OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mary Berry

Mary-Rosa Alleyne Berry (Bath, Somerset, 24 de març de 1935) és una escriptora gastronòmica i presentadora de televisió britànica. Ha publicat més de 70 llibres de cuina i ha conduït alguns programes de televisió de la BBC i Thames TV. Des de 2010, és jutgessa en el programa de rebosteria The Great British Bake Off. Fou nomenada comanadora de l'Orde de l'Imperi Britànic al 2012.

## Biografia

Mary Berry va nàixer el 24 de març de 1935 a Bath. És la segona de tres fills. Son, Alleyne W. S. Berry, agrimensor, urbanista i batle de Bath el 1952, estigué involucrat en la fundació de la Universitat de Bath. Als 14 anys, Berry contragué poliomielitis i estigué internada a l'hospital tres mesos. Com a conseqüència, té escoliosi, feblesa a la mà esquerra i té el braç dret és més prim.

## Publicacions

Berry ha publicat més de 70 llibres de cuina. The Hamlyn All Colour Cookbook en fou el primer, publicat al 1970, realitzat en col·laboració amb Ann Bodi i Audrey Ellis.
* Mary Berry's Cook Book (1971)
* Popular Freezer Cookery (1972)
* Popular French Cookery (1972)
* Good Afternoon Cookbook (1976)
* One Pot Cookink (1978)
* Mary Berry's Family Recipes (1979)
* Television Cook Book (1979)
* Glorious Puds (1980)
* Mary Berry's Home Cooking (1980)
* Cooking with Cheese (1980)
* Day by Day Cooking (1981)
* Mary Berry's Main Course (1981)
* New Book of Meat Cookery (1981)
* Recipes from Home and Abroad (1981)
* Fruit Fare (1982)
* Mary Berry's Country Cooking (1982)
* The Perfect Sunday Lunch (1982)
* Crockery Cookery (1983)
* Cooking at Home (1983)
* Food as Presents (1983)
* Mary Berry's Complete Television Cook Book (1983)
* Fast Deserts (1983)
* Family Cooking (1984)
* Iceland Guide to Cooking from Your Freezer (1985)
* Mary Berry's Kitchen Wisdom (1985)
* Feed Your Family the Healthier Way (1985)
* New Freezer Cook Book (1985)
* Cooking for Celebrations (1986)
* Mary Berry's Desserts and Confections (1991)
* Mary Berry's Complete Cook Book (1995)
* Mary Berry's Baking Bible (2009)
* Mary Berry: At Home (2013)

## Reconeixements

Al 2012, Berry fou nomenada comanadora de l'Orde de l'Imperi britànic (CBE), pels seus serveis en les arts culinàries. El juliol de 2012, la Bath Spa University li atorgà un doctorat honoris causa per les seues contribucions a la gastronomia.

## Referències

* ↑ BCC. «The Great British Bake Off - Mary Berry» (en anglès). Arxivat de l'original el 21 de juliol de 2013. [Consulta: 21 juliol 2013].
* ↑ Daily Mail. «Mary Berry Reveals How She Coped With Her Son's Tragic Death» (en anglés). [Consulta: 21 juliol 2013].
* ↑ Daily Mail. «All rise for Mary queen of cakes! Great British Bake Off judge shares a few slices of her wisdom Read more: http://www.dailymail.co.uk/femail/article-2046689/Great-British-Bake-Off-judge-Mary-Berry-shares-wisdom.html#ixzz2ZdPubVhT Follow us: @MailOnline on Twitter | DailyMail on Facebook» (en anglès). [Consulta: 21 juliol 2013].
* ↑ «Queen's birthday honours list 2012: GCB, DBE and CBE» (en anglés). The Guardian, 16-06-2012.
* ↑ «Bath Spa University announces honorary degrees for 2012» (en anglés). www.bathspa.ac.uk, 26-06-2012.
# 1371
## Esdeveniments

* Primera referència als naips en el llibre de concordances de Jaume March
* Robert II esdevé rei d'Escòcia, el primer de la dinastia Estuard, a la mort del seu oncle David II d'Escòcia.

## Naixements

* 28 de maig, Joan I de Borgonya, a Dijon
* 30 de desembre, Basili I de Moscou, a Moscou

## Necrològiques

* 22 de febrer, castell d'Edimburg: David II d'Escòcia
* 4 de març, Brie-Comte-Robert: Joana d'Evreux
* 20 de setembre, Barcelona: Ramon de Tàrrega, jueu convers targarí, frare dominic i teòleg acusat d'heretgia.

## Referències

* ↑ Denning, Trevor. The Playing-cards of Spain: A Guide for Historians and Collectors (en anglès). Fairleigh Dickinson Univ Press, 1996, p. 13. ISBN 0838637477.
# Alexandria Bay

Alexandria Bay és una vil·la del Comtat de Jefferson (Nova York) als Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 1.088 habitants, 482 habitatges, i 270 famílies. La densitat de població era de 567,7 habitants/km².
Dels 482 habitatges en un 24,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,4% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 43,8% no eren unitats familiars. En el 38,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,3% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 23,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.338 $ i la renda mediana per família de 36.979 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 21.429 $. La renda per capita de la població era de 16.875 $. Entorn de l'11% de les famílies i el 13,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alexandria Bay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alexandria Bay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ї

Ї, ї (en cursiva Ї, ї) és una lletra de l'alfabet ciríl·lic, tretzena de l'alfabet ucraïnès.

## Ús

S'empra en les llengües ucraïnesa i rutena per representar la vocal iotitzada /ji/. En rutè també pot rerpesentar el so /i/ palatalitzat.

## Taula de codis

    Codificació de caràctersTipusDecimalHexadecimalOctalBinari UnicodeMajúscula103104070020070000 0100 0000 0111 Minúscula111104570021270000 0100 0101 0111 ISO 8859-5Majúscula167A72471010 0111 Minúscula247F73671111 0111 KOI 8Majúscula183B72671011 0111 Minúscula167A72471010 0111 Windows 1251Majúscula175AF2571010 1111 Minúscula191BF2771011 1111

## Vegeu també

* І, alfabet ciríl·lic
* И, alfabet ciríl·lic
* Й, alfabet ciríl·lic
* Ы, alfabet ciríl·lic
* I, alfabet llatí
* Iota, I, alfabet grec
# Paller cobert i era de Casa Serrat

El Paller cobert i era de Casa Serrat és una casa d'Erill la Vall, al municipi de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici constituït per un cos principal destinat a cobert, de planta rectangular, cobert a dues aigües, amb la planta baixa oberta i la part superior de la façana principal tancada amb un parament de fusta.
Al costat sud hi ha un cos d'ampliació destinat a estable i paller, amb façanes cegues excepte la principal que té una porta a la planta baixa i una gran obertura al pis. La coberta és continuació de la del cobert, amb un pendent més suau.

## Referències

* 1 2 «Paller cobert i era de Casa Serrat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Creu Coberta

«Creu Coberta» té aquests significats:
* La Creu Coberta, barri de la ciutat de València que forma part del districte de Jesús, al sud de la ciutat
* Creu Coberta (València), creu de terme de València
* Creu Corberta de Mislata a l'Horta Oest.
* Creu Coberta d'Almàssera a l'Horta Nord.
* Creu Coberta de Xèrica, monument de Xèrica (Alt Palància, País Valencià)
* Creu Coberta d'Aiora o creu de Sant Antoni a Aiora (Vall de Cofrents)
* Creu Coberta (Barcelona), creu al coll dels Inforcats (Barcelona)
* Creu Coberta de la Vall, a Batea (Terra Alta)

## Vegeu també

* Categoria:Creus cobertes
# Marion Talayrach

Marion Talayrach Bambi (Sant Esteve del Monestir, 11 d'agost del 1979) és una jugadora nord-catalana de rugbi a 15 que ha jugat amb la USAT i la selecció francesa en la posició d'aler. Fa 1,73 m i 60 kg. Viu, o visqué, a Santa Maria la Mar.
El 2008 participà en el "Raid Vittel Amazone" a l'Illa de la Reunió en l'equip Hiru Dona, amb les jugadores de l'AS Bayonne Sandrine Jaureguiberry i Maialen Berterreche.

## Carrera

(al 30.8.2006)
* (2004-2008) USAT XV Toluges (el 2007 era capitana de l'equip)
* 2010- Stade Olympique Villelonguet

### Internacional

* Participà (pel cap baix) 31 vegades en l'equip de França
* Participació en la Copa del Món de rugbi femení del 2006 al Canadà, amb França classificada en tercer lloc
** 2007 Torneig de les Sis Nacions femení:
** 18.3.07 a Stade du Bout du Clos (Maurepas)
** 11.3.07 Old Albanians (Londres)
** 24.2.07 a Stade Guy Moquet (Drancy)
** 10.2.07 a St. Mary's RFC (Dublin)
(a partir del març del 2007 ja no apareix seleccionada)

## Palmarès

* Torneig de les Sis Nacions femení: Gran Slam el 2005
* Campiona de França el 2004, 2005, 2006, 2008
* Finalista del Campionat de França el 2009

## Referències

* ↑ «Raid Amazones : sport et raid aventure réservé aux femmes».

## Enllaços externs

* Seleccions femenines franceses a partir del 2007 (francès)
# 184

El 184 (CLXXXIV) fou un any de traspàs començat en dimecres del calendari julià.

## Esdeveniments

* Xina: Es produeix la Rebel·lió dels Turbants Grocs dels camperols contra l'emperador de la dinastia Han.
* Beolhyu esdevé rei de Silla.

## Referències

* ↑ SY. «Yellow Turban Rebellion» (en anglès). World History Encyclopedia, 2019. [Consulta: 24 setembre 2023].
* ↑ «List of Rulers of Korea | Lists of Rulers» (en anglès). Heilbrunn Timeline of Art History | The Metropolitan Museum of Art, 2004. [Consulta: 24 setembre 2023].
# Њ

Њ, њ (en cursiva Њ, њ) és una lligadura de les lletres ciríl·liques Н i Ь. S'empra en serbi i en macedònic per representar el palatal nasal [ɲ], el mateix so que es representa en català amb el dígraf ny (Catalunya). Aquesta lligadura fou inventada per Vuk Stefanović Karadžić. A l'alfabet llatí serbi es representa amb el dígraf nj.
# Pablo Zendrera Tomás

Pablo Zendrera Tomás (Barcelona, 1924 - Barcelona, 6 d'abril de 2020), va ser un editor català. Fill de l'editor autodidacta Josep Zendrera i Fecha, va estudiar Intendència Mercantil a l'Escola Industrial del carrer Urgell. Va entrar a la casa editorial del seu pare, Editorial Joventut i va ser el seu conseller en cap entre el 1948 i el 1995. Entre 1923 i 1995, l'editorial va publicar uns deu mil llibres en català, gallec i castellà. La Federació de Gremis d'Editors d'Espanya li va atorgar l'«Homenatge Liber 2012» en reconeixement de la seva trajectòria al món de l'edició.

## Referències

* ↑ «Pablo Zendrera Tomás». En Memoria, 07-04-2020. [Consulta: 7 abril 2020].
* ↑ «La pugna por Juventud provoca la marcha de parte de los Zendrera» (en castellà). El País [Madrid], 28-02-1996. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Vidal, Jaume. «Pablo Zendrera. La joventut que va quedar enrere». Noms per una Història de l'Edició a Catalunya. Roser Rahola. Pablo Zendrera. p.52-93. Gremi d'Editors de Catalunya, 2003. Arxivat de l'original el 2023-03-05. [Consulta: 9 febrer 2020].
* ↑ «Nova edició de la Fira Internacional del llibre Liber L'illa dels llibres -». L'illa dels llibres, 27-09-2012. [Consulta: 9 febrer 2020].

## Bibliografia

* Gatell, Cristina; Vidal, Jaume. Noms per una història de l'edició a Catalunya : Roser Rahola, Pablo Zendrera. Barcelona: Gremi d'Editors de Catalunya, 2003 (Col·lecció Història de l'Edició)). ISBN 84-932300-3-0.
# Currículum ocult

L'expressió currículum ocult o currículum amagat fa referència a un tipus d'aprenentatge el qual es fa a l'àmbit escolar i que reprodueix, sense explicitacions, les condicions de l'entorn sociològic i d'aula —per exemple, les actituds de dominació típiques de les societats capitalistes i patriarcals. En aquest sentit, una crítica del currículum ocult d'un llibre de text de primària, per exemple, assenyalaria els rols diferenciats d'homes i dones en la distribució de funcions professionals o de les tasques a la llar. L'estudi del currículum ocult es fa, sobretot, en el marc de la teoria de la reproducció i de l'estudi de l'hegemonia cultural. A la nostra societat encara s'accepta i es considera el «model masculí» com a currículum educatiu universal.
Al remat, el currículum ocult és allò que s'ensenya a les aules implícitament, com ara mitjançant les actituds i expectatives del professorat, l'orientació acadèmica i professional o el llenguatge. El personal docent també són agents culturals actius, imbuïts en les dinàmiques de la societat i no pas distribuïdors neutrals d'informació. Qüestions com la forma de gestionar els conflictes, l'incentiu a fer preguntes, quines actituds es toleren i quines no, i de quina manera no es toleren. Així, el currículum ocult condiciona no només l'aprenentatge dels alumnes sinó també, i molt especialment, la manera en què ens socialitzem.

## Referències

* ↑ Pilar Albertín, Antonia Dorado, Irene Mates, Intervenció-investigació en violències de gènere, Documenta Universitaria, 2015. ISBN 9788499842806
* ↑ Daviu, Marta. «Escola feminista i coeducació: una aposta pel 8 de març». Catarsi Magazín, 03-03-2023. [Consulta: 3 març 2023].

## Bibliografia

* Torres Santomé, Jurjo. El curriculum oculto (en castellà). Madrid: Morata, 2005. ISBN 9788471123510.

## Vegeu també

* Coeducació
* Educació diferenciada
* Educació mixta
* Educació obligatòria
* Metanarrativa
* Micromasclisme
* Pedagogia crítica
* Poder transversal
Viccionari
# Mateu Ortoneda

Mateu Ortoneda va ser un pintor català d'origen aragonés i situat a Tarragona durant el segle xv. Era germà de Pasqual Ortoneda.
Es conserva, signat per ell un tríptic de Santa Caterina d'Alexandria i un retaule de l'església de Solivella i un retaule del gremi de pagesos de Sant Llorenç (1419)

## Referències

* http://upcommons.upc.edu/handle/2099.1/16880 Estudi i anàlisi de l'obra d'Alexandre Soler i March.
# 3,7 cm Flak 43

El Canó Flak43 de 3,7 cm era una arma antiaèria lleugera usada per l'Alemanya nazi durant la Segona Guerra Mundial. Es derivava del canó antiaeri 3,7 cm Flak 18/36/37. Tenia muntatges individuals o dobles que es designaven com a Flak 43 Zwilling i va estar al servei del 1944 al 1945. A més de les versions utilitzades per la Kriegsmarine, va servir com a armament principal de l'Ostwind i el Möbelwagen i es va proposar per als canons antiaeris autopropulsats Flakpanzer Coelian.

## Antecedents i descripció

Rheinmetall-Borsig va redissenyar el Flak 36/37 per incorporar el mecanisme de tancament a gas del canó MK 103 de 3 centímetres i per reduir el nombre d'hores home necessàries per fabricar-lo de 4320 a 1000. [ 2] El canvi més evident va ser l'adopció d'un sistema d'alimentació horitzontal en comptes del sistema vertical dels canons anteriors. La safata d'alimentació es va situar dins dels munyons sobredimensionats al centre de gravetat del canó, de manera que es podia tornar a carregar sense molestar la punteria del canó. Aquests canvis van alleugerir significativament el canó i el van fer més ràpid tant en elevació com del través.

### Ús naval

La Kriegsmarine va fer servir una versió del canó en vaixells de superfície anomenant-lo Flak M43 i l'instal·lava en els seus propis muntatges navals; el seu muntatge doble Flak LM 44 tenia els canons de costat, a diferència dels Zwilling.

## Notes

* ↑ FlaK contracció de Flugzeugabwehrkanone (canó de defensa contra avions)

## Referències

* ↑ Williams, Anthony G., 1949-. Rapid fire : the development of automatic cannon, heavy machine guns and their ammunition for armies, navies and air forces. Shrewsbury, UK: Airlife, 2000. ISBN 1-84037-122-6.
* ↑ Chamberlain, Peter, 1919-. Anti-aircraft guns. Nova York: Arco Pub. Co, 1975. ISBN 0-668-03818-7.
* ↑ Campbell, N. J. M.. Naval weapons of World War Two. Annapolis, Md.: Naval Institute Press, 1985. ISBN 0-87021-459-4.
# Amores locos

Amores locos és una pel·lícula espanyola de drama romàntic de 2009 dirigida per Beda Docampo Feijóo, qui també n'és guionista. És protagonitzada per Marisa Paredes, Carlos Hipólito i Eduard Fernández.

## Sinopsi

Julia, una jove curadors del Museu del Prado. està convençuda que ella és qui apareix en una pintura flamenca del segle xvii de la sala on treballa, i un dia apareix Enrique, un psiquiatre especialista en deliris passionals en qui veu a l'altre personatge del quadre i amb qui pensa que ha viscut un amor a través dels segles. Enrique la considera malalta i intentarà curar-la. Ana, l'avia de Júlia, intercanvia missatges de mòbil amb un desconegut. Alfonso, un neurocirurgià amic d'Enrique, és enamorat d'una prostituta hongaresa. Julia i Enrique acaben visitat Brugge perquè cadascun pugui trobar allò que busca.

## Repartiment

* Marisa Paredes... Ana
* Carlos Hipólito ... Alfonso
* Eduard Fernández ... Enrique
* Cuca Escribano
* Irene Visedo ... Julia
* Marta Belaustegui ... Susana

## Nominacions i premis

* David Calleja fou nominada al Goya al millor so el 2009.
* Fou nominada a la Bisnaga d'Or al Festival de Màlaga de 2009.
* Al Festival de Cinema d'Espanya de Tolosa de Llenguadoc fou nominat a la "violette d'or" i va guanyar el premi a la millor actriu (Irene Visedo).

## Referències

* ↑ Los 'Amores locos' de Irene Visedo y Eduard Fernández, Europa Press, 18 de febrer de 2010
* ↑ DOCAMPO FEIJÓO INDAGA EN LA BÚSQUEDA DE LAS GANAS DE VIVIR EN 'AMORES LOCOS', Fotogramas, 22 d'abril de 2009
* ↑ Amores locos a Fotogramas
* ↑ Amores locos al web dels Goya
* ↑ Beda Docampo Feijóo lleva al Festival de Málaga su película 'Amores locos', El Correo Gallego, 22 d'abril de 2009
* ↑ La película 'Ander', de Roberto Castón, gana Cinespaña, El Economista, 11 d'octubre de 2009

## Enllaços externs

* Amores locos a catalanfilms.cat
* Entrevista a Beda Docampo, director de "Amores locos", filmin.es, 19 de febrer de 2010
# 1055

El 1055 (MLV) fou un any comú començat en diumenge del calendari julià.

## Esdeveniments

* Els almoràvits conquereixen Sigilmasa.
* Tostig és nomenat earl de Northúmbria.

## Necrològiques

* 11 de gener: Constantí IX Monòmac, emperador romà d'Orient.

## Referències

* ↑ Schneider, 2017, p. 132.
* ↑ Bennett, 2001, p. 16.
* ↑ «Constantí IX». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 31 març 2021].

## Bibliografia

* Bennett, M. Campaigns of the Norman Conquest (en anglès). Osprey, 2001. ISBN 978-1-84176-228-9.
* Schneider, A. W. «The Medieval Climate Anomaly as a factor in the history of Sijilmasa, southeastern Morocco» (en anglès). The Journal of North African Studies, 22, 2017, pàg. 132-152. DOI: 10.1080/13629387.2016.1239079.
# Catalina de Moscoso-Ossorio y Mendoza

Catalina de Moscoso-Ossorio y Mendoza (Madrid, 26 d'octubre de 1676 - Madrid, 4 de desembre de 1718) va ser una noble castellana.
Va néixer a Madrid el 26 d'octubre de 1676, va rebre el baptisme a la parròquia de San Martín el mateix dia. Va ser filla de Luis de Moscoso, setè comte d'Altamira i gentilhome de cambra de Carles II, i de Mariana de Benavides, filla dels marquesos de Caracena. Es va casar el 22 de març de 1699 amb Mercurio Antonio López Pacheco, duc d'Escalona i de Villena, que es casava en segones núpcies. Del matrimoni van néixer Andrés, successor dels títols, Josefa, Juan i un altre infant mort en néixer.
Al llarg de la seva vida va dedicar-se a la caritat envers els seus vassalls, servents i els més pobres. Es va fer coneguda i respectada a la cort, hom afirma que gràcies als seus dots de govern, gentilesa i bellesa.
Va morir a la seva vila natal el 4 de desembre de 1718. El seu cos va ser dipositat als transparent de l'església del convent de San Francisco, i el 12 de febrer se'n celebraren les exèquies, que van anar a càrrec del fra Antonio Márquez. El 1738, el cos va ser traslladat al convent del Parral de Segòvia, lloc d'enterrament dels marquesos de Villena.

## Referències

* 1 2 3 4 Cadenas Vicent, Vicente de. Caballeros de la Orden de Santiago. Siglo XVIII (en castellà). vol. 3. Madrid: Ediciones Hidalguía, 1978, p. 68.
* 1 2 3 Álvarez Baena, José Antonio. Hijos de Madrid ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). vol. 1. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1789, p. 257-258.
* ↑ Ramos, Antonio. Descripción genealógica de la Casa de Aguayo (en castellà). Màlaga: Impresor de la Ciudad, 1781, p. 455.
* ↑ Pinedo Salazar, Julián de. Historia de la insigne Órden del Toyson de Oro (en castellà). vol. 1. Madrid: Imprenta Real, 1787, p. 516.
* ↑ Burgos, Augusto de. Blasón de España: libro de oro de su nobleza (en castellà). vol. 2. Madrid: Imprenta y estereotípia de M. Rivadeneyra, 1853, p. 319.
# Abkhàzia Menor

Abkhàzia Menor o Sadzen és una regió d'Abkhàzia a la qual donaren el seu nom la tribu dels Sadz. Es fa servir per designar les terres que no eren sotmeses a la dinàstia dels Xarvaixidze. Després de la guerra russo-circasià (1763-1764), va seguir un genocidi sistemàtic dels circasians per l'Imperi Rus. S'estima que 90% de la població original va ser assassinada o expulsada. La zona despoblada va ser colonitzada per colons russos i georgians. Geòrgia en reclama la sobirania com territori ocupat per Rússià, però Abkhàzia es va declarar independent el 1992.
Fou la primera regió georgiana a caure en mans dels otomans, cap al 1520.

## Referències

* ↑ Capobianco, Michael. «Blood on the Shore: The Circassian Genocide – Kafkasya Forumu» (en anglès), 13-10-2012. [Consulta: 18 setembre 2022].
* 1 2 Guénec, Michel «La Russie et les « sécessionnismes » géorgiens [Rússia i els «secessionismes» georgians]» (en francès). Hérodote, 2010, pàg. 27-57.
* ↑ «საქართველოს საზღვრები [Fronteres de Geòrgia]» (en georgià). [Consulta: 18 setembre 2022].
* ↑ Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.

## Bibliografia

* Dubuy, Mélanie «Les conséquences de la dislocation des empires : le cas de l’Abkhazie et l’Ossétie du Sud» (en francès). Civitas Europa, 38, 2017, pàg. 179-200.
# Alfred Albiol i Paps

Alfred Albiol i Paps (Godall, Montsià, 16 de novembre de 1945) és un advocat i polític català.

## Trajectòria

Llicenciat en dret i en organització d'empreses, s'ha especialitzat en dret societari i concursal. Ha estat professor de dret mercantil i vocal de la càtedra Consolat del Mar a la Universitat de Barcelona. A les eleccions municipals espanyoles de 1979 fou escollit regidor i tinent d'alcalde de l'ajuntament de Sant Boi de Llobregat, municipi on resideix, dins les llistes de Convergència Democràtica de Catalunya. De 1979 a 1981 fou diputat provincial, membre de la Comissió de Govern de la Diputació de Barcelona, Conseller i vocal de la Comissió Permanent de la Corporació Metropolitana de Barcelona.
Fou elegit diputat per la circumscripció de Barcelona a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980 i 1984 dins les llistes de Convergència i Unió, i presidí la comissió legislativa de justícia i dret del Parlament de Catalunya. De 1989 a 1993 formà part del consell d'administració de la Corporació Catalana de Ràdio i Televisió.
De 1990 a 1998 ha estat degà del Col·legi Oficial de Titulats Mercantils de Barcelona. Ha sigut secretari general del Registre d'Experts Comptables Judicials del Consell Superior de Col·legis Oficials de Titulats Mercantils i Empresarials d'Espanya.

## Referències

* ↑ Diputats al Parlament de Catalunya de la Primera Legislatura p.64

## Enllaços externs

* Entrevista a Alfred Albiol Arxivat 2012-05-27 a Wayback Machine. a togas.biz