3 «Resultados y estadísticas. VILA CABIRO, MIREIA» (en castellà). FEB. [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ «Entrevistando a… Mireia Vila» (en castellà). Zona dos tres, 14-11-2913 [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ «El Uni Ferrol se estrena en Liga Femenina» (en castellà). Zona dos tres, 13-10-2014 [Consulta: 16 gener 2019].
# Podenzana

Podenzana és un comune (municipi) de la província de Massa i Carrara, a la regió italiana de la Toscana, situat a uns 110 quilòmetres al nord-oest de Florència i a uns 25 quilòmetres al nord-oest de Massa, a la Lunigiana. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 2.140 habitants.
Podenzana limita amb els següents municipis: Aulla, Bolano, Calice al Cornoviglio, Follo, Licciana Nardi i Tresana.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 25 febrer 2020].
# Can Clara (Castell d'Aro, Platja d'Aro i s'Agaró)

Can Clara és una obra de Castell d'Aro, Platja d'Aro i s'Agaró (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt format per l'originària masia i diferents cossos adossats a la part posterior i de ponent. Destaca una gran volta construïda amb pedra que antigament era un forn de pa.

## Història

La part de llevant de la masia és la corresponent als segle XI-XII, les posteriors ampliacions i reconstruccions daten de 1881.

## Referències

* 1 2 «Can Clara». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Larrivoire

Larrivoire és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 99 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Larrivoire era de 99 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 16 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 55 habitatges, 45 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 43 eren cases i 12 eren apartaments. Dels 45 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 28 en tenien cinc o més. 38 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 28 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Larrivoire el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 16 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 16 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 75 persones, 63 eren actives i 12 eren inactives. De les 63 persones actives 62 estaven ocupades (39 homes i 23 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 12 persones inactives 7 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció, 1 d'una empresa immobiliària i 1 d'una empresa de serveis.
Dels 3 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 2 eren fusteries i 1 agència immobiliària.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Larrivoire a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Larrivoire a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Evànder

Evànder és el nom dels següents personatges:
* Evànder de Fòcida, filòsof grec
* Avià Evànder o Aviani Evànder, escultor romà
* Aulani Evànder, escultor grec
* Evànder de Crotona, filòsof pitagòric grec, esmentat per Iàmblic
* Evànder de Metapontum, filòsof pitagòric grec, esmentat per Iàmblic
* Evànder de Leontins, filòsof pitagòric grec, esmentat per Iàmblic
* Evànder de Creta, filòsof grec, esmentat per Plutarc

## Vegeu també

* Evandre
# Evànguelos Venizelos

Evànguelos Venizelos (en grec: Ευάγγελος Βενιζέλος que es pronuncia [eˈvaɲɟelos veniˈzelos]; Tessalònica, 1 de gener de 1957) és un advocat i polític grec, membre del PASOK. L'octubre de 2009, esdevingué ministre de Defensa dins el govern Papandreu.
Arran de la pressió popular, el 17 de juny de 2011, Evànguelos Venizelos va ser nomenat ministre d'Hisenda i vicepresident del govern, en el marc d'una reorganització ministerial del govern Papandreu, càrrec que va conservar en el govern Papadimos fins a la seva dimissió el 19 de març de 2012.
Va ser el candidat del PASOK a les eleccions legislatives gregues de 2012 durant les quals va obtenir els resultats més baixos que no havia conegut mai el partit des de la seva creació.

## Enllaços externs

* Biografia a CIDOB Arxivat 2015-01-15 a Wayback Machine.
# Can Franquesa (Aiguafreda)

Can Franquesa és un edifici del municipi d'Aiguafreda (Vallès Oriental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edificació entre mitgeres, de planta baixa i dos pisos. Antigament eren dues cases. La part esquerra, coronada amb un ràfec, està datada sota el balcó l'any 1820. L'altre cos és més elevat i té un capcer que tapa la teulada a dues vessants. Ambdues s'unifiquen visualment per la seva decoració d'encoixinats. Estan situades sobre un pòdium que s'interromp a les portes. Les portes i finestres estan emmarcades i és especialment significativa l'obertura de la planta baixa, de caràcter modernista. Antigament eren dues cases que es van unir per fer-hi un hostal. Actualment no hi viu ningú.

## Referències

* 1 2 «Can Franquesa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Eureka!

Eureka! [del grec εὕρηκα, ēũrēka, 'Ho he trobat!', perfet de εὑρίσκειν, eurískein, 'trobar'] és una interjecció o exclamació amb què hom vol expressar l'alegria que se sent per haver trobat o aconseguit allò que cercava o per haver pogut solucionar un problema.

## Origen

El primer ús conegut d'aquesta expressió és el que s'atribueix al matemàtic grec Arquimedes, quan, tot prenent un bany, va poder comprovar que el volum de qualsevol cos pot ser calculat mesurant el volum d'aigua desplaçada quan el cos hi és submergit. Va descobrir, així, el que anomenem actualment el principi d'Arquimedes. Es diu que el matemàtic va sortir nu als carrers de Siracusa cridant «Eureka!» ('Ho he trobat!').

## Referències

* ↑ «Eureka». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 30 març 2024].
* 1 2 «Eureka». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona:Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 30 març 2024].
* ↑ «Principi d'Arquimedes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona:Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 30 març 2024].

## Vegeu també

* Heurística
* Serendipitat
# Harrods

Harrods és un centre comercial de gamma alta situat a Brompton Road al barri de Knightsbridge de Londres (Regne Unit). A més inclou altres marques com Harrods Bank, Harrods Estates, Harrods Aviation, Air Harrods i Harrods Buenos Aires.
La botiga ocupa uns 20.000 m2 i compta amb 90.000 m2 d'espai de venda en més de 330 departaments. El lema de Harrods és Omnia Omnibus Situeu-totes les coses per a tots, a tot arreu (Omnia Omnibus Ubique—All Things for All People, Everywhere). Diversos dels seus departaments, incloent el departament de la temporada de Nadal i el Saló de l'Alimentació, són mundialment famosos.
Al llarg de la seva història, la botiga ha tingut cinc propietaris. El 8 de maig de 2010, Mohamed Al-Fayed va vendre la botiga al holding Qatar per $1.5 mil milions.

## Referències

* ↑ fayed-020.htm FACTBOX-previous Harrods owner Mohamed al-Fayed
# Harrow School

Harrow School, comunament coneguda com a "Harrow", és un escola independent britànica per a nois situada a la localitat de Harrow, al nord-oest de Londres. Està documentada l'existència d'una escola en aquest indret des de 1243, però l'actual Harrow School va ser oficialment fundada per John Lyon mitjançant una Carta Reial d'Elisabet I en 1572. Harrow és una de les nou escoles públiques originals que van ser definides per la Llei d'escoles públiques de 1868
L'escola té una matrícula d'aproximadament 830 nens repartits en dotze cases d'hostes, tots ells en règim d'internat a temps complet. És un dels quatre internats per a homes a Gran Bretanya, junt amb Radley College, Eton College i Winchester College. La seva llarga llista d'exalumnes famosos inclou vuit ex-primers ministres (entre ells, Winston Churchill, Baldwin, Robert Peel i Henry John Temple), nombrosos estrangers estadistes, antics i actuals membres de les dues cambres del Parlament del Regne Unit, dos reis i diversos membres de famílies reials, 20 titulars de la Creu Victòria, un de la Creu de Jordi, i un gran nombre de figures notables de les arts i les ciències.

## Referències

* ↑ «Harrow school threatens to drop A-levels» (en anglès). The Guardian [Londres], 31-10-2006.
* ↑ Tyerman. Història de la Harrow School. Oxford University Press, 2000, p. 8 - 17. ISBN 0-19-822796-5.
* ↑ «Informe d'inspecció en Harrow School». Informes. Independent Schools Inspectorate, octubre 2006. Arxivat de l'original el 20 de març 2008. [Consulta: 13 d’octubre 2013].
* ↑ «Harrow School». web de Harrow School. Arxivat de l'original el 2010-02-13. [Consulta: 10 octubre 2013].

## Bibliografia

* Rimmer, Rambles round Eton and Harrow, (London, 1882)
* Thornton, Harrow School and its Surroundings, (London, 1885)
* Harrow School Register, 1801–93, (London, 1894)
* Minchin, Old Harrow Days, (London, 1898)
* Williams, Harrow, (London, 1901)
* Archibald Fox, Harrow, (London, 1911)
* G. T. Warner, Harrow in Prose and Verse, (London, 1913)
* Arnold Lunn, The Harrovians, (London, 1913) ISBN 1-4538-0948-1
* Christopher Tyerman, A History of Harrow School 1324–1991 (Oxford, 2000) ISBN 0-19-822796-5

## Enllaços externs

* Harrow School website