OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El somni del cavaller

El somni del cavaller (en italià Sogno del cavaliere) és una pintura de l'època primerenca de l'artista del renaixentista italià Raffaello Sanzio. És una pintura a l'oli sobre taula, amb unes dimensions de 17.1 centímetres d'alçada i 17.1 cm d'amplada. Va ser acabat entre 1504-1505, i es conserva en la National Gallery de Londres de Londres, Regne Unit.
L'obra representa el tema del somni de Escipió, la història explicada per Ciceró sobre la joventut d'Escipió l'Africà (236 - 184 AC), segons la qual Minerva i Venus se li van aparèixer en un somni. La primera li va oferir una espasa i un llibre; la segona, una branca florida. En un estudi sobre cartró, conservat també en la National Gallery, "la dama de l'esquerra sembla encara més adusta; la de la dreta, més atrevidament descoberta". El cavaller apareix dormit als peus d'un llorer entre les dues figures femenines, elements interpretats respectivament com la glòria, la virtut i l'amor.
La font més probable de Raffaello és un passatge de la Punica, un poema èpic del poeta llatí Sili Itàlic que narra la Segona Guerra Púnica.
El quadre formava un díptic amb Les tres Gràcies, un oli sobre fusta de les mateixes dimensions. Es desconeixen més dades sobre la relació entre ambdues obres. Van pertànyer a la col·lecció de pintures Borghese fins a 1800, quan van ser venudes per separat.

## Referències

* 1 2 Thoenes, Christof, Rafael (2005) Editorial Taschen.
* ↑ Girardi, Monica, Rafael: La búsqueda de la perfección y la ternura de la naturaleza (1999) Editorial Electa.
* ↑ «Iconography | Studying Raphael | Research | The National Gallery, London». Nationalgallery.org.uk. Arxivat de l'original el 2012-10-11. [Consulta: 2 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Detalls sobre l'obra, National Gallery
# Eilean Chathastail

Eilean Chathastail és una petita illa de les Hèbrides Interiors, al nord-oest d'Escòcia. L'illa forma part de l'arxipèlag de les Small Isles («illes petites»). Fa aproximadament 1 km de llarg i està ubicada a tan sols 100 m de Galmisdale, el port de l'illa d'Eigg, al qual dona una protecció natural. El seu nom és un mot del gaèlic escocès i significa «illa del castell».
El far d'Eilean Chathastail fou construït el 1906 pels germans David A. i Charles Alexander Stevenson.
# Els Reguerons

Els Reguerons són una zona de prats humits i jonqueres que formen part de la Zona d'especial protecció per als ocells (ZEPA) del delta del Llobregat. El seu àmbit territorial és de gairebé 29 hectàrees. La zona humida aquí considerada, tanmateix, abasta una superfície lleugerament menor, ja que se n'han exclòs alguns sectors de la ZEPA que són destinats a agricultura.
Als Reguerons dominen, pel que fa a la vegetació, les jonqueres -amb Juncus acutus i Juncus crassifolis- i herbassars humits. Hi ha també una extensa zona de canyissar inundat i una llacuna en forma de "U", amb un canyissar i bogar que van reduint progressivament la làmina d'aigua.
Pel que fa als hàbitats d'interès comunitari, s'hi ha identificat els hàbitats 1410 "Prats i jonqueres halòfils mediterranis (Juncetalia maritimi)" i 6420 "Jonqueres i herbassars graminoides humits, mediterranis, del Molinio-Holoschoenion".
En aquest espai s'observa amb regularitat l'arpella (Circus aeroginosus). Igualment, és una àrea de cria del martinet menut (Ixobrychus minutus) i d'alimentació de l'agró roig (Ardea purpurea). A l'hivern, l'espai esdevé un punt de concentració de fredelugues (Vanellus vanellus).
Els Reguerons es localitzen enmig d'una zona de conreus d'horta. Hi ha 3 captacions d'aigua dins l'espai (segons informació facilitada per l'ACA) i d'altres en un radi inferior a 100 m. L'espai rep aigua de diversos canals de reg, per la qual cosa està força eutrofitzat. La presència de ramats d'ovelles, si bé ajuda a mantenir oberta la vegetació, contribueix a augmentar l'eutrofització del medi. L'espai és objecte periòdicament d'alguns abocaments incontrolats. També és zona de passeig i lleure d'alguns veïns, molts d'ells propietaris de gossos. Es produeixen petites ocupacions per conreus als sectors més perifèrics. La proximitat de l'aeroport genera un impacte sonor important, com a la resta d'espais del Delta.
Aquest espai pertany a l'anomenat Eix Verd Remolar-Filipines-Reguerons. Per tal de preservar aquest eix, l'Ajuntament de Viladecans va sol·licitar un ajut Life Medi Ambient a la Unió Europea. Aquest Eix Verd ha estat en part destruït com a conseqüència de les obres d'ampliació de l'aeroport del Prat. Els Reguerons estan inclosos dins l'espai de la Xarxa Natura 2000 ES0000146 "Delta del Llobregat" (LIC i ZEPA).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Els Reguerons». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 6 agost 2014].
# Eleccions al Dáil Éireann de 1937

Les eleccions al Dáil Éireann de 1937 es van celebrar l'1 de juliol de 1937 per a renovar els 138 diputats del Dáil Éireann. Va guanyar el Fianna Fáil per majoria absoluta.

## Resultats

| Partit | Líder | % | Escons |
| Fianna Fáil | Éamonn de Valera | 45,2% | 68 |
| Fine Gael | William T. Cosgrave | 34,8% | 48 |
| Laborista | William Norton | 9,4% | 13 |
| Independents | | 5,8% | 8 |

## Referències

* (anglès) Pàgina del Dáil Éireann Arxivat 2009-12-18 a Wayback Machine.
* (anglès) Resultat de les eleccions de 1937
# Eleccions a l'Assemblea de Còrsega de 1992

Eleccions a l'Assemblea de Còrsega de 1992 se celebraren el 22 i 29 de març per a elegir els 51 consellers de l'Assemblea de Còrsega en circumscripció electoral única a dues voltes. Sobre 157.805 inscrits, votaren 133.071 (84,34% del cens), dels quals eren vàlids 129.803 (82,27%), la participació electoral més alta de la història a l'illa. Els 51 escons de l'Assemblea es repartiren en segona volta amb aquest resultat (de la segona volta):
←Eleccions a l'Assemblea de Còrsega, 29 de març de 1992 → :
| Partit | Vots | % | Escons | Líder |
| Reagrupament per Còrsega (RPR-UDF) | 31.346 | 24,14% | 16 | Jean-Paul de Rocca-Serra |
| Corsica Nazione | 21.882 | 16,85% | 9 | Edmond Simeoni |
| Agir (dissidents RPR-UDF | 20.601 | 15,86% | 8 | José Rossi |
| Radicals Republicans (MRG) | 13.420 | 10,33% | 5 | Prosper Alfonsi |
| PCF | 11.275 | 8,68% | 4 | Dominique Bucchini |
| Moviment per l'Autodeterminació | 10.360 | 7,98% | 4 | Alain Orsoni |
| RPR dissidents | 9.287 | 7,15% | 3 | Paul Natali |
| Renaixença Corsa | 6.957 | 5,35% | 3 | Philippe Ceccaldi |
| TOTAL | | 100,00 | 51 | - |
Fou elegit president de l'Assemblea el candidat de la llista més votada Jean-Paul de Rocca-Serra. Els nacionalistes es presentaren en dues llistes, l'autonomista Corsica Nazione i el MPA, proper als postulats del FLNC

## Referències

* Resultats de les eleccions de 1992
# Eleccions a l'Assemblea de Còrsega de 1982

Eleccions a l'Assemblea de Còrsega de 1982 se celebraren el 8 d'agost i foren les primeres eleccions a l'Assemblea de Còrsega després de l'aprovació de l'estatut particular. De 200.885 inscrits van votar 136.063, amb una abstenció del 31,47%. Vencé la dreta progovernamental, però els nacionalistes moderats corsos van obtenir representació per primer cop. Els 61 escons de l'Assemblea es repartiren:
Eleccions a l'Assemblea de Còrsega, 8 de març de 1982 → :
| Partit | Escons | % | Líder |
| RPR- UDF | 19 | 28,12 | Jean-Paul de Rocca-Serra |
| Partit Comunista Francès (PCF) | 7 | 10,89 | Dominique Bucchini |
| Unió del Poble Cors (PPC) | 7 | 10,61 | Edmond Simeoni |
| MRG-Alta Còrsega | 7 | 10,35 | Prosper Alfonsi |
| UDF-Dissidents | 6 | 9,34 | José Rossi |
| MRG-Còrsega del Sud | 4 | 6,69 | Nicolas Alfonsi |
| PSF | 3 | 5,9 | A. Pantaloni |
| Divers droite | 2 | 3,11 | J. Colonna |
| RPR-dissidents | 1 | 2,66 | Jean-Louis Albertini |
| Avenir de la Corse | 1 | 2,43 | D. de Rocca-Serra |
| PSF Dissidents | 1 | 2,41 | - |
| Partit del Poble Cors | 1 | 2,12 | Dominique Alfonsi |
| Renaissance Corse | 1 | 2,11 | F. Ceccaldi |
| MRG-Alta Còrsega | 1 | 1,68 | D. F. Simidei |
| TOTAL | 61 | 100,00 | - |
Fou elegit president de l'Assemblea un candidat de compromís, Prosper Alfonsi, fins que el 1984 fou substituït per Jean-Paul de Rocca-Serra.

## Referències

* Ghjacumu Thiers, Aureli Argemí i Roca; Jordi Bañeres Dossier Còrsega Altres Nacions núm 6 1984
# Ana María Blázquez Morilla

Ana María Blázquez Morilla (València) és una doctora en Geografia Física valenciana, graduada per la Universitat de València. És professora del Grau de Ciències del Mar de la Universitat Catòlica de València des de 2008, on imparteix assignatures com a Sistemes d'Informació Geogràfica, Geomorfologia litoral, Sedimentologia, Espais Protegits, Planificació i Gestió del litoral, etc. En l'actualitat és Secretària del Departament de Ciències Aplicades i Tecnològiques de la Facultat de Ciències Experimentals. Des de fa alguns anys imparteix també docència en la Facultat de Psicologia, Magisteri i Ciències de l'Educació, on s'encarrega d'assignatures relacionades amb la didàctica de les Ciències Naturals, així com en diversos Màsters Universitaris.
Durant 6 anys va treballar en una consultoria com a directora del Departament de Medi ambient, desenvolupant informes tècnics d'Estudi d'Impacte Ambiental, Estudis d'Integració Paisatgística, Partions de Domini Públic de la Zona Marítim Terrestre i altres projectes lligats al medi costaner.
És Investigadora Principal d'un Grup de Recerca en la UCV denominat “Geomorfologia costanera i factor antròpic: Anàlisi multiescalar” dedicat especialment a estudis paleoambientals i mediambientals. Té més de 70 aportacions científiques publicades en revistes d'índole nacional i internacional (JCR). Ha dirigit diverses tesis doctorals a la Universitat de València i ha dirigit més d'una dotzena de Treballs de recerca i ha participat en diversos projectes de recerca com a Investigadora Principal.

## Referències

* ↑ «L'Albufera d'Elx: Evolución cuaternaria y reconstrucción paleoambiental a partir del estudio de los foraminíferos fósiles.» (en castellano). Tdx.cat, 2001. [Consulta: març 2016].
* ↑ «Página web del grupo de investigación» (en castellano). Arxivat de l'original el 2016-04-04. [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ «Publications by Ana María Blázquez Morilla» (en anglès). Research Gate. [Consulta: 5 març 2016].
# Aediodina

Aediodina és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Aediodina quaternalis, que es troba a l'illa d'Ambon i Taiwan.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 16 febrer 2011].
# Crevalcore

Crevalcore (en bolonyès Crevalcôr) és un municipi italià, situat a la regió d'Emília-Romanya i a la Ciutat metropolitana de Bolonya. L'any 2010 tenia 13.580 habitants. Limita amb els municipis de Camposanto (MO), Cento (FE), Finale Emilia (MO), Nonantola (MO), Ravarino (MO), San Giovanni in Persiceto, Sant'Agata Bolognese i Bomporto (MO).

## Història

El municipi té el seu origen en un castell medieval i durant el segle xiii va participar en totes les guerres que enfrontaren les ciutats italianes amb l'Imperi Germànic.
El 7 de gener de 2005 s'hi va produir un accident ferroviari quan un tren de viatger va xocar amb un altre de mercaderies, amb un resultat de 17 morts.

## Fills il·lustres

* Marcello Malpighi (1628-1694), metge
* Tommaso Bai (1650-1714) cantant i compositor.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2009- | Claudio Broglia | PD |

## Bibliografia

* Paolo Cassoli, "Crevalcore" in: Bologna e i comuni della provincia. Dal Santerno al Panaro a cura di Cesare Bianchi, Vol. I pp. 323-334
* AA. VV., Crevalcore: percorsi storici, a cura di Magda Abbati, BO, Costa Editore, 2001
* Rassegna storica crevalcorese, periodico di storia locale dell'Istituzione dei servizi culturali "Paolo Borsellino"
* AA. VV., "Piccola e grande storia dell'Ospedale Barberini", a cura di Magda Abbati, Crevalcore, 2010
# Àcid 2-hidroxioleic

L'àcid 2-hidroxioleic, també conegut amb el nom comercial Minerval, i de nom sistemàtic àcid (Z)-2-hidroxioctadec-9-enoic, és un àcid carboxílic de cadena lineal amb devuit àtoms de carboni, un doble enllaç entre els carbonis 9 i 10 i amb un grup hidroxil ${\ce {-OH}}$ al carboni 2, la qual fórmula molecular és ${\ce {C18H34O3}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras.
Fou aïllat per primera vegada a un oli de llavors el 1975 per M. B. Bohannon i R. Kleiman de la Salvia nilotica, que en contenen un 0,6 %. Presenta activitat antitumoral. És un inductor de l'arrest del cicle cel·lular i l'apoptosi en diverses línies cel·lulars de càncer, incloent-hi línies de glioma, leucèmia, càncer de mama i còlon. Augmenta els nivells d'esfingomielina a les membranes de les cèl·lules tumorals, que normalment mostren una disminució del seu contingut i les remodela per aconseguir valors semblants en comparació amb les cèl·lules normals. El compost no té cap efecte en els nivells d'esfingomielina en cèl·lules no canceroses.

## Referències

* ↑ Bohannon, M. B.; Kleiman, R. «Unsaturated C18 α-hydroxy acids inSalvia nilotica» (en anglès). Lipids, 10, 11, 01-11-1975, pàg. 703–706. DOI: 10.1007/bf02532764. ISSN: 0024-4201.
* ↑ «PlantFAdb: 2-OH-18:1-delta-9c; 9-Octadecenoic acid, 2-hydroxy-, (9Z)-; 9-Octadecenoic acid, 2-hydroxy-, (Z)-; (Z)-2-Hydroxyoctadec-9-enoic acid; 2-Hydroxyoleic acid; Minerval; cis-2-Hydroxy-9-octadecenoic acid; -alpha--Hydroxyoleic acid». [Consulta: 30 maig 2018].
* ↑ Martínez, Jordi; Vögler, Oliver; Casas, Jesús; Barceló, Francisca; Alemany, Regina «Membrane Structure Modulation, Protein Kinase Cα Activation, and Anticancer Activity of Minerval». Molecular Pharmacology, 67, 2, 01-02-2005, pàg. 531–540. DOI: 10.1124/mol.104.000778.
* ↑ Martin, Maria Laura; Barceló-Coblijn, Gwendolyn; Escribá, Pablo V. «Minerval (2-hydroxyoleic acid) may replace oleic acid in human tumor cell lines». Chemistry and Physics of Lipids, 154, 01-08-2008, pàg. S48. DOI: 10.1016/j.chemphyslip.2008.05.132. ISSN: 0009-3084.
* ↑ «2-Hydroxy Oleic Acid | CAS 56472-29-8» (en anglès). [Consulta: 30 maig 2018].
# Ângelo Neto

Ângelo Pelegrinelli Neto (Junqueirópolis, São Paulo; 2 de setembre de 1991) és un futbolista brasiler que juga de migcampista al club portuguès Casa Pia.

## Palmarès
### Moreirense

* Taça da Liga: 2016–17

## Referències

* ↑ «OFICIAL: Casa Pia contrata Ângelo Neto» (en portuguès). Mais Futebol, 17-06-2021. [Consulta: 10 maig 2024].

## Enllaços externs

* Ângelo Neto, Fitxa a Soccerway
* Ângelo Neto, fitxa a ForaDeJogo
# Émilie Heymans

Émilie-Joane Heymans (14 de desembre de 1981) és una bussejadora canadenca. Nascuda a Brussel·les, Bèlgica i criada a Saint-Lambert, un barri de Mont-real (Quebec). Heymans va guanyar quatre medalles olímpiques, dues de bronze i dos de plata. És la primera dona bus a guanyar medalles en quatre Jocs Olímpics consecutius, i la primera canadenca a guanyar medalles en quatre Jocs Olímpics consecutius. Heymans també és una vegada campiona de món i ha guanyat quatre Campionats Panamericans, així com un campionat als Jocs de la Mancomunitat.

## Vida personal

Heymans va néixer a Brussel·les, encara que la seva família es va traslladar a Quebec després que la seva mare competís als Jocs Olímpics de Mont-real 1976 com una esgrimista.

## Carrera

Abans de convertir-se en bussejadora, Heymans era gimnasta. No obstant això, ella va començar a bussejar l'any 1993, als 11 anys després que els seus entrenadors li diguessin que no té el físic per ser un gimnasta.

## Referències

* 1 2 Tony Care «Emilie Heymans makes Canadian history with typical humility». CBC Sports, 29-07-2012 [Consulta: 15 març 2017].
* ↑ Cathal Kelly «London 2012: Emilie Heymans isn't the retiring type». Toronto Star, 29-07-2012.
* ↑ Television SRC, Pekin 2008, 'Plus Vite, Plus Haut, Plus Fort' segment (autobiographical monologue), Émilie Heymans, 21 Aug 2008

## Enllaços externs

* Lloc web d'Émilie Heymans
# Zacatecas (arna)

Zacatecas és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Zacatecas ankasokellus, que es troba a Madagascar.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 2 febrer 2019].
* ↑ Afro Moths

## Enllaços externs

* Natural History Museum Lepidoptera genus database
# Zacatelco

* Per a altres significats, vegeu «Zacatelco (municipi)».
Zacatelco és una ciutat a l'estat mexicà de Tlaxcala, que forma part de l'àrea metropolitana de Puebla-Tlaxcala.
Va ser fundada oficialment per Agustín Castañeda l'1 de desembre de 1529. Se situa a l'altiplà mexicà, a 2.210 metres sobre el nivell del mar, sent una de les ciutats més altes de Mèxic. Zacatelco ha passat per un procés d'urbanització que ha donat lloc a una modificació del seu perfil de població, a causa del creixement i la concentració de la població i l'activitat industrial.
Domingo Arenas va crear a Zacatelco el primer Comitè Agrari de Mèxic el 1915. La ciutat es coneix també com a «Cor del Sud».

## Enllaços externs

* Ajuntament de Zacatelco, en castellà
# Zeitschrift für Sukkulentenkunde

Zeitschrift für Sukkulentenkunde, (abreujat Z. Sukkulentenk.), va ser una revista il·lustrada amb descripcions botàniques que va ser editada a Berlín. Es van publicar 3 números en els anys 1923-1928.

## Referències

* ↑ en Trópicos

## Enllaços externs

* a IPNI
# Zoantharia

«Zoantharia» té aquests significats:
* Subclasse Zoantharia de Blainville, 1830 (sinònim). El nom acceptat per aquest taxon es Hexacorallia
* Ordre Zoantharia Gray, 1832 (nom acceptat). Són sinònims Zoanthidea i Zoanthiniaria.

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Zoantharia». [Consulta: 14 febrer 2020].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Zoantharia». [Consulta: 14 febrer 2020].
# Ísola Foradada

* Aquest article tracta sobre l'illa de l'Alguer. Vegeu-ne altres significats a «Foradada (desambiguació)».
La Foradada (en italià: Isola di Foradada) és una ísola situada a pocs quilòmetres de la ciutat sarda i catalanoparlant de l'Alguer, a les proximitats del cap de la Caça i en mar obert. Es tracta d'un imponent crastu calcari de color blanquigino i foradat de banda a banda.

## Referències

* ↑ «Isola Foradada» (en castellà). Sardegna Turismo, 20-11-2015. Arxivat de l'original el 2020-06-20. [Consulta: 18 juny 2020].
# Ístria

«Ístria» té aquests significats:
* Toponímia:
** Regió d'Ístria, regió formada per la península d'Ístria i territoris adjacents pel nord, a l'extrem nord de l'Adriàtic, entre Trieste al golf de Venècia i Fiume
** Canal d'Ístria, estuari que s'obre a la costa occidental de la península d'Ístria a Croàcia, pocs quilòmetres al nord de Rovinj
** Península d'Ístria, accident geogràfic a l'extrem nord-oest de Croàcia i sud-oest d'Eslovènia
** Divisions administratives:
*** Marca d'Ístria, marcgraviat, marca o marquesat d'Ístria, marca fronterera carolíngia que abastava la península d'Ístria i el territori circumdant conquistat pel fill de Carlemany, Pipí d'Itàlia el 789
*** Ístria veneciana, part de la península d'Ístria que va passar a Venècia entre els segles XIII/XIV fins al 1797
*** Ducat d'Ístria, títol del regne napoleònic d'Itàlia concedit per Napoleó al mariscal Bessières el 1808 el territori d'Ístria fou perdut per França el 1813
*** Departament d'Ístria, departament del Regne napoleònic d'Itàlia, format el 1806 i constituí la Intendència d'Ístria el 1811
*** Intendència d'Ístria, entitat administrativa francesa formada el 1811 com a província de l'Imperi fins al 1814 que fou ocupada pels austríacs
*** Província d'Ístria, (1849 - 1919) província austríaca cedida al Regne d'Itàlia
*** Comtat d'Ístria, divisió administrativa de Croàcia formada el 30 de desembre de 1992
* Miscel·lània: (183) Istria, asteroide
# İzmir köfte

Les İzmir köfte (en turc també İzmir köftesi) (en grec σουτζουκάκια σμυρνέικα, AFI [sudzu'kakca smir'neika]) o köftes d'Esmirna, són un plat típic de les cuines turca i grega que consisteix en unes mandonguilles allargades de carn, força especiades, servides en una salsa característica. El plat conté també patates i pastanagues a Turquia i sovint se serveix acompanyat amb pilav (arròs turc), o amb arròs o puré de patates, a Grècia.
Les mandonguilles solen ser fetes de carn de vedella o, a Grècia, d'una barreja de vedella i porc, amb pa ratllat, ou, all i julivert trinxats, comí molt, sal i pebre, enfarinades abans de fregir-les en oli d'oliva. També hi ha qui hi afegeix orenga o canyella molta.
La salsa d'aquest plat sol tenir tomàquet (o salça), vinagre (o vi a Grècia), ceba, all, sal, sucre i pebre, una fulla de llorer, i oli d'oliva. També hi ha qui hi afegeix pebre vermell o una branqueta de canyella.

## Referències

* ↑ Feyzi Halıcı. Birinci Milletlerarası Yemek Kongresi: Türkiye, 25-30 Eylül 1986. Kültür ve Turizm Bakanlığı, 1988.
* ↑ Ozcan Ozan. The Sultan's Kitchen: A Turkish Cookbook. Tuttle Publishing, 13 desembre 2013, p. 146–. ISBN 978-1-4629-0639-0.

## Vegeu també

* Sulu köfte

## Enllaços externs

* Imatges de "İzmir köfte"
# Šaranduwa

Šaranduwa era una ciutat hitita situada al sud-oest del llac de la Sal i en direcció al riu Hulaya (al nord-est o est de Lukka).
Quan Hattusilis III va instaurar el regne de Tarhuntasa que va cedir a Kurunta, fill de Muwatal·lis II, al que havia criat, va incloure aquesta ciutat entre les possessions del nou regne.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 252. ISBN 8446022532.
# Šarišská Trstená

Šarišská Trstená és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1345.
# І

І, і (en cursiva І, і) és una lletra de l'alfabet ciríl·lic. Formava part de l'alfabet rus fins a la reforma del 1918, atès que es mantenia el seu ús perquè representava el nombre 10. A més a més, en ucraïnès el fonema [ɪ] queda representat per aquesta lletra, mentre que la и representa el so [i]. Tot i això, totes les altres llengües eslaves que fan servir l'alfabet ciríl·lic van optar per l'ús d'una de les dues molt abans que el rus.

## Regles d'ús

Abans de 1918 hi havia una sèrie de regles d'ús:
* Es fa servir i abans de vocal i de la semivocal й.
* Es fa servir и abans de consonant i al final de paraula.
* Excepció: es fa servir и abans de semivocals en paraules compostes: пятиакровый > пяти+акровый > cinc acres.
* Excepció: es fa servir и a миръ (pau, tranquil·litat, concòrdia, unió) i i a мiръ (món, univers, societat), i a tots els seus derivats.

## Taula de codis

    Codificació de caràctersTipusDecimalHexadecimalOctalBinari UnicodeMajúscula103004060020060000 0100 0000 0110 Minúscula111004560021260000 0100 0101 0110 ISO 8859-5Majúscula166A62461010 0110 Minúscula246F63661111 0110 KOI 8Majúscula182B62661011 0110 Minúscula166A62461010 0110 Windows 1251Majúscula178B22621011 0010 Minúscula179B32631011 0011

## Vegeu també

* Ї, alfabet ciríl·lic
* И, alfabet ciríl·lic
* Й, alfabet ciríl·lic
* Ы, alfabet ciríl·lic
* I, alfabet llatí
* Iota, I, alfabet grec
# Ћ

Ћ, ћ (en cursiva Ћ, ћ) és una lletra de l'alfabet ciríl·lic, representa el so /tsʃ/, que es produeix a partir de la consonant oclusiva alveolar /t/ per intonació.
És una lletra tradicional sèrbia, i l'única històrica en les reformes de Vuk Stefanović Karadžić. Apareix en la gran part dels cognoms més comuns de Sèrbia. En l'alfabet llatí serbi normalment es translitera com ⟨æ⟩, d'acord amb l'alfabet llatí serbocroat, o sense el signe diacrític, com c; transliteracions menys freqüents són: ⟨tj⟩, ⟨ty⟩, ⟨cj⟩, ⟨cy⟩, ⟨ch⟩ i ⟨tch⟩.

## Vegeu també

* Ħ
* Ќ
* Ђ
* Ӵ