OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Pons i Viladas

Josep Pons i Viladas (Agramunt, 1803 - Villardefrades, Valladolid, 1860), conegut amb el nom Pep (o Bep) de l'Oli fou un oficial carlí durant la Primera Guerra Carlina i liberal durant la Segona.
Els seus probables orígens familiars relacionats amb el comerç de l'oli romanen força desconeguts, però una bonica cançó popular els relacionaria amb la seva mare:
| « | La xica de l'Oli ha parit un noi, en les calces roges i el fusell al coll | » |
| — Cançó popular |||
El 1822 agafà les armes per unir-se a la partida reialista del guerriller Francesc Badals (a)Ramonillo fins a assolir el grau de capità. El 1827 va participar en la revolta dels Malcontents, però fou empresonat i segons alguna font patí un simulacre d'afusellament ordenat pel comte d'Espanya, de qui juraria venjar-se.
L'1 de febrer de 1832 va ser separat del servei d'armes amb llicència il·limitada.
El 1833 s'adherí a la causa carlina i assolí el grau de brigadier. Sembla que participà en sagnants matances de presoners capturats (maig del 1835 a Camarasa i maig del 1838 a Vilanova de Meià). El juny de 1837 s'uní a l'Expedició Reial en el seu pas del Cinca. Posteriorment, fou comandant de la fortalesa de Berga. Destituït el 1838 pel comte d'Espanya, intervingué en el complot que acabà amb el seu assassinat el 1839.
El 1840 passà a França amb Cabrera i les restes de l'exèrcit carlí. Allí restà fins al 1848, que tornà.
Durant la guerra dels Matiners reprengué les armes, però subornat el 19 d'octubre de 1848 per 36.765 rals i el reconeixement del seu grau de brigadier pel capità general de Catalunya Fernando Fernández de Córdova Valcárcel, es passà al bàndol isabelí i atacà Cabrera a Sant Llorenç de Morunys i l'hi encerclà els dies 1 i 2 de març de 1849, però no pogué evitar que aquest en fugís.
Més tard, fou recompensat amb el càrrec de governador militar de Madrid (1854), però restà molt poc en el càrrec. Bandejat pels diferents corrents polítics que governaren Espanya, caigué en desgràcia i seguí un continu canvi de destinacions militars fins a morir a Villardefrades (Valladolid).

## Referències

* ↑ Oyarzun, Román. Historia del Carlismo (en castellà). Madrid: Alianza Editorial S.A., p. 251 (El libro de bolsillo).

## Enllaços externs

* «JOSEP PONS VILADAS, EL BEP DE L'OLI (1803-1860)». [Consulta: 7 setembre 2019].
# Juan Justo Amaro Corrado

Juan Justo Amaro Corrado (Florida, 14 de setembre de 1930 - Florida, 20 de maig de 2020) fou un periodista i polític uruguaià. Fou senador de la República pel Partit Colorado.
Casat i pare de tres fills, Amaro comença la seva tasca en AFE el 1945 (amb només quinze anys) i l'acaba el 1962. El 1963 és elegit membre del Consell Departamental de Florida, sent aquest el seu primer càrrec polític. El 1965 és designat director d'UTE pel Poder Executiu, càrrec que exerciria durant dos anys fins a finalitzar-lo el 1967, ja que aquell any és designat (novament pel Poder Executiu) com a director d'ANCAP. Exerceix aquest càrrec durant tres anys i renuncia per postular-se com a candidat a diputat pel departament de Florida. En els comicis d'aquell any finalment és elegit diputat i assumeix com a tal l'1 de març de 1971. El 27 de juny de 1973 va haver d'abandonar el Palau Legislatiu a causa del Cop d'Estat que el llavors president Juan María Bordaberry havia donat en el moment de dissolució de les cambres de representants i de senadors.
Instaurada novament la democràcia, és reelegit diputat pel seu departament; el seu període s'estendria de 1984 a 1989. Durant aquell període va integrar la delegació uruguaiana al Paraguai, convidat pels partits d'oposició del General Stroessner. El 1989 torna a ser reelegit com a diputat i acabat el seu període, el 1994 es postula com a candidat a Intendent Municipal de Florida pel Partit Colorado i guanya, assumint el 15 de febrer de 1995.
El 1996 va ser distingit amb l'Ordre Bernardo O'Higgins de Xile en el grau de Comendador.
El 2000 renuncia a la intendència per postular-se a la reelecció com Intendent, la que no obté. Un any després assumeix com a President de OSE. Exerceix el càrrec fins al 2003 quan novament renuncia per a les eleccions del 2004 on es postula com a senador i guanya. El 15 de febrer del 2005 assumeix com a senador del Partit Colorado.
El 2007, el fiscal Eduardo Fernández Dovat demana la submissió a procés del senador Amaro per un delicte continuat de frau i quatre delictes d'abusos de funcions, presumptivament comesos durant la seva gestió a OSE, el que va motivar una comanda de desafur davant del Senat. El Senat es va pronunciar per 16 vots en 29 a favor d'habilitar el desafur del legislador, però la votació va ser negativa, ja que es requerien 2/3 dels vots dels components (21 voluntats).

## Enllaços externs

* L'Espectador: Senat deliberarà sobre desafur d'Amaro el 17 de maig (03/05/2007)
* L'Espectador: Senadors van començar a deliberar per desafur d'Amaro (17/05/2007)
* La República: No hi va haver vots per desafurar Amaro (14/06/2007) Arxivat 2007-10-07 a Wayback Machine.
* La República: Fiscal: "No hi va haver cap irregularitat" (15/06/2007) Arxivat 2007-10-11 a Wayback Machine.
# Juan Julio Arrascaeta

Juan Julio Arrascaeta (Montevideo, 18 de juliol de 1899 - ibídem, 12 de gener de 1988) fou un activista, escriptor i poeta afrouruguaià.

## Biografia

Nascut a Montevideo, Uruguai, es va traslladar a Buenos Aires, on publicà al periòdic Luz y Sombra. A l'Argentina va publicar els seus primers poemes, Noche de Reyes i Pimpollo Rojo.
Va estudiar dibuix i arts visuals a l'Escola Industrial amb el pintor Pedro Figari. No obstant això, per discrepància amb ell, va deixar l'acadèmia poc temps després. Un cop a Montevideo, va ser empleat municipal. Durant els anys 1940, publicà en altres periòdics els poemes La Cumparsa, La Muñeca i La Escobita, a més de les col·leccions Testamento Negro, El Tambó i Sambá...bó. Cal destacar que tots aquests poemes parlen de la raça negra i de la seva influència en la dansa uruguaiana.
En els seus últims anys de vida, Arrascaeta es va dedicar a escriure sobre el vocabulari africà dels seus avantpassats. Morí a Montevideo, amb 88 anys.

## Referències

* 1 2 (castellà) Antología de Poetas Negros Uruguayos, per Alberto Britos Serrat

## Enllaços externs

* Pitta, Germán. Poesía negra uruguaya Arxivat 2008-03-15 a Wayback Machine. (castellà)
# Judy Kihumba

Judy Kihumba (Nyeri, segle XX) és una intèrpret kenyana de llengua de signes que treballa per fer arribar informació sanitària bàsica, especialment la relacionada amb la salut mental, a mares lactants sordes.
Va formar-se en una escola de llengua de signes perquè era l'única que es podia pagar mentre treballava fent tasques de neteja en una casa. Va decidir aprofundir els coneixements en aquesta matèria a la Universitat de Nairobi. Es va continuar formant amb una llicenciatura en comunicació pel desenvolupament a la Universitat de Saint Paul i un Diploma en Assessorament en Trauma amb la Kenya Association of Professional Counsellors.
Va començar a treballar a la United Disability Empowerment a Kenya (UDEK), on va aprofundir en el món de les discapacitats. El 2010 va ser una de les persones que van formar part d'un comitè d'experts per crear consciència per la nova constitució del país. Aquesta activitat li va permetre conèixer molt bé les comunitats de sords del país. A partir d'aquí, va fer d'intèrpret de la llengua de signes per televisió. També fa d'intèrpret de la llengua de signes en cerimònies religioses.
Va patir una depressió postpart el 2019 després del naixement de la seva segona filla. A partir d'aquest fet, conscienciada de la importància de la salut mental, i en veure que alguns hospitals de Kenya no tenien intèrprets en llengua de signes per a fer arribar informació sanitària bàsica a les mares lactants sordes, va decidir fer-ho ella. Per això el 2020 va fundar Talking Hands, Listening Eyes on Postpartum Depression (THLEP).

## Referències

* 1 2 3 «BBC 100 Women 2022: Who is on the list this year? - BBC News» (en anglès britànic). [Consulta: 23 gener 2023].
* 1 2 3 «Judy Kihumba: From househelp to top sign language interpreter» (en anglès), 20-09-2021. [Consulta: 23 gener 2023].
* 1 2 Nyeti, Swala. «Judy Kihumba: Sign language interpreter's passion for mental health» (en anglès britànic). [Consulta: 23 gener 2023].
* ↑ «Kenyan Interpreter, Ghanaian Writer Nana Darkoa Sekyiamah And Rwandan Referee Salima Mukansanga On BBC 100 Women List - The Sauce». [Consulta: 23 gener 2023].
# Josep Solà i Seriol

Josep Solà i Seriol (Badalona, 1843-1906) va ser un mestre i polític català.
Els seus pares van ser Nicolau Solà i Sayol, corder, i Josepa Seriol i Escolà. El seu avi patern havia estat espardenyer. Es va titular el 1862 i va fundar una escola de segon ensenyament coneguda com a Col·legi dels Germans Solà, on es feia batxillerat lliure. Allà va fer classes amb l'ajut dels seus germans Jaume i Baldomer. Va ser alcalde el 1872 i el 1873, durant la Primera República, i va exercir, d'altra banda, els càrrecs de fiscal i dipositari municipal.

## Referències

* 1 2 Abras Pou, 1998, p. 81.
* 1 2 Calbet i Montañà, 2001, p. 171.

## Bibliografia

* Abras, Margarida. Els cementiris de Badalona. Badalona: Ajuntament de Badalona, 1998.
* Calbet, Josep Maria; Montañà, Daniel. Metges i farmacèutics catalanistes (1880-1906). Valls: Edicions Cossetània, 2001.
# Josep Solà

Josep Solà és el nom dels següents personatges:
* Josep Solà i Abadal (1823- 1887), metge manresà
* Josep Solà i Seriol (1843- 1906), mestre i polític català
* Josep Solà i Escofet (1891- 1914), metge i escriptor català
* Josep Solà i Sànchez (1930- 2009), músic i compositor català
# Josep Soriano i Izquierdo

Josep Soriano i Izquierdo (València, abril de 1908 - 1996) va ser un autor de còmic, periodista, artista faller i editor, responsable, junt amb Juan Puerto de la reforma de l'Editorial Valenciana treballant-hi com a director artístic i impulsant algunes de les publicacions amb gran repercussió en el còmic infantil com Jaimito i Pumby.
La seua carrera artística com artista gràfic comença a Catalunya els anys 30, publicant a capçaleres infantils com KKO, TBO o Niños. També publicà a revistes dirigides a un públic més madur com L'Esquella de la Torratxa, Papitu o La Traca. Com a periodista va col·laborar als periòdics valencians La Correspondencia de Valencia, El Diario de Valencia o Pueblo.
En acabar la Guerra Civil Espanyola va fundar, junt a Juan Puerto l'Editorial Valenciana, on dibuixaria historietes del personatge de Jaimito, publicat a la revista homònima durant molts anys, si bé el seu treball com a director de l'editorial va fer que haguera d'abandonar els seus personatges habituals i que les seues col·laboracions gràfiques foren esporàdiques. Alhora, va ser director de la revista fallera El Coet, on col·laboraven molts dels dibuixants de les revistes de l'Editorial Valenciana, com Pumby i Jaimito. Va exercir també com artista faller, i té un carrer dedicat al seu honor a València, prop de l'Avinguda de Joan XXIII.

## Referències

* ↑ Cuadrado, Jesus. De la Historieta i su uso 1873-2000 (Llibre) (en castellà). 1 i 2. Madrid: Ediciones sinsentido, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
* 1 2 3 Borrego Pitarch, Vicent «José Soriano Izquierdo». HISTORIA DE LAS FALLAS. Biblioteca de Levante El Mercantil Valenciano, 1990.
* ↑ Personatge creat per Palmer, pseudònim de l'artista Martínez Verlichi, si bé alguns dels personatges secundaris de la sèrie sí serien ideats pel mateix Soriano Izquierdo.
* ↑ Les historietes de Jaimito, per exemple, serien desenvolupades per Karpa.

## Enllaços externs

* José Soriano Izquierdo
* Soriano Izquierdo a lambiek.net (anglès)
* «José Soriano Izquierdo» (en castellà). BDFallas. [Consulta: 21 març 2020].
* Soriano Izquierdo a find a grave.com (anglès)
# Brochis

Brochis és un gènere de peixos dins la família Callichthyidae. La seva distribució és a Amèrica del Sud.

## Hàbitat

Les espècies del gènere Brochis viuen en cursos fluvials tropicals d'aigua dolça.

## Taxonomia

Aquest gènere va ser descrit primer per Cope (1871). L'espècie tipus és Brochis splendens.
Els membres del gènere Brochis sovint es confonen amb els membres del gènere Corydoras. Poden diferenciar-se pel fet que un Brochis té el cos més alt i els radis de l'aleta dorsal són tous i es presenten en major nombre (Brochis: + de 10; Corydoras: menys de 8). Ambdós gèneres componen la tribu Corydoradini.

### Taxonomia

Aquest gènere té 3 espècies:
* Brochis britskii Nijssen i Isbrücker, 1983
* Brochis multiradiatus (Orcés-V., 1960)
* Brochis splendens (Castelnau, 1855)

### Etimologia

Brochis deriva del grec, brogchia, que significa 'gola' o 'tràquea'.

## Brochis com peixos d'aquari

Les espècies de Brochis es mantenen bé en aquaris domèstics, en condicions similars a les de la majoria de les espècies de Corydoras. Arriben a fer una llargada d'uns 8,8cm. Viuen en grups al fons de l'aquari.

## Referències

* ↑ Alderton, David (2005). Encyclopedia of Aquarium and Pond Fish. pág. 121
* ↑ Brochis en FishBase (anglès)
* ↑ Burgess, Dr. Warren E. (1987). A Complete Introduction to Corydoras and Related Catfishes. Neptune City, NJ: T.F.H. Publications. ISBN 0-86622-264-2
* ↑ Burgess, W. E. (1992). Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., USA. 224 p.
# Jordi Goset Rubio

Jordi Goset Rubio (Barcelona, 6 de maig de 1933 - Barcelona, 30 de juny de 2018), també conegut amb el nom artístic de Gosset fou un autor de còmic que va treballar per l'Editorial Bruguera. Entre els seus personatges més famosos hi ha, Hug, el Troglodita, Facundo da la Vuelta al Mundo o Domingón. Algunes obres les va signar com a Gosse.

## Biografia

Jordi Goset, va ser un autor autodidacte de formació, va començar a treballar per l'editorial Bruguera l'any 1957, fent acudits d'humor gràfic i il·lustracions per la revista Can Can. L'entrada es va produir quant l'any 1957 els dibuixants, Cifré, Josep Escobar, Eugeni Giner i José Peñarroya, trenquen la seva relació amb l'Editorial Bruguera i creen la seva pròpia editorial, al mateix temps que editen la revista Tio Vivo. Això va fer que Bruguera, hagués de buscar nous dibuixants, és així com Jordi Goset, fa petites il·lustracions per la revista Can Can.
Gosset fou un dels més destacats humoristes de la segona generació de l'anomenada Escola Bruguera.
A El Campeón de las Historietas, hi crea alguns personatges propis com, Carlitos o Leoncio. Per la Revista DDT (1964) hi va crear Facundo da la vuelta al mundo. Es va consolida professionalment amb personatges propis, el més conegut, Hug, el Troglodita (1966).
A l'Editorial Bruguera hi va treballar gran part de la seva carrera professional, a part dels personatges fixes també va ser el guionista i dibuixant d'acudits i tires que publicava l'editorial en alguna de les seves capçaleres. Va ser amb Creaciones Editoriales, l'agència d'Editorial Bruguera, que va vendre aquests acudits i tires, al mercat exterior.

## Obra i Personatges

* En la Fracción de un segundo cambia la opinión del mundo.(Can Can,1958)
* Burbujas en 3-D. (Can Can,1959)
* Lironcio.(El Campeón de las Historietas,1961)
* Carlitos.(El Campeón de las Historietas,1961)
* Manito (DDT, 1964)
* Facundo da la Vuelta al Mundo. (Tio Vivo, 1964)
* Hug, el Troglodita. (Tio Vivo 1966)
* Domingón. (DDT, 1967)
* Carpeto Vetónico. (Tio Vivo, 1976)
* Don Filón. (Pulgarcito, 1976)
* Roquita. (Zipi y Zape, 1979)
* Los Trogloditas, (Pulgarcito, 1980)
* Burrus and Sapiens, (Garibolo, 1986)
* Hug, el troglodita. Clásicos del humor, Números 31, R.B.A., Barcelona. (2009)
* Pitagorín y otros personajes inocentones. Clásicos del humor, Número 37, junt amb altres autors. R.B.A., Barcelona.(2009)

## Referències

* ↑ Antoni Guiral. Los Tebeos de Nuestra Infancia:La Escuela Bruguera (1964-1986). Ediciones El Jueves,S.A., 2008.Pag 316 a 319.
* 1 2 Jaume Vaquer i Emilio Álvarez. Ampliat per Jordi Manzanares. «Jorge Jordi Goset Rubio» (en castellà). Tebeosfera, 2009. [Consulta: 24 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Informació de l'autor i publicacions a Tebeosfera (castellà)
* Gosset fitxa de l'autor a Lambiek (anglès)
# Chlorocichla

Chlorocichla és un dels gèneres d'ocells, de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae).

## Llistat d'espècies

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, 2023), aquest gènere conté cinc espècies:
* Chlorocichla laetissima - Bulbul cantaire.
* Chlorocichla prigoginei - Bulbul de Prigogine.
* Chlorocichla flaviventris - Bulbul pitgroc.
* Chlorocichla falkensteini - Bulbul de Falkenstein.
* Chlorocichla simplex - Bulbul senzill.

## Referències

* 1 2 «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 613. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Eleccions al Dáil Éireann de 1932

Les eleccions al Dáil Éireann de 1932 es van celebrar el 16 de febrer de 1932 per a renovar els 153 diputats del Dáil Éireann. Va guanyar el Fianna Fáil per majoria absoluta.

## Resultats

| Partit | Líder | Vot popular | % | Escons |
| Fianna Fáil | Éamonn de Valera | 556.400 | 44,5% | 72 |
| Cumann na nGaedhael | William T. Cosgrave | 449.500 | 35,3% | 56 |
| Laborista | Thomas J. O'Connell | 98.200 | 7,7% | 7 |
| Farmer's Party | Michael Heffernan | 24.200 | 1,9% | 3 |
| Independents | | 135.200 | 10,6% | 14 |

## Referències

* (anglès) Pàgina del Dáil Éireann Arxivat 2009-12-18 a Wayback Machine.
* (anglès) Resultat de les eleccions de 1932
# Neviïm

Els Neviïm (de l'hebreu נְבִיאִים, «Profetes») és la segona de les tres parts en què es divideix la Tanakh (la Bíblia hebrea, paral·lela a l'Antic Testament dels cristians); posterior a la Torà o Pentateuc, i anterior als Ketuvim.

## Divisió dels Neviïm o Profetes

Els primers profetes:
* Llibre de Josuè
* Llibre dels Jutges
* 1 Samuel
* 2 Samuel
* Primer llibre dels Reis
* Segon llibre dels Reis
Els últims profetes:
* Llibre d'Isaïes
* Llibre de Jeremies
* Llibre d'Ezequiel
Els 12 profetes menors:
* Llibre d'Osees
* Llibre de Joel
* Llibre d'Amós
* Llibre d'Abdies
* Llibre de Jonàs
* Llibre de Miquees
* Llibre de Nahum
* Llibre d'Habacuc
* Llibre de Sofonies
* Llibre d'Ageu
* Llibre de Zacaries
* Llibre de Malaquies

## Vegeu

* Bíblia Hebrea
* Torà
* Ketuvim
* David Qimhí
# Infogrames

Infogrames Entertainment SA (IESA), fundada el 1983 per Bruno Bonnell i Christophe Sapet, és una empresa francesa amb la seu a Lió (França) dedicada a la producció i distribució de videojocs. Des del 7 de maig de 2003 comercialitza els seus productes sota el nom d'Atari.
Molts dels treballs de l'empresa barcelonina Bit Managers per a consoles de 8 i 16 bits van ser distribuïts per aquesta companya.

## Videojocs desenvolupats

* Lucky Luke (1997)
* Alone in the Dark
* Asterix: Search for Dogmatix
* Astérix Mega Madness
* Asterix & Obelix: The Gallic Wars

## Referències

* ↑ «Infogrames Entertainment [us]» (en anglès). IMDb. [Consulta: 30 març 2016].

## Enllaços externs

* Infogrames.com (Archive) (anglès)
* Perfil d'Atari a MobyGames (anglès)
# Chlorodrepanis

Chlorodrepanis és un dels gèneres d'ocells hawaians de la família dels fringíl·lids (Fringillidae). Són coneguts en anglès pel nom nadiu "Amakihi".

## Classificació

Les espècies del gènere Chlorodrepanis han estat incloses dins Hemignathus fins fa poc, en què han estat ubicades aquí, arran treballs com James, 2004
Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 3.5, 2013), aquest gènere està format per 3 espècies:
* Chlorodrepanis virens - amakihi de Hawaii.
* Chlorodrepanis flava - amakihi d'Oahu.
* Chlorodrepanis stejnegeri - amakihi de Kauai.

## Referències

* ↑ PDF Arxivat 2009-07-17 a Wayback Machine. Helen F James. 2004. The osteology and phylogeny of the Hawaiian finch radiation (Fringillidae: Drepanidini), including extinct taxa. Zoological Journal of the Linnean Society, 141: 207-255. Rev. 17/10/2012
# Cleònides

Cleònides (en llatí Cleonides, en grec antic Κλεωνίδης) va ser un teòric de la música grec que va viure al segle III, autor d'una obra sobre música titulada Εἰσαγωγή ἁρμονική (Introducció a l'Harmònic).
Aquesta obra de Cleònides és el tractat musical que conté els aspectes més tècnics de la teoria musical d'Aristoxen de Tàrent. L'atribució d'aquesta introducció (Εἰσαγωγὴ) a Euclides o a Pappos d'Alexandria és incompatible amb el punt de vista d'Aristoxen adoptat en el tractat.

## Referències

* ↑ Mathiesen, Thomas J. Apollo's Lyre: Greek Music and Music Theory in Antiquity and the Middle Ages. Lincoln: University of Nebraska Press, 1999, p. 366. ISBN 9781597407960.
# Christoph Cellarius

Christoph Cellarius (1638-1707) va ser un historiador cèlebre perquè va ser qui va proposar la divisió tradicional dels períodes històrics en etapes anomenades Edat Antiga, Edat mitjana i Edat Moderna (posteriorment es va afegir l'Edat Contemporània). Aquesta divisió va substituir la separació anterior per imperis dominants i s'ha convertit en canònica malgrat les crítiques.
Cellarius va estudiar llengües, història, filosofia i matemàtiques i va ensenyar a la universitat després de passar per diverses escoles. Entre els seus contemporanis tenia fama per la seva erudició i va destacar en l'edició de textos llatins.
# Cobai rupestre

El cobai rupestre (Kerodon rupestris) és una espècie de rosegador de la família dels càvids. És endèmic de l'est del Brasil. Es tracta d'un animal folívor. El seu hàbitat natural són les zones rocoses seques amb matolls. És caçat de manera intensiva, tot i que es creu que no és una amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Catzeflis, F.; Patton J.; Percequillo, A.; Bonvicino, C.; Weksler, M. Kerodon rupestris. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 21 gener 2015.
# Citrus Hills

Citrus Hills és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 4.029 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Citrus Hills tenia 4.029 habitants, 1.783 habitatges, i 1.485 famílies. La densitat de població era de 158,7 habitants per km².
Dels 1.783 habitatges en un 15,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 78,4% hi vivien parelles casades, en un 3,4% dones solteres, i en un 16,7% no eren unitats familiars. En el 13,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,46.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,3% tenia menys de 18 anys, un 2,2% entre 18 i 24, un 13,3% entre 25 i 44, un 36,6% de 45 a 60 i un 34,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 59 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.229 $ i la renda mediana per família de 53.222 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.125 $ mentre que les dones 24.875 $. La renda per capita de la població era de 25.753 $. Entorn del 4,3% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Citrus Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Citrus Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.