OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Canal Fonda (Vall de Lord)

La Canal Fonda és un torrent afluent per l'esquerra del Torrent de la Borda, a la Vall de Lord.

## Descripció

Neix a Cap de Prat d'Aubes, a 2.188 msnm, passa per l'est i el sud de Roca Mira i desguassa al torrent de la Borda a 1.460 msnm.
Els primers 700 m. del seu curs formen part del territori integrat en el Pla d'Espais d'Interès Natural (PEIN) de la Generalitat de Catalunya i més concretament en l'espai de la Serra del Verd.

## Municipis que travessa

Tot el seu recorregut el realitza pel terme municipal de la Coma i la Pedra.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Canal Fonda està integrada per un total de 2 cursos fluvials: La mateixa Canal Fonda i 1 afluent per la dreta. La totalitat de la xarxa suma una longitud de 2.225 m.
Xarxa hidrogràfica de la Canal Fonda :
| Codi del corrent fluvial | Coordenades del seu origen | longitud (en metres) |
| Canal Fonda | 42° 11′ 47.14″ N, 1° 37′ 32.25″ E﻿ / ﻿42.1964278°N,1.6256250°E﻿ / 42.1964278; 1.6256250 | 1.963 |
| D1 | 42° 11′ 41.60″ N, 1° 37′ 26.59″ E﻿ / ﻿42.1948889°N,1.6240528°E﻿ / 42.1948889; 1.6240528 | 262 |

## Perfil del seu curs

Perfil del curs de la Canal Fonda :
| metres de curs | 0 | 250 | 500 | 750 | 1.000 | 1.250 | 1.500 | 1.750 | 1.963 |
| Altitud (en m.) | 2.188 | 2.080 | 2.007 | 1.754 | 1.647 | 1.579 | 1.523 | 1.459 | 1.558 |
| % de pendent | - | 43,2 | 29,2 | 27,6 | 73,6 | 42,8 | 27,2 | 22,4 | 30,0 |

## Referències

* 1 2 3 Mapa de l'ICC
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 42º11'17.97" N, 1º36'51.40" E
* ↑ Segons el web de la Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya la longitud d'aquest corrent fluvial és 1.832 m.
# Canal Gant-Terneuzen

El Canal Gant-Terneuzen de Gant a l'Escalda occidental a Terneuzen és un canal de Bèlgica i dels Països Baixos. Té una llargada de 32 km dels quals 17,875 km són al territori belga.

## Història

El 1823, el rei Guillem I va decidir de modernitzar el Sassevaart ensorrat i d'allargar-lo fins a Terneuzen per a donar una sortida al mar via l'estuari de l'Escalda més curta que el retorn per Anvers. Els dipòsits al·luvials van fer que els marges del riu Escalda van desplaçar-se més al nord i que la ciutat de Sas van Gent va trobar-se terra endins. Per a excavar aquest canal nou van utilitzar una part el llit del canal històric, aprofitar de les cales del Braakman, del Sassegat i del Axelsche Gat i dels prats salats. Dues noves rescloses van construir-se a Terneuzen. El governador de Flandes Oriental, Pieter van Doorn va inaugurar el canal el 18 de novembre 1827. A l'obertura, el canal tenia una profunditat de 4,5 m de l'Escalda fins a Sas van Gent i de 2,5 metres enllà de Sas fins a Gant.
Després de la Revolució belga de 1830, el general franco-belga Charles Niellon va decidir de fer enfonsar pals al canal a la frontera a Zelzate, per a prevenir una invasió neerlandesa. Els neerlandesos van tancar l'Escalda no hi ha hagut navegació fins al 1841 quan van tornar a dragar el canal ensorrat.
De 1870 a 1881, una primera sèrie d'obres per a rectificar, apregonar i modernitzar el tram belga del canal va començar. Les corbes de Langerbrugge, Rieme, Rodenhuize i Zelzate van tallar-se. Els neerlandesos van començar el 1881 l'excavació d'un braç nou i la construcció d'una resclosa a Sas van Gent. El canal tenia aleshores una profunditat de 6,5 metres, una amplada de 17 metres a fons i de 68 metres a la superfície.
El tractat belgo-neerlandès del 20 de juny 1960 estipulava noves obres per a modernitzar, apregonar i ampliar-lo. La resclosa de Sas van Gent està omplerta i dues noves rescloses, una marítima i una per a la navegació interior van construir-se a Terneuzen. La reina Juliana I i el rei Balduí I van inaugurar-lo el 19 de desembre 1968.

## Avui

El canal té una llargada de 200 m i accepta embarcacions fins a 125.000 tones. La direcció del port de Gant somia d'una resclosa més llarga a Terneuzen. Com que la demanda prové de Flandes només es farà si aquesta regió paga la nova infraestructura.

## Rescloses

Rescloses belgues :
| Localitat | llargada | amplada | profunditat | alçària llibre |
| Gant Groot Droogdok (gran dic de drassana) | 130,00 m | 13,00 m | 0,58 m | — |
| Gant Kasteelsluis | 70,00 m | 8,44 m | 3,66 m | — |
| Gant Tolhuissluis | 85,00 m | 12,00 m | 2,50 m | — |
| Rescloses neerlandeses |||||
| Terneuzen Westsluis resclosa occidental | m | m | — | — |
| Terneuzen Middensluis resclosa central | m | m | — | — |
| Terneuzen Oostsluis resclosa oriental | m | m | — | — |

## Afluent

* El Moervaart a Rodenhuize
* El Verbindingskanaal i Handelsdok a Gant

## Referències

* Parts d'aquest article provenen de la Viquipèdia neerlandesa.
* ↑ «River Information Services Vlaanderen» Arxivat 2007-12-14 a Wayback Machine. Servei de la navegació interior de Flandes
# Canceller de l'Alemanya Oriental

El Canceller de l'Alemanya Oriental va ser el cap de govern de l'antiga República Democràtica Alemanya (RDA), règim comunista de 1949 a 1990 i democràtic tan sols el 1990, any en què es va unir amb la República Federal Alemanya (RFA)

## Llista de Cancellers de l'Alemanya Oriental (1949-1990)

| No. | Nom | Inici | Fi | Partit |
| 1. | Otto Grotewohl (1894-1964) | 12 d'octubre de 1949 | 21 de setembre de 1964 | SED |
| 2. | Willi Stoph (Primer mandat) (1914-1999) | 21 de setembre de 1964 | 3 d'octubre de 1973 | SED |
| 3. | Horst Sindermann (1915-1990) | 3 d'octubre de 1973 | 29 d'octubre de 1976 | SED |
| 4. | Willi Stoph (Segon mandat) (1914-1999) | 29 d'octubre de 1976 | 13 de novembre de 1989 | SED |
| 5. | Hans Modrow (*1928) | 13 de novembre de 1989 | 12 d'abril de 1990 | SED |
| 6. | Lothar de Maizière (*1940) | 12 d'abril de 1990 | 2 d'octubre de 1990 | CDU |
# Cancelleria Apostòlica

La Cancelleria Apostòlica o antigament Cancelleria Romana era l'oficina on es registraven i expedien les disposicions del Papa.
Es va anomenar antigament Cancelleria l'oficina on es redactaven i segellaven els decrets dels prínceps i magistrats, i canceller el qui en aquesta oficina s'ocupava de presidir-la. Des de la primera època de l'Església, els bisbes van establir també les seves cancelleries, on s'expedien i autoritzaven els seus estatuts, sota la direcció del canceller, qui conservava els arxius originals. L'Església Romana va establir, doncs, amb el mateix fi la seva cancelleria per expedir lleis i constitucions pontifícies, que era presidida per un cardenal amb el títol de vicecanceller.

## Referències

* ↑ «cancelleria apostòlica | enciclopèdia.cat». [Consulta: 17 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Apostolic Chancery GCatholic
# Cantó de Toló-1

El cantó de Toló-1 és un cantó francès del departament de la Var, situat al districte de Toló. Compta amb part del municipi de Toló.

## Municipis

* Toló

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1970-1973 | M. Vitel | |
| 1973-1998 | Fabien Fogacci | UDF |
| 1998-2001 | Michel Clément | Divers gauche |
| 2001- | Jean-François Fogacci | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | 10.959 | 11.005 | 11.660 |
# CIV

CIV té els següents significats:
* Civilization (sèrie), una sèrie de videojocs
* Comunicació interventricular, una cardiopatia congènita
* Campionat d'Itàlia de Motociclisme de Velocitat, de Campionato Italiano Velocità
# Ca l'Antonet

Ca l'Antonet és una obra noucentista de la Pobla de Claramunt (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa construïda en desnivell, de planta rectangular i de dos pisos (l'últim galeria), construïda en maó i elements decoratius en ferro forjat i rajola blava. Es repeteix l'estructura del balcó només al primer pis, com tantes altres cases d'aquesta època i la idea de simetria d'estil d'època noucentista. Acabat en un terrat.

## Història

Va ser propietat d'Antoni Aguilera (veure fitxa de la fàbrica A.A). Coneguda pe Ca l'Antonet.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Antonet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2018].
# Ca l'Apotecari (Marçà)

Ca l'Apotecari és una obra de Marçà (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular amb jardí posterior, bastit de maçoneria i obra, amb reforç de carreu als angles, arrebossat i pintat, de planta baixa i dos pisos. La façana, simètricament presentada i formalment correcta, té dues portes i una finestra a la planta baixa, tres balcons al primer pis, amb una sola balconada de fosa i dos balconets al segon pis. La porta central amb llinda recta de pedra duu les inicials "R. P." i l'any 1891.

## Història

L'edifici fou construït a la fi del segle passat pel farmacèutic del poble, on despatxada els medicaments. Posteriorment fou objecte de successives transmissions patrimonials. Avui és en venda.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Apotecari». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Ca l'Apotecari». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Capital Tier 2

El capital Tier 2, en anglès: Tier 2 capital, o capital suplementari, inclou un gran nombre de constituents importants legals del capital base d'un banc. Aquestes formes de capital bancari van ser estandarditzades en l'Acord de Basilea I i van romandre sense tocar en l'Acord de Basilea II. Els reguladors nacionals de molts països del món han implementat aquests estàndards en la seva legislació local. En el càlcul del requeriment de capital, el Tier 2 es limita al 100% del Tier 1 capital.

## Referències

* ↑ Basel II: International Convergence of Capital Measurement and Capital Standards: A Revised Framework - Comprehensive Version

## Enllaços externs

* Practical articles, on BIS2 and risk modelling, submitted by professionals to help create an industry standard.
* FDIC tutorial Arxivat 2012-01-10 a Wayback Machine.
# Cantó de Plateau briard

El cantó de Plateau briard (en francès canton du Plateau briard) és una divisió administrativa francesa del departament de la Val-de-Marne, dividit entre els districtes de Créteil i de Nogent-sur-Marne. Creat amb la reorganització cantonal del 2015.

## Municipis

* Boissy-Saint-Léger
* Mandres-les-Roses
* Marolles-en-Brie
* Noiseau
* Périgny
* La Queue-en-Brie
* Santeny
* Villecresnes

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-171 du 17 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département du Val-de-Marne
# Calore

«Calore» té aquests significats:
* Calore Irpino, riu d'Itàlia que passa per Benevent i desaigua al Volturno
* Calore Lucano o Calore Salernitano, riu del sud-oest d'Itàlia que desaigua al riu Sele
# Cançoner Carreras

El Cançoner Carreras és un recull factici de textos poètics en català datats a partir del segle xiii. És un dels primers testimonis catalans de poesia transcrita amb versos separats, un sota l'altre, i no com si fos prosa, cosa que li dona una modernitat.
Està format per dos plecs, en paper, copiats per mans diferents durant la segona meitat del segle xiv. Al primer hi ha la Questio entre lo vescomte de Rocaberti e mosèn Jacme March sobre lo departiment de l'estiu i del yvern, amb la sentència de Pere del Cerimoniós. També hi ha el plany anònim en veu femenina Ab lo cor trist envirollat d'esmai. Al segon plec hi ha el Vers figurat i Escondit de Llorenç Mallol.

## Referències

* 1 2 Anna Alberni. Dels trobadors a Ausiàs March: el patrimoni de la Biblioteca de Catalunya: Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. ohDigital, 9 juny 2017, p. 120–121.
# Carrer del Bonrepòs (Berga)

El carrer del Bonrepòs és un carrer de Berga inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El carrer corre paral·lel al carrer del Gofo, enllaçant el carrer de la Ciutat amb la plaça de Sant Pere, on es troba la parròquia amb aquest nom. És de perfil estret, amb força desnivell i no gaire llarg. Les cases que el conformen són majoritàriament de tres o quatre pisos fetes amb materials senzills i les façanes arrebossades. Algunes d'elles rehabilitades als segles XIX i XX, constitueixen el nucli antic de la ciutat de Berga.

## Història

Segons un plànol conservat al museu municipal de Berga, l'entrellat de la ciutat no ha variat massa des del seu traçat medieval. El carrer del Bon repòs el trobem documentat al s. XVII i XVIII, sobretot en els capbreus de l'església de Sant Pere de Madrona i també en els de l'orde militar de Sant Joan de Jerusalem, ambdós amb dominis sobre Berga i amb propietats als carrers més destacats.

## Referències

* 1 2 «Carrer del Bonrepòs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Carbide & Carbon Building

El Carbide & Carbon Building és un gratacel situat al 230 N Michigan Avenue a Chicago (Illinois, Estats Units). L'edifici, construït el 1929, és considerat com un exemple de l'arquitectura Art déco i va ser concebut per Daniel Burnham i Hubert, un dels seus fills. Construït inicialment com una torre d'oficines de gran alçada, el Carbide & Carbon Building ha estat el 2004 convertit en hotel, conegut avui amb el nom de Chicago Hard Rock Hotel. L'edifici compta 37 pisos i mesura 153 m d'alçada. L'immoble va ser catalogat com a Chicago Landmark el 9 de maig de 1996.
L'exterior de l'edifici és recobert de granit negre polit, i la torre està feta de terracota de color verd enfosquit amb acabaments de fulles d'or. Segons una llegenda popular, els arquitectes Daniel i Hubert Burnham van concebre l'edifici de manera que s'assemblés a una ampolla de cava verd fosc amb el seu barret de fulla d'or. D'ençà el 16 de novembre de 2007, la part superior de la torre és il·luminada tota la nit. Sovint es compara l'edifici amb l'American radiator building de New York.
La planta baixa va ser concebuda inicialment per anunciar productes de la societat Union Carbide i de la filial Carbon Corporation de la qual les oficines estaven situades a l'edifici.
La part superior de l'edifici ha estat el lloc de rodatge d'una escena de la pel·lícula Wanted.

## Vegeu també

* Llista dels edificis més alts de Chicago
* Chicago Landmark

## Enllaços externs

* Chicago Landmarks: Carbide and Carbon Building Arxivat 2005-08-31 a Wayback Machine.
* Carbide & Carbon Building a Emporis.com
* Hard Rock Hotel Chicago
# Carmela Mackenna

Carmela Mackena (Santiago de Xile, 1879 - 1962) fou una compositora xilena.

## Biografia

Realitzà els primers estudis musicals com a alumna del mestre Bindo Paoli. Posteriorment es va traslladar a Alemanya, on la seva personalitat va acabar de definir-se amb el moviment expressionista. Va residir a Berlín més de deu anys, durant els quals va tenir una activa actuació com a compositora. Va perfeccionar els seus estudis de piano i composició amb els mestres Konrad Ansorge i Hans Mersmann. La seva obra té certa influència de Paul Hindemith.
El 1934 va assolir el punt àlgid de la seva carrera amb l'estrena a Berlín del seu Concert per a piano i orquestra, amb Armando Moraga com a solista i l'Orquestra de la Ràdio de l'Estat, dirigida per Heinrich Steiner. També es va interpretar a Xile, amb Herminia Raccagni com a solista i l'Orquestra de l'Associació Nacional de Concerts Simfònics, dirigida per Armando Carvajal. També es va interpretar a França i Àustria. El 1936 va compondre una nova obra destacada per un considerable èxit, una Missa per aa cor mixt a cappella, l'obra va ser premiada en el Concurs Internacional de música religiosa, realitzat a Frankfurt, on va ser interpretada pel cor de la Catedral de Múnic. La llarga època en què la compositora va residir fora del seu país (generalment a França i Alemanya) ha fet que sigui poc coneguda a Xile.
Fins a 1934 no es va interpretar a Xile el seu Trio per a cordes, una de les seves obres fonamentals. La seva obra rep una important influència de l'ambient de Berlín en què es va formar i de l'estil expressionista. La insuficiència tècnica es veu compensada per la seva imaginació harmònica i pel seu audaç esperit en altres aspectes de la composició. La seva música, en últim terme, és abstracta i pura. Les seves obres més considerables, com el Concert per a piano o el Trio per a cordes, han estat creades utilitzant procediments de lliure contrapunt i contenen passatges d'una densa harmonia dissonant. En les composicions pianístiques o en aquelles en què el piano té una funció predominant, fa que la bondat de l'escriptura d'aquest instrument contrasti amb l'obscuritat de la massa orquestral (concretament en el Concert per a piano) o dona dinamisme a la seva expressió, com passa en les Variacions i Preludis per a piano sol.

## La seva obra

* Per a orquestra: dos moviments simfònics (per a gran orquestra).
* Per a solistes i orquestra: Concerts per a piano i orquestra
* Per a cors i cors amb orquestra: Missa per a cors mixts a cappella. Missa per a cor i orquestra de corda.
* Per a conjunts de cambra: Quartet per a cordes, trio per a cordes, trio per a flauta, violí i viola i Sonata per a violí i piano.
* Per a piano: Sis Preludis, Tema amb variacions, Suite Xilena i Música per a dos pianos.

## Referències

* ↑ http://diario.elmercurio.cl/detalle/index.asp?id={cbe277e3-7d18-4464-a7b6-3dafec4d59d3}%5BEnllaç+no+actiu%5D

## Enllaços externs

* Biblioteca de la Universitat de Xile Arxivat 2007-06-13 a Wayback Machine..
* Creació musical Xilena.
# Careproctus abbreviatus

Careproctus abbreviatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 325 i 1.143 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar d'Okhotsk i Alaska.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Burke, C. V., 1930. Revision of the fishes of the family Liparidae. Bulletin of the United States National Museum Núm. 150: i-xii + 1-204.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Fedorov, V.V., I.A. Chereshnev, M.V. Nazarkin, A.V. Shestakov i V.V. Volobuev, 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.
* ↑ Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Carta bomba

Una carta bomba o paquet bomba és un sobre o paquet, respectivament, enviat per via postal o missatgeria que conté algun dispositiu que, en obrir-se, fa explosió, o allibera un element perillós
Sol ser el mitjà utilitzat per bandes i grups armats per atemptar contra persones o institucions.
Les primers cartes bombes foren enviades a principis del segle xx. Un dels primers casos famosos forou el 1915, quan el vicepresident dels Estats Units Thomas R. Marshall fou l'objectiu d'un intent d'assassinat per carta bomba. També ho van ser els atemptats del grup sionista Lehi a finals dels anys 40 del segle xx a Anglaterra. El grup, d'extrema dreta, i que s'anomenava a si mateix terrorista, envià el 1946 fins a 21 cartes bomba a destacats polítics i membres del gabinet britànic, entre les quals el primer ministre Clement Attlee, el secretari d'Exteriors, Ernest Bevin i el canceller de l'Exchequer Stafford, Cripps, així com el polític conservador Anthony Eden. La majoria de les bombes van ser interceptades, algunes van arribar als destinataris previstos però fallaren. El 1947 el mateix grup envià deiverses cartes bomba al president dels EUA Harry Truman, que foren interceptades.
En lloc de bombes, la carta o paquet pot contenir una arma biològica com en els atacs amb carboncle del 2001 als Estats Units. Un cas molt famós va ser el d'en Theodore Kaczynski, l' "Unabomber", que va matar a tres persones i en va ferir 23 en una sèrie de mailbombings als Estats Units des de finals de 1970 a principis de 1990.

## Referències

* 1 2 (USPIS) In the United States, the Postal Inspection Service is responsible for investigating the use, or threat of use, of letter bombs, harmful chemicals and dangerous devices sent through the postal system.
* ↑ «Coat Bomb and Explosive Prosthesis: British Intel Files Reveal How the Zionist Stern Gang Terrorized London» (en anglès). www.haaretz.com, 02-12-2017. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «Unabom Case: U.S. Is Seeking Death Sentence». New York Times [Nova York, N.Y.], 16-05-1997, p. 1 [Consulta: 15 setembre 2016].

## Vegeu també

* Terrorisme
* Theodore Kaczynski
* Desactivació d'explosius

## Enllaços externs

* U.S. Postal Inspection Service - Mail Bombs Arxivat 2011-09-17 a Wayback Machine.
# Jaime Vera López

Jaime Vera López (Salamanca, 1859 – Madrid, 1918) va ser un polític socialista espanyol que va participar en la fundació del PSOE.

## Biografia

Nascut el 20 de maig a Salamanca en una família d'ideologia republicana, molt jove es traslladà a Madrid on amb quinze anys inicià la carrera de Medicina. Durant aquesta etapa, va entrar amb contacte amb textos d'ideologia marxista, especialment gràcies a l'ajut d'Alejandro Ocina, que fou qui li prestà el Manifest Comunista. El 1879 finalitzà els seus estudis en Medicina molt satisfactòriament, moment en què va començar a participar en la creació del PSOE.
Des de 1877 va pertànyer al grup prefundacional del PSOE juntament a Antonio García Quejido, Matías Gómez, Calleja, Francisco Mora i posteriorment, Pablo Iglesias. El 2 de maig de 1879 va formar part del grup de vint-i-cinc persones que varen fundar el Partit Socialista a Espanya, en una fonda del carrer de Tetuàn de Madrid. La primitiva Agrupació Socialista Madrilenya li encarregà la Comissió de Reformes Socials.
En aquest càrrec va elaborar el 1884 un informe en el que sotmet a judici el sistema capitalista des de perspectives que justifiquen la lluita de la classe obrera i a favor del socialisme en una impecable argumentació marxista.
# Iàrkovo

Iàrkovo (en rus: Ярково) és un poble de l'óblast de Novossibirsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 5.379 habitants, pertany al districte de Novossibirsk.

## Referències

* ↑ «детский сад "Лукоморье"».