OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rusa I

Rusa I va ser rei d'Urartu de l'any 735 aC al 713 aC
No se sap si era fill o parent de Sarduri II (cosa probable) o bé era un usurpador. Va construir la ciutat d'Alashkert. Va sotmetre 19 reietons de la regió del llac Sevan.
Aprofitant un cop d'estat que va enderrocar a Aza, rei de Manna, i la seva substitució per son germà Ullusunu, protegit de Rusa, va obtenir la cessió d'alguns districtes fronterers. Es va aliar també amb Dayauku (Deioces) rei dels medes de Ecbàtana (Hamadan), i a Metatti, rei dels medes de Zikurtu (Sagartia) segurament a la regió de Maragha. També els reis de Karallu i Allabria (a la part superior del Petit Zab) es van convertir en vassalls seus. Mutsatsir va rebre un príncep fidel en la persona d'Urzana.
Sargon II d'Assíria va atacar als aliats d'Urartu, i l'any 715 aC va imposar a Ullusunu com a rei vassall d'Assíria a Manna. Va donar mort al rei de Karallu, i va fer fugir al d'Allabria, i el rei mede Deioces va ser deportat. Es creu que havia instigat una incursió dels cimmeris al nord d'Urartu, que van derrotar a Rusa I. Llavors Assíria va envair Urartu i Sargon II va trobar a Rusa a Uixdich o Uishdikh, prop del llac Urmia i el va derrotar. Rusa i el rei Metatti de Zikurtu van fugir cap al Mutsatsir, que va restar-li fidel. Els assiris van saquejar Urartu, i després van marxar contra Urzana de Mutsatsir i van saquejar la seva capital, incloent el famós temple del déu Ardini.
Rusa es va posar malalt i va morir (alguns pensen que es va suïcidar) l'any 713 aC. El va succeir el seu fill Argisti II.

## Referències

* ↑ Cassin, Elena (et al.) (eds.). Los imperios del antiguo Oriente: la primera mitad del primer milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 49-50, 52-53. ISBN 8432301183.
* ↑ Burney, Charles. Historical dictionary of the Hittites. Lanham, Md.: Scarecrow Press, 2004, p. 188. ISBN 9780810849365.

## Bibliografia

* Grousset, R. Adonts, N. Histoire d'Armenie. París. [S.n.], 1946.
Viccionari
# Rusa II

Rusa II va ser rei d'Urartu de potser l'any 680 aC al 675 aC.
Va fer front a noves incursions dels gimirri (cimmeris) i s'hi va aliar per girar-los contra Assíria. Un dels caps dels gimirri, Tiushpa, va atacar la Cilícia, possessió dels assiris, però va ser rebutjat pel rei assiri Assarhaddon a Kubutxna. Després d'això els gimirri van destruir el regne frigi (Mushkhi o Muskhi) del rei Mides IV (Mita) el 675 aC. Aquestos muskhis van envair després Urartu.
La successió de Rusa II és confusa. Sembla que el va succeir Erimena, potser fill seu, que va tenir un breu regnat, seguit per Rusa III, fill d'Erimena.

## Referències

* ↑ Lindsay, Ian; Adam T. Smith «A History of Archaeology in the Republic of Armenia». Journal of Field Archaeology, 31, 2, 2006, pàg. 173.

## Bibliografia

* R. Grousset, Histoire d'Armenie
Viccionari
# Rosanna Carteri

Rosanna Carteri (Verona, 14 de desembre de 1930 - Montecarlo, 25 d'octubre de 2020) va ser una soprano italiana, activa principalment durant les dècades del 1950 i 1960.
Després del seu debut amb 19 anys en l'òpera Lohengrin, va ostentar diversos papers protagonistes a nivell internacional, particularment a la Scala de Milà. Va interpretar els papers de Mimi de La Bohème a San Francisco i Desdemona d'Otello o Violeta de La traviata a l'Òpera de París, entre d'altres. També va participar en creacions contemporànies amb directors com Ildebrando Pizzetti, Juan José Castro o Mario Castelnuovo-Tedesco i va gravar diverses produccions televisives per la Rai.
Va retirar-se dels escenaris a mitjans de la dècada de 1960, amb poc més de 30 anys. Va morir a Montecarlo el 2020, amb 89 anys.

## Referències

* 1 2 3 all'Opera, Connessi. «Si è spenta a Monte-Carlo Rosanna Carteri. Aveva 89 anni» (en italià), 25-10-2020. [Consulta: 27 octubre 2020].
# Roy J. Glauber

Roy J. Glauber (Nova York, 1 de setembre de 1925 - Newton, 26 de desembre de 2018) va ser un físic i professor universitari nord-americà guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 2005.

## Biografia

Va néixer l'1 de setembre de 1925 a la ciutat nord-americana de Nova York. Va estudiar física a la Bronx High School fo Science de la ciutat de Nova York, on es llicencià el 1941. El 1949 es va doctorar a la Universitat Harvard, amb la supervisió de Julian Schwinger, on va exercir de professor.

## Recerca científica

Després de llicenciar-se en física l'any 1941 entrà a treballar al Laboratori Nacional de Los Alamos i col·laborà en el projecte Manhattan realitzant càlculs sobre la massa crítica de la bomba atòmica.
Interessat posteriorment en òptica, en els seus estudis, publicats l'any 1963, Roy Glauber va establir les bases de l'òptica quàntica mostrant que la teoria quàntica regeix el camp de l'òptica, establint un model de fotodetecció. Va poder explicar les diferències fonamentals entre fonts càlides de llum, com les bombetes elèctriques amb una barreja de freqüències i fases i els làsers que donen una freqüència i fase concretes.
L'any 2005 fou guardonat amb la meitat del Premi Nobel de Física per la seva contribució a la teoria quàntica de coherència òptica. L'altra meitat del premi el compartiren els físics John L. Hall i Theodor W. Hänsch pel desenvolupament de l'espectroscòpia basada en el làser.

## Referències

* ↑ «Fellows | Royal Society», 16-03-2015. Arxivat de l'original el 16/03/2015. [Consulta: 27 novembre 2021].
* ↑ Glauber, Roy J. The Relativistic Theory of Meson Fields. (tesi), 1949.
* ↑ World Who's who in Science: A Biographical Dictionary of Notable Scientists from Antiquity to the Present (en anglès). Marquis-Who's Who, Incorporated., 1968.
* ↑ «Roy Glauber's Interview» (en anglès). Manhattan Project voices. [Consulta: 27 novembre 2021].
* ↑ Glauber, Roy J. «The Quantum Theory of Optical Coherence» (en anglès). Physical Review, 130, 6, 15-06-1963, pàg. 2529–2539. DOI: 10.1103/PhysRev.130.2529. ISSN: 0031-899X.
* ↑ «Glauber, Hall y Hänsch, premio Nobel de Física por sus investigaciones en el terreno de la óptica» (en castellà). El País, 04-10-2005. ISSN: 1134-6582.

## Enllaços externs

* «Roy J. Glauber» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Ràdio Vaticana

Ràdio Vaticana és l'emissora de ràdio oficial de la Ciutat del Vaticà. Va ser fundada pel papa Pius XI i encarregada a Guglielmo Marconi en 1931. La seva primera transmissió va ser el 12 de febrer de 1931. Durant la Segona Guerra Mundial, Ràdio Vaticana va ser una font de notícies per als Aliats, i com propaganda pro-aliada. El 27 de juny de 2015, el Papa Francesc, en una carta apostòlica motu proprio, va establir el Secretariat de Comunicacions a la Cúria Romana, que va absorbir Ràdio Vaticana a partir de l'1 de gener de 2017, posant fi als 85 anys de funcionament independent de l'organització.
Transmet en 47 idiomes. Les seves emissions radials les efectua per Ona Curta, Ona Mitjana, Freqüència Modulada (zona de Roma i Laci), amb retransmissió del seu senyal a través d'Internet, ràdio digital. La seva adreça està a càrrec dels jesuïtes. Ràdio Vaticà oferix convenis amb altres radioemisores en diferents idiomes, per a la transmissió de les diferents activitats del Papa i diferents programes, tots ells relacionats amb la religió. La programació la realitzen més de 200 periodistes en 61 països. Ràdio Vaticana produeix més de 24.117 hores anuals de radiodifusió. El director general és el Pare Federico Lombardi SJ.

## Referències

* ↑ «Pope Pius XII and the Holocaust» (en anglès). Catholic League Director of Research, 01-03-2000. Arxivat de l'original el 18/5/2008. [Consulta: 18 novembre 2023].
* 1 2 3 «Vatican Radio Ends 85 Years of Independent Operations», 31 December 2016. [Consulta: 10 gener 2017].

## Vegeu també

* L'Osservatore Romano
* Centre televisiu vaticà
# Ràdio Terra

Ràdio Terra fou una emissora de ràdio en català impulsada per l'Associació per la Comunicació Popular als Països Catalans, gestionada pels seus propis socis i que tenia com a àmbit d'actuació els Països Catalans. Inicià les seves emissions l'11 de setembre de 2014. Posteriorment va emetre a través d'Internet i en col·laboració amb altres ràdios (Ona Mediterrània, Ràdio Matarranya, Comarques Nord i Ràdio Arrels) per a emetre en el seu espai de la freqüència modulada. Els seus estudis estaven localitzats a Reus. El 2015 va iniciar una campanya per a arribar a 600 socis. L'emissora arribà a tenir quatre-cents socis però després de perdre'n més de cent es considerà que la situació inviable i l'entitat promotora es veié obligada a tancar l'emissora el 24 de juny de 2019.

## Referències

* ↑ Castellví Roca, Albert «Una nova ràdio emetrà a partir del setembre a tots els Països Catalans». Ara [Consulta: 6 juny 2014].
* ↑ «Una iniciativa per a reconstruir l'espai català de comunicació». Mèdia.cat. [Consulta: 20 agost 2015].
* 1 2 «Ràdio Terra començarà a emetre l'1 de setembre». Llibertat.cat. [Consulta: 20 agost 2015].
* ↑ «Ràdio Terra busca socis per reprendre les emissions al setembre». Diari ARA, 13-07-2015 [Consulta: 20 agost 2015].
* ↑ «Ràdio Terra tanca després de cinc anys». Vilaweb, 25-06-2019.

## Enllaços externs

* Ràdio Terra - Lloc web oficial
# Ruptura d'allau

La ruptura d'allau (o efecte allau) és un fenomen que es pot produir tant en materials aïllants com en materials semiconductors. És una forma de multiplicació de corrent elèctric que pot permetre corrents molt grans dins de materials que d'altra manera són bons aïllants. És un tipus d'allau d'electrons. El procés d'allau es produeix quan els portadors de la regió de transició són accelerats pel camp elèctric a energies suficients per crear parells d'electrons-forat mòbils o lliures mitjançant col·lisions amb electrons lligats.
Els materials condueixen l'electricitat si contenen portadors de càrrega mòbils. Hi ha dos tipus de portadors de càrrega en un semiconductor: electrons lliures (electrons mòbils) i forats d'electrons (forats mòbils als quals falten electrons dels estats d'electrons ocupats normalment). Un electró lligat normalment (per exemple, en un enllaç) en un díode polaritzat inversament es pot desfer a causa d'una fluctuació o excitació tèrmica, creant un parell electró-forat mòbil. Si hi ha un gradient de tensió (camp elèctric) al semiconductor, l'electró es mourà cap a la tensió positiva mentre que el forat es mourà cap a la tensió negativa. Normalment, l'electró i el forat simplement es mouran als extrems oposats del cristall i entraran als elèctrodes adequats. Quan el camp elèctric és prou fort, l'electró mòbil o el forat es pot accelerar a velocitats prou altes per deixar lliures altres electrons lligats, creant més portadors de càrrega lliures, augmentant el corrent i donant lloc a més processos d' "eliminació" i creant una allau. D'aquesta manera, grans porcions d'un cristall normalment aïllant poden començar a conduir.
La gran caiguda de tensió i possiblement un gran corrent durant la ruptura condueixen necessàriament a la generació de calor. Per tant, un díode col·locat en una aplicació d'alimentació de bloqueig invers normalment es destruirà per ruptura si el circuit extern permet un gran corrent. En principi, la ruptura de l'allau només implica el pas d'electrons i no ha de causar danys al cristall. Els díodes d'allau (comunament trobats com a díodes Zener d'alta tensió) es construeixen per crear l'efecte allau a una tensió uniforme i evitar la concentració de corrent durant la ruptura. Aquests díodes poden mantenir indefinidament un nivell moderat de corrent durant la ruptura.

## Referències

* ↑ Agarwal, Tarun. «Differnece Between Zener Breakdown and Avalanche Breakdown» (en anglès). https://www.elprocus.com,+30-01-2019.+[Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ «What is Avalanche Breakdown? | Electrical4U» (en anglès). https://www.electrical4u.com.+[Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ «Difference Between Zener Breakdown and Avalanche Breakdown» (en anglès). https://www.toppr.com.+[Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ «What is Zener Breakdown and Avalanche Breakdown? - Ideal & Actual Zener diode» (en anglès). https://circuitglobe.com,+22-12-2015.+[Consulta: 9 novembre 2022].
# Royal

«Royal» té aquests significats:
* Royal (Illinois)
* Royal (Iowa)
* Royal (Nebraska)
* Royal City, població dels Estats Units a l'estat de Washington
* Royal Lakes, població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
* Royal Pines, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord
* Corme-Royal, municipi francès al departament del Charente Marítim
* Port Royal (desambiguació), diversos indrets
* Ségolène Royal (Dakar, Senegal, 1953), política francesa membre del Partit Socialista
Viccionari
# Royal Academy of Arts

La Royal Academy of Arts o Acadèmia reial d'Arts és una institució artística amb seu a Piccadilly, Londres.
La Reial Acadèmia va sorgir des d'una disputa en la Societat d'Artistes, pel lideratge, entre dos arquitectes, Sir William Chambers i James Paine. Paine va guanyar, però Chambers va jurar venjança i va usar les seves connexions amb el rei per crear una nova institució artística, la Reial Acadèmia, el 1768. Els quaranta fundadors van ser admesos el 10 de desembre de 1768. Sir Joshua Reynolds va ser el primer president, i Benjamin West el segon.
La Reial Acadèmia no rep suport financer de l'estat ni de la Corona. Obté ingressos de les seves exposicions i de donacions. L'Acadèmia dirigeix una escola d'art per a postgraduats, amb seu a Burlington House. Els alumnes acostumen a fer dues exposicions a l'any.
El nombre d'acadèmics està limitat a vuitanta. Es cerca l'equilibri entre les diferents disciplines, i d'aquesta manera, s'acostuma a exigir que n'hi hagi, per exemple, almenys catorze escultors i dotze arquitectes. A més a més dels membres de l'acadèmia (R.A.), existeixen associats (A.R.A.), però no és requisit previ per ésser acadèmic.
El 2018, el 250è aniversari de l'Acadèmia, es van donar a conèixer els resultats d'una gran reforma. El projecte va començar l'1 de gener de 2008 amb el nomenament de David Chipperfield. El suport de Heritage Lottery Fund es va assegurar el 2012. El 19 d'octubre de 2016 la seu de Burlington Gardens es va tancar al públic i es van començar les renovacions, que van incloure la restauració de 150 finestres de guillotina, millores de vidre a 52 finestres i la instal·lació de dues grans llums del terrat. El "New RA" es va obrir al públic el 19 de maig de 2018. La inversió de 56 milions de lliures inclou noves galeries, una sala de conferències, un espai públic de projectes per a estudiants i un pont que uneix les seus de Burlington House i Burlington Gardens. Com a part del procés, es van digitalitzar 10.000 obres de la col·lecció de la RA i es van posar a disposició en línia.

## Referències

* ↑ «La Royal Academy of Arts de Londres acull una mostra dels polèmics nus femenins de Modigliani». Notícies. CCMA, 16-08-2006. [Consulta: 17 novembre 2020].
* ↑ «Royal Academy of Arts» (en anglès). TRC Windows, 2021. [Consulta: 27 abril 2024].
* ↑ Jessie Thompson. «The Royal Academy of Arts gets a new look: Everything you need to know about £56m redevelopment» (en anglès). The Standard, 14-05-2018. [Consulta: 27 abril 2024].

## Enllaços externs

* Royal Academy of Arts - Lloc web oficial
# Sabkhat Boujemal

Sabkhat Boujemal o sabkha de Boujemal (àrab: سبخة بوجمل, sabẖat Būjamal) és una llacuna salada o sabkha de Tunísia situada a la governació de Médenine, delegació de Ben Guerdane, de la que forma el seu límit nord. És a un quilòmetre de la riba de la Bahira El Bibane, un llac salat més gran tancat per una llengua de terra. És llarga (15 km d'oest a est) i amb una amplada variable (2 a 9 km). Té una superfície de 73 km². La ciutat principal a la seva rodalia es El Morchia, a la riba de la Bahira El Bibane a uns 10 km al sud-est. Ben Guerdane és a uns 15 km al sud-est però una mica allunyada de la costa del llac.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada» (en àrab). Atlas des Paysages de Tunisie, 2009. Arxivat de l'original el 2022-05-24 [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ Séthom, Hafedh; Kassab, Ahmed. Les régions géographiques de la Tunisie (en francès). Université de Tunis, 1981.
* ↑ Kassab, Ahmed; Séthom, Hafedh. Géographie de la Tunisie: le pays et les hommes (en francès). Université de Tunis, 1980.
# Saint-Jacques

«Saint-Jacques» té aquests significats:
* Toponímia:
** Saint-Jacques o Sant Jaume (Provença), municipi francès al departament dels Alps de l'Alta Provença, regió de Provença – Alps – Costa Blava
** Saint-Jacques-d'Aliermont, municipi francès al departament del Sena Marítim
** Saint-Jacques-d'Ambur, municipi francès al departament del Puèi Domat
** Saint-Jacques-des-Arrêts, municipi francès al departament del Roine
** Saint-Jacques-d'Atticieux, municipi francès al departament de l'Ardecha
** Saint-Jacques-des-Blats, municipi francès al departament del Cantal
** Saint Jacques de Calahons, ermita a la comuna nord-catalana de Catllà, al Conflent
** Saint-Jacques de Joucou, abadia i monestir al comtat de Rasès
** Saint-Jacques-sur-Darnétal, municipi francès al departament del Sena Marítim
** Saint-Jacques de Joucou, abadia i monestir i abadia fundat al sVIII - IX, al comtat de Rasès.
** Saint-Jacques-des-Guérets, municipi francès al departament del Loir i Cher
** Saint-Jacques-de-la-Lande, municipi francès al departament d'Ille i Vilaine regió de Bretanya
** Saint-Jacques-de-Néhou, municipi francès al departament de Manche
** Saint-Jacques-de-Thouars, municipi francès al departament de Deux-Sèvres
** Saint-Jacques-en-Valgodemard, municipi francès al departament dels Alts Alps i regió de Provença – Alps – Costa Blava
** Ville-Saint-Jacques, municipi francès al departament de Sena i Marne i a la regió d'Illa de França
* Miscel·lània: Saint-Jacques…La Mecque, pel·lícula francesa dirigida per Coline Serreau el 2005
# Saint-Jacut-de-la-Mer

Saint-Jacut-de-la-Mer (en bretó Sant-Yagu-an-Enez) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 871 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.051 | 1.022 | 934 | 893 | 797 | 871 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jacques Roux | |
| 2008- | Daniel Cattelain | |
# Salvador Juanola i Reixach

Salvador Juanola i Reixach (Tortellà, Garrotxa, 1893 - Manresa, Bages, 1975) va ser un intèrpret de tenora i tible i compositor de sardanes.
Pertanyent a una nissaga de músics, era el tercer fill de Llorenç Juanola i Gibert, i germà de Jaume, Francesc, Josep, Narcís, Rafael, tots ells també compositors.
Va ser el segon en importància dels germans Juanola, després de Francesc, ja que en va escriure aproximadament un centenar.

## Referències

* Carles Riera, Josep Maria Serracant, Josep Ventura Diccionari d'autors de sardanes i de música per a cobla Girona: SOM, 2002

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
# Salvador Llanas i Rabassa

Salvador Llanas i Rabassa (Mataró, Maresme, 1854 — Mataró, Maresme, 1928) fou un escriptor català.
Fou director del Diario de Mataró. Escriví novel·les històriques i peces de teatre en castellà i en català. També escriví poesia.

## Obres
### Poesia

* Hojas: poesias originales (1887)
* El ver amor (1910), poesia premiada amb la Flor Natural als Jocs Florals de Reus de 1910
* Visions i parlaments de la mia Musa (1912)
* Flors i poncelles. Poesies llorejades en diferents Certámens literaris y Jochs Florals (1913)
* Perpetuínes. Poesies llorejades en diferents certámens literaris y Jochs Florals (1915)
* Poesies (1920)

### Novel·les històriques i peces de teatre

* La Mujer de Urías (1884), drama en tres actes en prosa
* Lo mas malehit (1888), drama en tres actes i en vers
* Carlos de Viana (1889; en versió catalana el 1929), drama històric en tres actes
* El naixement del Messies
* Don Carlos el Hechizado (1890), drama històric en tres actes
* L'anell de la morta (1895), tragèdia en tres actes
* La Gloria de Israel, o, El salvador d'Egipte (1903), drama bíblic en quatre actes
* El secret (1916), drama en tres actes
* L'escàndol (1929), drama en tres actes

## Referències

* ↑ «Salvador Llanas i Rabassa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# San Torcuato

San Torcuato és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Alta.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Tomba d'Adam

La Tomba d'Adam és un túmul del neolític, situat a Alton Barnes (Wiltshire), al sud-oest d'Anglaterra. Durant el període anglosaxó també se'l va anomenar Woden's Burg («turó de Woden»). Està catalogat com a monument antic i àrea arqueològica del Regne Unit.

## Descripció

Aquest túmul és del mateix tipus que els que es troben a la zona Severn-Cotswold (a prop de riu Severn i dels Cotswolds), de fet està situat a dalt d'un turó dels Cotswolds anomenat Walker's Hill. La Tomba d'Adam està situada en una regió on abunden els túmuls neolítics. Aquest tipus de túmul consisteixen generalment en un moviment de terres amuntegades formant una mena de trapezi damunt d'una cambra funerària; l'aspecte resultant exterior és un túmul allargat.
La Tomba d'Adam va ser excavada parcialment per l'arqueòleg John Thurnam el 1860. La cambra de l'interior està feta de blocs de pedra sorrenca (sarsen), té 0,9 m de fondària i contenia restes de quatre esquelets humans. En el lloc també es va trobar una punta de fletxa. Segons els arqueòlegs, la forma que actualment té el túmul, erosionat amb el pas dels anys, és la d'un pit de terra que fa 70 metres de perímetre i 7 metres d'alçada, amb dos solcs a cada costat llarg del trapezi orientats de sud-est a nord-oest. Cap a l'extrem sud-est hi ha dues pedres grans, que són conegudes popularment amb els noms: El Vell Adam i La Petita Eva. La col·locació d'aquestes pedres fan pensar que eren l'entrada a un vestíbul de la cambra funerària.

## Fets històrics i llegendaris

Segons la llegenda el túmul és la tomba d'un gegant i el seu esperit volta per la rodalia. El nom més antic, però, és el que es feia servir en l'època anglosaxona, quan li deien Wodnesbeorg (el Turó de Woden) i en la Crònica anglosaxona s'esmenten dues batalles que van passar en aquest lloc, l'una el 592 entre Ceawlin rei anglosaxó de Wessex i els britans i l'altra el 715 en què va lluitar Ceolred de Mèrcia amb Ine de Wessex. S'ha suggerit que tingui alguna mena de relació amb Avebury, potser ambdues construccions les va fer la mateixa ètnia.

## Referències

* 1 2 «Adam's Grave: a long barrow on Walker's Hill». Historic England. [Consulta: 5 juny 2017].
* ↑ «Adam's Grave». Ancient Wisdom. [Consulta: 5 juny 2017].
* ↑ «Adam's Grave, neolithic long barrow». stone circles. [Consulta: 5 juny 2017].
* ↑ «Adam's Grave». Haunted Wiltshire. [Consulta: 5 juny 2017].
* ↑ «Adam's Grave, AD592 & AD715». The Ravens Warband. [Consulta: 5 juny 2017].
* ↑ Crònica anglosaxona, manuscrit E Arxivat 2009-02-12 a Wayback Machine. Bodleian MS Laud 636
* ↑ «Battle of Wodens Barrow 592». Historic England. [Consulta: 5 juny 2017].
* ↑ Range, Katherine «A Prehistoric A-Z: Adam’s Grave». The Heritage Journal, 24-03-2004 [Consulta: juny 2017].

## Bibliografia

* Clarke, Bob. Prehistoric Wiltshire: An Illustrated Guide. Amberley Publishing Limited, 2013.
* Wills, Keith. Haunted Wiltshire. The History Press, 2014.