OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tosca de sabó

La tosca de sabó o sabó de calç és un sòlid blanc compost per estearat de calci, estearat de magnesi i derivats similars de metalls alcalinoterris d'àcids grassos. Aquests materials resulten de l'addició de sabó i altres tensioactius aniònics a l'aigua dura. L'aigua dura conté ions de calci i magnesi, que reaccionen amb l'anió tensioactiu per donar aquests sabons metàl·lics o de tosca.
    2 C $_{17}$ H $_{35}$ COO $^−$ Na $^+$ + Ca $^{2+}$ → (C $_{17}$ H $_{35}$ COO) ₂ Ca + 2 Na $^+$
En aquesta reacció, el catió sòdic del sabó es substitueix per calci per formar estearat de calci .
Els sabons de calç formen dipòsits de tosca en els teixits, en les rentadores i en les piques. Els tensioactius sintètics són menys susceptibles als efectes de l'aigua dura. La majoria de detergents contenen constructors que impedeixen la formació de sabons de calç.

## Guix impermeable

Hi ha diverses formes de fer guix impermeable a base de sabó de calç, una de les quals és el Tadelakt. Una altra forma de guix impermeable fet amb sabó de calç és el Qadad; aquesta tècnica, semblant a l'opus signinum dels romans, té més de mil anys i restes d'aquest guix primerenc encara es veuen a les comportes que resten dempeus de l'antiga presa de Marib.

## Referències

* ↑ Angelo Nora, Alfred Szczepanek, Gunther Koenen. Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry (en anglès). Weinheim, Alemanya: Wiley-VCH, 2005. DOI 10.1002/14356007.a16_361. «Metallic Soaps»
* ↑ see Great Mosque of Sana'a
* ↑ Sutter, Anita. «Note sur la fabrication du qadâd». Arabian Humanities, 18-12-2006. [Consulta: 13 febrer 2016].
* ↑ Selma Al-Radi, "Qudâd The Traditional Yemeni Plaster," Yemen Update, Bulletin of the American Institute for Yemeni Studies Arxivat 2019-07-22 a Wayback Machine. (AIYS), no. 34 (1994):6-13

## Bibliografia

* Siegfried Hauptmann: Organische Chemie. Neuauflage. Deutscher Verlag für Grundstoffindustrie, Leipzig 2001, ISBN 3-342-00635-8 (Nachdruck der Ausgabe Leipzig 1991).
* Hans-Georg Henning, Werner Jugelt, Günther Sauer: Praktische Chemie. Ein Studienbuch für Mediziner und Naturwissenschaftler. 5. Auflage. Verlag Deutsch, Thun 1991, ISBN 3-8171-1139-8 (Nachdruck der Ausgabe Berlin 1982).
* Hugo Janistyn: Taschenbuch der modernen Parfümerie und Kosmetik. 4. Auflage. Wissenschaftliche Verlagsgesellschaft, Stuttgart 1974, ISBN 3-8047-0473-5.
* Hermann Pardun: Analyse der Nahrungsfette (Grundlagen und Fortschritte der Lebensmitteluntersuchung und Lebensmitteltechnologie; 16). Parey, Berlin 1976, ISBN 3-489-78814-1 (völlige Neubearbeitung von Werner Wachs: „Öle und Fette – Analyse der Nahrungsfette“).
# Pascual Duarte

Pascual Duarte és una pel·lícula espanyola dirigida per Ricardo Franco, estrenada el 1976. Adaptació d'una cèlebre novel·la de Camilo José Cela. Ha estat doblada al català.

## Argument

Pascual Duarte és un camperol espanyol, caçador furtiu, recluta per força en la guerra de l'Àfrica, pobra, eixut, posseït per la mala sort que es manifesta a través dels seus llargs silencis i les seves mirades que es perden en el buit.
Igual com milers, potser milions d'espanyols de l'època trista i brutal que durant les primeres dècades del segle XX s'alça com a mostra poderosa i irrebatible de les tremendes diferències socials i culturals que assolen i conformen la identitat col·lectiva del país, Duarte viu envoltat d'una violència estructural que a poc a poc s'apropia de fins i tot els seus actes més mínims.
Mentrestant, aquesta mateixa societat que el força a l'ostracisme, a la solitud i a l'autodestrucció no tarda a jutjar-lo, convertint-lo en una víctima més que només espera un destí tràgic.

## Repartiment

* José Luis Gómez: Pascual Duarte
* Diana Perez de Guzman: Rosario
* Paca Ojea: mare de Pascual
* Héctor Alterio: Esteban Duarte Diniz
* Eduardo Calvo: Don Jesús
* Joaquín Hinojosa: Paco López, "El Estirao"

## Premis

* Premi a la interpretació masculina (Festival de Canes) per José Luis Gómez
* Premi Sant Jordi de Cinematografia al millor actor espanyol per José Luis Gómez

## Referències

* ↑ esadir.cat. Pascual Duarte. esadir.cat.
* ↑ «Pascual Duarte». The New York Times.
# Teatro Principal (Zamora)

El Teatro Principal de Zamora és una sala d'espectacles situada en els números 1-3 del carrer de Sant Vicenç, de Zamora, (Castella i Lleó). El 2006, la ciutat va commemorar el IV Centenari de l'antic Corral de comèdies de Zamora. El Teatre Principal n'és l'hereu directe.

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre Arxivat 2009-04-11 a Wayback Machine.
# Pica dàurica

Ochotona dauurica és una espècie de pica de la família dels ocotònids que viu a la Xina, Mongòlia i Rússia.

## Referències

* Lagomorph Specialist Group 1996. Ochotona dauurica Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consultat el 9 de maig del 2008.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# El otro yo del Dr. Merengue

El otro yo del Dr. Merengue és un personatge creat pel dibuixant, humorista i editor argentí Guillermo "Willy" Divito, potser el més popular d'aquest creador, al costat de les seves famoses Chicas de Divito.
Va aparèixer a la revista El Hogar el 15 de març de 1940, i després en el diari Clarín, des del seu primer número, el 1945. Naturalment Divito va traslladar la sèrie a la seva pròpia revista, Rico Tipo, tan bon punt va veure el seu èxit. Va arribar a tenir la seva pròpia revista, El Doctor Merengue, com a suplement de Rico Tipo. "Una espècie de Mr. Hyde crioll", segons el va definir Pablo de Santis al seu llibre "Rico Tipo y las Chicas de Divito". El Dr. Merengue es comportava segons exigeixen les convencions socials més conservadores: seriós, formal, equànime, correcte i desapassionat, sense perdre mai les maneres, mentre que seu altre jo revelava a l'última vinyeta de la tira els verdaders sentiments o pensaments del doctor.
Segons relata el mateix Divito, l'anècdota de l'origen del Dr. Merengue va succeir a l'hipòdrom. Ell estava allà apostant i un conegut li va demanar uns diners per continuar apostant perquè s'havia quedat sense un peso. Divito li va cedir diners gentilment i l'altre va recuperar i va començar a guanyar. Quan ja portava guanyats bastants diners, celebrava, molt cofoi, la seva bona sort, mentre que aquesta vegada era Divito el que s'havia "enfonsat" i el mirava com guanyava esperant que fes el gest de tornar-li el seu préstec. Com això no ocorria, li dedicava mentalment insults irreproduïbles. "No era prou amic com per dir-li amb confiança que me'ls tornés", assenyalava Divito. "Allà va ser que vaig concebre el doctor Merengue i a seu altre jo, que diu les coses que el doctor pensa, però que per les normes socials, es veu impedit d'expressar."

## Referències

* ↑ Piñero (2007), p. 104
* ↑ «Blanco, Mariú y el Doctor Merengue» (en castellà). noticias y progratonistas, 23-07-2017. [Consulta: 21 juliol 2020].
* ↑ Darío Fariña. «Divito y el otro yo del Dr. Merengue» (en castellà). Humor, literatura, cine y algo más, 15-10-2008. [Consulta: 21 juliol 2020].
* ↑ «Rico Tipo - Una publicació que llegó a marcar tendencias en el país» (en castellà). La pericana, 16-09-2016, pàg. 14 [Consulta: 21 juliol 2020].
* ↑ Piñero (2007), p. 5-6

## Bibliografia

* María del Pilar Piñero. «LA HISTORIA DETRÁS DE LA HISTORIETA» (en castellà). Universidad Abierta Interamericana, 01-02-2007. [Consulta: 21 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Divito per Geno Díaz
* Noies de Divito, Pedro Seguí i Torino Arxivat 2008-10-05 a Wayback Machine.
* Portada de Rico Tipo, anys '60
* Comentari sobre Divito i Rico Tipo, acompanyat d'il·lustracions Arxivat 2006-01-28 a Wayback Machine.
* El otro yo del Dr. Merengue
# Ludmila de Bohèmia

Ludmila de Bohèmia (Mělník, Bohèmia, ca. 860 - Tetín, 15 de setembre de 921) fou una duquessa consort de Bohèmia, àvia de Venceslau I de Bohèmia. És venerada com a santa per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Ludmila va néixer a Mělník, filla del príncep eslau Slavibor. Va casar-se amb Bořivoj I de Bohèmia, primer duc de Bohèmia que va abraçar el cristianisme. Els dos van convertir-s'hi cap al 871, probablement a causa de la predicació dels sants Ciril i Metodi. La seva conversió i els seus esforços per difondre la nova religió a les seves terres no foren ben rebuts i van haver de marxar del país. Van poder tornar i hi regnaren alguns anys abans de retirar-se a Tetín, prop de Beroun.
Ludmila va ocupar-se de l'educació dels seus nets Venceslau i Boleslau. El duc Bořivoj I fou succeït pel seu fill Spytihněv, que només regnà dos anys i fou succeït pel seu germà Vratislav. Aquest, mort en 921, deixà el regne al seu fill de vuit anys Venceslau, que havia estat educat cristianament per la seva àvia Ludmila i instaurà el cristianisme com a religió oficial de l'estat.

### Ludmila i Drahomíra

La mare de Venceslau, Drahomíra, estava gelosa per la influència de Ludmila sobre els seus fills. Envià dos sicaris a Tetín perquè la matessin: la tradició diu que la van escanyar amb el seu propi vel; com a càstig, es diu que Drahomíra morí quan la terra s'obrí al seu pas i l'empassà.
* Mort de Ludmila, miniatura del s. XIV
* Santa Ludmila escanyada, escultura del s. XIX
* Estàtua al Pont de Carles de Praga, s. XVIII
* Ludmila ensenyant a Venceslau, amb Drahomíra, per Josef Mathauser, s. XIX

## Veneració

Ludmila fou enterrada a l'església de Sant Miquel de Tetín. Cap al 1100, les seves restes foren portades a Praga, i avui són a l'església de Sant Jordi del castell de Praga.
Fou canonitzada poc després de morir i és venerada com a patrona de Bohèmia, amb festivitat el 16 de setembre. ed on September 16.
* Església de Tetín, sobre el lloc on va morir
* Basílica de S. Jordi (Praga)
* Interior de S. Jordi, amb el sarcòfag de Ludmila a la dreta

## Bibliografia

* Christianus Monachus, "Vita et Passio sancti Venceslai et sanctae Ludmilae avae eius," en Magnae Moraviae Fontes Historici (Brno, 1967), 186-199.
* Ingham, N. W., "The Lost Church Slavonic Life of Saint Ludmila," en Studia Slavica Mediaevalia et Himanistica. Riccardo Piccio dicata. T. 1-2 (Roma, 1986), 349-360.
# Toscana (pel·lícula de 2022)

Toscana és una pel·lícula catalana de comèdia de 2022 escrita i dirigida per Pau Durà. És protagonitzada per Eduard Soto, Malena Alterio, el mateix Durà i Francesc Orella. Gravada principalment en català, es va estrenar als cinemes el 27 de maig de 2022. Abans, s'havia inclòs a la secció Pases especiales-Secció oficial no competitiva del Festival de Màlaga de 2022. El rodatge va començar l'1 de març de 2021 al País Valencià i va durar quatre setmanes. Està produïda per Good Machine Films, AIE.

## Sinopsi

Travessant en vespa la ciutat, i portant a la butxaca un pot amb esperma, en Santi va cap a una clínica de reproducció assistida per fer una in vitro amb la seva dona. De sobte, un cotxe el tomba i la conductora s'escapa. Incapaç d’engegar la moto, atura un taxi. No disposa de canvi i entra a un restaurant que hi ha a prop: el Toscana. Allà, en Ramon, el propietari, discuteix al telèfon per uns diners —suposadament en negre— destinats a la reforma del local. Quan en Santi li demana canvi, entra un paio dit Tomás reclamant la liquidació que se li deu. En Ramon s'hi nega tot al·legant que el negoci va malament. Llavors, en Tomàs treu una escopeta de caça: desesperat, ha consumit l'atur, ha de pagar la teràpia i ha deixat d'enviar-li diners a la Heidi, la seva exparella sueca que viu a Florència amb el seu fill Valter.

## Repartiment

* Eduard Soto: Tomás
* Malena Alterio: Elena
* Pau Durà: Santi
* Francesc Orella: Ramon
* Vanessa Cano
* Xavi Mira
* Ivana Miño: Heidi

## Referències

* ↑ ««Si voleu veure la pel·lícula en valencià, podeu anar a Alcoi»: queixes a Alacant per l’emissió en castellà de «Toscana»». La Veu del País Valencià, 27-05-2022. [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ «Sentiments ‘al dente’». ElPuntAvui.cat, 31-05-2022. [Consulta: 31 maig 2022].
* ↑ «El cinema català desembarca al Festival de Màlaga». ICEC. [Consulta: 11 juny 2022].
* 1 2 «S'inicia el rodatge de "Toscana", de Pau Durà». CCMA, 01-03-2021. [Consulta: 11 juny 2022].
* ↑ «Toscana». Catalan Films. [Consulta: 11 juny 2022].
# Pete Cashmore

Pete Cashmore (Escòcia, 1985) és el fundador de Mashable, un dels blogs de notícies d'internet més influents.
Va néixer el 18 de setembre de 1985 i va créixer a Banchory. L'any 2005 va fundar Mashable a Aberdeen, una petita ciutat d'Escòcia fins als 19 anys.
El 2009, Cashmore va entrar en el Top 25 de Celebritats Web de la revista Forbes i en el Top 10 dels "Game Changers" (modificadors de les regles del joc) de The Huffington Post. Setmanalment, escriu una columna sobre tecnologia i social mitjana en la CNN.
Pete Cashmore és un dels usuaris més seguits a la xarxa de microblogging Twitter i té més de tres milions de seguidors.
Mashable ha estat triat com a lectura obligatòria per Fast Company i PC Magazine, i BusinessWeek l'ha qualificat com un dels blogs més rendibles del món.

## Referències

* ↑ «Pete Cashmore». Mashable. [Consulta: 27 octubre 2014].
* ↑ Evans, Teri «14 Things You Didn't Know About Mashable's Pete Cashmore». Globe and Mail [Toronto], 26-05-2011.
* ↑ Ewalt, David M. «The Web Celeb 25». Forbes.
* ↑ Leo, Alex «HuffPost Game Changers: Who Is The Ultimate Game Changer In Technology?». Huffington Post, 06-11-2009.
* ↑ «INQ’s Twitterati List Revealed». [Consulta: 21 desembre 2009].

## Enllaços externs

* Mashable
* Technorati blog
* http://mashable.com/about/?active=contact
* La Nación Arxivat 2012-06-05 a Wayback Machine.
# Tapapinuwa

Tapapinuwa fou una ciutat situada l'oest del país dels kashka.
El rei Subiluliuma I la va ocupar i saquejar en una de les campanyes de la part final del seu regnat vers el 1330 aC.

## Enllaços externs

* The country of Tapapanuwa was it the classical Babanome? Arxivat 2018-08-09 a Wayback Machine. (anglès)
# Peski

Peski (en rus: Пески) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Kurgan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 597 habitants. Pertany al districte de Tselínnoie.

## Referències

* ↑ «Обустройство Половинного». Моя Половинка — уголок, куда хочется возвращаться. Arxivat de l'original el 2012-05-05. [Consulta: 3 agost 2010].
# Trèmol

El trèmol (Populus tremula) és una espècie de pollancre de la família de les salicàcies. També rep el nom de pollancre trèmol, poll trèmol, poll gavatx, tremolera o tremoleta.
És un arbre de 20-22 m, a voltes fins a 30 m, que viu en boscos de muntanya i és rar a la terra baixa. Es distribueix per tota la regió eurosiberiana. A Catalunya (nord i sud) i Andorra es troba des del Pirineu fins a les muntanyes de Prades, en boscos caducifolis clars entre els 0 i els 2.000 metres d'altitud. No arriba al País Valencià ni a les Illes Balears.
Presenta fulles arrodonides, d'entre 3 i 7 cm i tenen un pecíol llarg i aixafat. L'escorça és llisa i verdosa en els arbres adults i blanquinosa en els joves.
El seu nom tremula, prové del llatí, i significa "tremoladís"; possiblement degut al llarg pecíol de les fulles, que fa que es moguin per poc vent que faci.

## Referències

* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbres dels Països Catalans. 3a edició. Barcelona: Pòrtic Natura, 1994, p. 82-83. ISBN 84-7306-390-2.
* ↑ «FloraCatalana.net». Arxivat de l'original el 2010-05-22. [Consulta: 6 febrer 2016].
* ↑ «Banc de dades de biodiversitat de Catalunya». [Consulta: 6 febrer 2016].
* Guia dels arbres dels Països Catalans. Ramon Pascual. Kapel s.a. 1985.
# Orbiting (relacions)

L'orbiting és un terme anglosaxó utilitzat de manera col·loquial, i el seu significat està molt relacionat amb el ghosting. El ghosting és una pràctica social comú de l'actualitat, en la qual bàsicament una persona que manté una relació amb una altra (que pot ser amorosa, però també pot ser d'amistat) l'abandona sense deixar cap rastre. L'orbiting és el «germà menor del ghosting». Ocorre en relacions amoroses i d'amistat, en les quals un dels dos vol deixar de tenir una relació íntima. No obstant això, a diferència del ghosting, «no es perd el contacte del tot, perquè el que "l'abandona" continua donant senyals, especialment a través de les xarxes socials». Fins i tot pot arribar a interactuar amb la part abandonada, però d'una forma molt superficial, com fent “m'agrada” a les seves publicacions o veient les seves històries, però sense contestar als seus missatges directes ni tampoc agafant les seves trucades.
La paraula va aparèixer en primícia dins la preselecció de la World of the Year 2018 d'Oxford, en la qual l'orbiting es defineix com «l'acció de retirar-se abruptament de la comunicació directa amb algú, mentre aquest continua monitorant i, a vegades, responent a la seva activitat en les xarxes socials».
Anna Lovine, qui va encunyar l'expressió, va explicar la tendència així: la persona que practica orbiting et manté «prou a prop perquè tots dos es puguin observar; prou allunyada com per a mai haver de parlar».

## Vegeu també

* Ghosting (relacions)
* Estratègies d'afrontament
* Xarxa social
* Ostracisme
* Rebuig social

## Referències

* ↑ «Orbiting: qué es y cómo afecta a las relaciones tras una ruptura» (en castellà), 10-02-2022. [Consulta: 21 juliol 2023].
* ↑ «Word of the Year 2018 - Shortlist | Oxford Languages» (en anglès britànic). [Consulta: 21 juliol 2023].
* ↑ «Orbiting» (en anglès americà). [Consulta: 21 juliol 2023].
# Pieter Christoffel Wonder

Pieter Christoffel Wonder (Utrecht, 10 de gener de 1780 - Amsterdam, 12 de juliol de 1852) fou un pintor neerlandès, actiu a Anglaterra.

## Biografia

Wonder va apendre per ell mateix en gran part fent còpies dels Vells Mestres, tot i que entre 1802 i 1804 va assistir a classes al Kunstakademie Düsseldorf. El 1807 va establir la Societat d'art Kunstliefde a Utrecht juntament amb altres artistes com Jan Kobell, i va ser el seu Director.
De 1823 a 1831, va treballar a Anglaterra, on va ser conegut com a pintor de retrat, però també va pintar algunes escenes d'interior i còpies d'obres de Raphael.

## Obra

* El forat de l'escala de la casa de Londres del pintor (1828)
    Pintura del 1828 ubicada al Museu Centraal d'Utrecht, als Països Baixos. En el primer semestre del 2014 un estudiant d'art de la Universitat Oberta dels Països Baixos va realitzar una investigació sobre la pintura i va acostar amb el que ell creu que seria el significat desconegut i ocult d'aquesta pintura: la història d'un drama polític des del principi de la segle xix i un tret accidental a la finca de Hertford Sudbourne. En aquest escenari, l'home del barret és el primer ministre britànic Frederick John Robinson (Lord Goderich). D'acord amb aquesta interpretació, la llebre i el gos són Sir Henry Frederick Cooke i el rei Jorge IV i la pintura representa la renúncia de Robinson com a primer ministre el gener de 1828.
* De Tijd, (1810), (Rijksmuseum)
* Retrat de Jacob van Strij, (1812), (Museu de Dordrecht)
* Retrat d'Abraham van Strij, (1812), (Museu de Dordrecht)
* Retrat de Martinus Schouman (1812), (Museu de Dordrecht)
* Retrat de Professor Jan Bleuland, (Universiteit Museum Utrecht)
* Retrat de Philip Willem van Heusde
* Retrat de Constantia barones Lampsins (1807), (Zeeuws maritiem muZEEum, Vlissingen)
* Jonge vrouw, die bloemen water geeft
* Familieportret de Bruyn de Neve
* Vrouw met schaal bij waterpomp
* Retrat de Jan Otto van Beek (1816-1898)
* Retrat de Jacob van Strij, door Pieter Christoffel Wonder (1812)
* Retrat de Abraham van Strij, door Pieter Christoffel Wonder (1812)
* Retrat de Constantia barones Lampsins, door P.C. Wonder Collectie: Zeeuws maritiem muZEEum
* Retrat de Jan Otto van Beek (1816-1898)

## Referències

* 1 2 Brief notes Arxivat 2015-12-24 a Wayback Machine. @ the Dordrechts Museum.
* ↑ Paper by M. Oderwald: "Het trappenhuis van de Londense woning van de schilder" (neerlandès)

## Enllaços externs

* Informació biogràfica a RKD Institut Neerlandès per a la Història de l'Art (neerlandès) (anglès)
# Tesla Cybertruck

El Tesla Cybertruck és un vehicle comercial lleuger elèctric de 4 portes i 6 places del fabricant estatunidenc Tesla Motors presentat el novembre de 2019. Es van anunciar tres versions amb autonomies de 400 a 800 km i acceleracions de 0 a 100 km/h entre 2,9 i 6,5 segons. L'objectiu de Tesla amb el desenvolupament del Cybertruck és proporcionar un substitut sostenible per als 6500 pickups que es venen cada dia als Estats Units.
El preu base de la versió de tracció posterior, es preveia en 39 900 USD i els models amb tracció a les quatre rodes a partir de 49 900 USD.
Tesla tenia previst produir el vehicle l'any 2021, però es va lliurar per primera vegada als clients a finals de novembre de 2023. En desembre de 2023, el Cybertruck només estava disponible a Amèrica del Nord.

## Referències

* ↑ Kolodny, Lora. «Tesla unveils its first electric pickup, the Cybertruck, starting at $39,900» (en anglès), 22-11-2019. [Consulta: 19 maig 2020].
* ↑ «Tesla stops taking orders for Cybertruck outside North America» (en anglès). CNBC, 12-05-2022. [Consulta: 5 maig 2024].
# Pleudaniel

Pleudaniel (en bretó Planiel) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 996 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini et INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 2 026 | 2 097 | 2 051 | 2 268 | 2 268 | 2 338 | 2 449 | 2 505 | 2 504 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 486 | 2 573 | 2 536 | 2 607 | 2 525 | 2 344 | 2 205 | 2 101 | 2 201 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2 125 | 2 068 | 2 089 | 2 014 | 1 907 | 1 662 | 1 575 | 1 417 | 1 449 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1 243 | 1 183 | 973 | 947 | 936 | 996 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Didier Rogard | |

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Population avant le recensement de 1962
* ↑ INSEE: Population depuis le recensement de 1962
# Wertheimeria maculata

Wertheimeria maculata és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Jequitinhonha.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Sabaj, M.H. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Doradidae (Thorny catfishes). p. 456-469. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB