OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Naso lituratus

Naso lituratus és una espècie de peix pertanyent a la família dels acantúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 46 cm de llargària màxima.
* 6 espines i 28-31 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 29-31 radis tous a l'anal.
* Aleta dorsal de color negre.

## Alimentació

Menja principalment algues del gènere Sargassum i Dictyota.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (24 °C-26 °C; 35°N-30°S) que viu entre 0-90 m de fondària (normalment, entre 5 i 30).

## Distribució geogràfica

Es troba des de Honshu (el Japó) fins a la Gran Barrera de Corall, Nova Caledònia, les illes Hawaii, la Polinèsia Francesa, Pitcairn i l'illa Clipperton.

## Costums

És bentopelàgic.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E., 2001. Surgeonfishes of Hawai'i and the world. Mutual Publishing and Bishop Museum Press, Hawaii. 123 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Baensch, H.A. i H. Debelius, 1997. Meerwasser atlas. Mergus Verlag GmbH, Postfach 86, 49302, Melle, Alemanya. 1216 p. 3a edició.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
* CalPhotos (anglès)
# Asier Guenetxea Sasiain

Asier Guenetxea Sasiain (Aretxabaleta, 10 de maig de 1970) és un ciclista basc, ja retirat, que fou professional entre 1992 i 1996. Destacà com a velocista, aconseguint en el seu palmarès la Clàssica d'Almeria de 1991 i dues etapes de la Volta a Portugal de 1992, entre d'altres victòries.

## Palmarès

* 1990
** Vencedor de 2 etapes del Tour de Poitou-Charentes
* 1991
** 1r a la Clàssica d'Almeria
* 1992
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Portugal
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Castella i Lleó
* 1993
** 1r a la Clàssica de Sabiñánigo
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Castella i Lleó
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Portugal del Futur
* 1994
** 1r al Trofeu Alcúdia de la Challenge de Mallorca
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Joaquim Agostinho
* 1995
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a l'Algarve
** Vencedor d'una etapa del GP Jornal de Noticias
* 1995
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Alentejo

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1995. Abandona
* 1996. 95è de la classificació general

## Referències

* ↑ «GUENETXEA SASIAIN Asier». [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ «Euskaltel Euskadi volverá a participar en 2009 en la Volta ao Algarve» (en castellà). [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Asier GOENETXEA SASIAIN» (en italià). [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ «[URTEKARIA]», 11-11-2007. Arxivat de l'original el 2007-11-11. [Consulta: 17 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Copa sèrbia de bàsquet

La copa sèrbia de bàsquet (anomenada Kup Radivoja Koraća, en honor de l'històric jugador Radivoj Korać) és la segona competició sèrbia de basquetbol. Es disputa després de la desaparició de la Copa serbo-montenegrina de bàsquet.

## Historial

| Any | Guanyador | Resultat | Finalista |
| 2006–07 | FMP Železnik | 73 - 61 | KK Partizan |
| 2007–08 | KK Partizan | 73 - 64 | KK Hemofarm Vršac |
| 2008–09 | KK Partizan | 80 - 65 | KK Estrella Roja |
| 2009–10 | KK Partizan | 72 - 62 | FMP Železnik |
| 2010–11 | KK Partizan | 77 - 73 | FMP Železnik |
| 2011–12 | KK Partizan | 64 - 51 | KK Estrella Roja |
| 2012–13 | KK Estrella Roja | 78 - 69 | KK Partizan |
| 2013–14 | KK Estrella Roja | 81 - 80 | KK Mega Vizura |
| 2014–15 | KK Estrella Roja | 80 - 74 | KK Mega Leks |
| 2015–16 | KK Mega Leks | 85 - 80 | KK Partizan |
| 2016-17 | KK Estrella Roja | 74 - 64 | KK Partizan |
| 2017-18 | KK Partizan | 81 - 75 | KK Estrella Roja |
| 2018-19 | KK Partizan | 76 - 74 | KK Estrella Roja |
| 2019-20 | KK Partizan | 85 – 84 | KK Estrella Roja |
| 2020-21 | KK Estrella Roja | 73 - 60 | KK Mega Leks |
| 2021-22 | KK Estrella Roja | 85 - 68 | KK Partizan |

## Palmarès

| Club | Guanyador | Finalista |
| KK Estrella Roja | 8 | 6 |
| KK Partizan | 8 | 6 |
| KK FMP Železnik | 1 | 2 |
| KK Mega Basket | 1 | 2 |
| KK Hemofarm Vršac | 0 | 1 |

## Enllaços externs

* Federació sèrbia de bàsquet
# Tapacul cendrós

El tapacul cendrós (Myornis senilis) és una espècie d'ocell de la família dels rinocríptids (Rhinocryptidae) i única espècie del gènere Myornis Chapman, 1915.

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc i bambú dels Andes, del centre i est de Colòmbia, Equador i nord del Perú.

## Referències

* ↑ «Tapacul cendrós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021(català)
# Dolmen de Brangolí

El Dolmen de Brangolí, o Sepulcre de la Cova del Camp de la Marrunya, o Dolmen de les Marrunyes, o de Cal Cavaller és un dolmen del terme comunal d'Enveig, de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
Està situat a 1.649,9 m alt a mitja distància entre els pobles de Brangolí i de Feners, a ponent del primer i al sud-est de Feners, al nord de la partida de les Marrunyes.
Hom l'ha datat, imprecisament, al segon mil·lenni abans de la nostra era.
Té la forma d'un dolmen clàssic i se'l considera un dels més bells i espectaculars (per les seves dimensions, que permeten d'estar-hi dempeus al dedins) de la Catalunya del Nord. El monument fa 2,80 m de llarg per 1,62 d'amplada i 1,85 m d'alt, i es compon d'una gran llosa horitzontal de 2,30 x 2,70 x 0,50 m. sostinguda per tres de verticals, que formen una cambra que es tanca amb una "porta" feta de dues lloses verticals més, de dimensions inferiors a les altres. La llosa que fa de sostre té marcades una quarantena de petites concavitats, similars a les que mostra la propera roca de les Empardines; això ha fet concloure que els dos monuments podrien tenir un origen comú, entre el 2000 i el 1700 abans de la nostra era.
Alguns corrents de pensament han defensat la teoria que el dolmen és en un punt de coincidència de forces tel·lúriques i han donat rellevància a una petita pedra de granit rosa, d'uns 10 cm de llarg, que hi ha entre les dues pedres de l'entrada, de granit gris. Joan Abelanet hi va fer prospeccions entre el 1950 i el 1955, i hi va trobar restes -molt fragmentades- d'enterraments. Va ser declarat monument històric de França el 1976.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics dels Pirineus Orientals

## Referències

* ↑ El Dolmen de Brangolí en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Enveitg». Arxivat de l'original el 2013-02-02. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Mañé, Vidal i Vila, 2006.
* ↑ «La tradición iniciática en Cerdanya (Cataluña)». Arxivat de l'original el 2016-08-22. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Fitxa a la base de dades Merimée

## Bibliografia

* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques : dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes (en (francès)). Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Becat, Joan. «55 - Enveig». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Mañé, Antoni; Vidal, Lluís; Vila, Carme. Guia dels monuments megalítics de la Cerdanya. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2006 (Guies del Centre Excursionista de Catalunya. Prehistòria i arqueologia). ISBN 84-8415-829-2.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Enveig». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Dòlmens i menhirs Pilar
# 794

El 794 (DCCXCIV) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià.

## Esdeveniments

* L'adopcionisme és considerat herètic al Concili de Frankfurt i es condemna el bisbe d'Urgell.

## Referències

* ↑ Johannes Fried, Rainer Koch, Lieselotte E. Saurma-Jelsch, Andreas Tiegel (Hrsg.): 794 – Karl der Große in Frankfurt am Main: ein König bei der Arbeit. Publikation zur Ausstellung der Stadt Frankfurt am Main »794 – Karl der Große in Frankfurt«. Jan Thorbecke Verlag, Sigmaringen 1994. ISBN 3-7995-1204-7
# Nevera del Ginoteta

Nevera del Ginoteta és un pou de glaç d'Alforja (Baix Camp) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Estructura cilíndrica. Obra de pedra seca, amb cúpula de rajola coberta amb terra a l'exterior.
Diàmetre estimat: 9-10 metres. Profunditat: 10 metres des del cim de la cúpula. El forat de càrrega és circular, de 156 centímetres de diàmetre, al centre de la cúpula.
S'hi té entrada per dins el mas del Ginoteta, per una finestra de 90 cm d'alçada per 60 cm d'amplada. El gruix de la paret és de 1,6 metres.
Al cantó oest del pou, a una alçada superior a la de l'entrada, hi ha una finestra rectangular cegada amb terra acumulada a l'exterior del pou. A l'extrem diametralment oposat, hi ha una altra obertura, que dona a l'exterior, amb aspecte de tremuja de càrrega.

## Història

NOTA DE 1987:
La documentació examinada no diu a quina nevera es refereix de les quatre que hi havia hagut a Alforja.
Sabem que el 1616 es va arrendar la neu d'un pou. Altres notícies que hem vist són en documents del 1619, 1722, 1766 i 1775.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Nevera del Ginoteta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Neveres de gel d'Alforja: La Nevera del Ginoteta
# Bakio

Bakio és un municipi de Biscaia, a la comarca d'Uribe.
Està format per una petita vall drenada a l'interior pel riu Estepona. Aquesta vall està envoltada per muntanyes a l'est, sud i oest i queda oberta pel nord al mar Cantàbric. El municipi limita al nord amb el mar, a l'est amb la localitat de Bermeo, al sud amb la localitat de Mungia i a l'oest amb les localitats de Maruri i Lemoiz. El municipi es deia antigament Basigo de Bakio, i aquest és el nom del seu barri principal. En 1927 es van afegir al municipi els barris de San Pelaio i Zubiaur, que fins llavors havien pertangut a Bermeo.
A pesar de la seva situació costanera i del seu origen com llogaret de pescadors, Bakio no té gaire tradició marinera i ha estat més aviat una localitat tradicionalment agrícola. Té un microclima especial, amb abundants precipitacions i un clima temperat, sense gairebé neu o gelades, cosa que afavoreix el cultiu de la vinya i la producció del vi denominat txacoli. En l'actualitat s'ha transformat en una localitat residencial i turística. Durant l'estiu se solen organitzar nombrosos esdeveniments en el municipi que contribuïxen a amenitzar l'estada dels estiuejants i doten el petit municipi d'una interessant vida cultural. Entre aquests esdeveniments hi ha la Setmana de Música de Bakio, el Festival Internacional de Folklore, cinema a l'aire lliure, campionat de pilota(pilota basca), el mercat d'artesania, un concurs de fotografia, mercat agrícola, les festes patronals, el Dia de l'Andra Mari, campionat de surf, etc.

## Enllaços externs

* Guia de Bakio
* Ajuntament de Bakio Arxivat 2010-06-20 a Wayback Machine.
# Doris (nereida)

* Per a altres significats, vegeu «Doris (mitologia)».
Doris (en grec antic Δωρίς) va ser segons la mitologia grega, una de les cinquanta Nereides, filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis. És una de les dotze nimfes que mencionen tres dels autors que ens han deixat llistes sobre elles, Homer, Hesíode, i Gai Juli Higí.
Homer diu que va ser una de les trenta-dues nereides que van pujar des del fons de l'oceà per arribar a les platges de Troia i plorar, juntament amb Tetis la futura mort d'Aquil·les

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, XVIII, 38 i seg.
* ↑ Hesíode. Teogonia, 256
* ↑ Gai Juli Higí. Fabularum, prefaci, 8
* ↑ Homer. Ilíada, VIII, 38 i seg.
# Adolfo Grosso

Adolfo Grosso (Povegliano, Vèneto, 17 de desembre de 1927 – 28 de juliol de 1980) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1949 i 1957. En el seu palmarès destaquen una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 1954, dues etapes de la Volta a Catalunya, una al Tour de Romandia i la Milà-Torí de 1950.
El 15 de juliol de 1980 va ser atropellat per un camió mentre anava en bicicleta i morí pocs dies més tard en no poder recuperar-se de les ferides patides.

## Palmarès

* 1948
** 1r a l'Astico-Brenta
* 1949
** 1r a la Coppa Caivano
** 1r al Trofeu Baracchi (amb Fiorenzo Magni)
* 1950
** 1r a la Milà-Torí
* 1952
** 1r al Giro del Veneto
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a l'Argentina
* 1953
** 1r al Giro di Campania
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 1954
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1955
** 1r al Giro del Veneto
* 1956
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1950. 63è de la classificació general
* 1951. 48è de la classificació general
* 1952. 41è de la classificació general
* 1953. Abandona
* 1954. 22è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1955. 42è de la classificació general
* 1956. Abandona

### Resultats al Tour de França

* 1953. Abandona (7a etapa)

## Referències

* ↑ «GROSSO Adolfo». [Consulta: 21 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Adolfo GROSSO» (en italià). [Consulta: 21 novembre 2022].
* ↑ ««Dolfo che scattava». Ovvero Grosso, uomo sempre in fuga - la tribuna di Treviso» (en italià). [Consulta: 21 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Adolfo Grosso a sitiodeciclismo.net
# Finsterwalde

Finsterwalde (alemany) o Grabin (baix sòrab) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Brandenburg.

## Límits del municipi

| Sonnewalde i Doberlug-Kirchhain | | Massen-Niederlausitz |
| Heideland i Rückersdorf | | Lichterfeld-Schacksdorf |
| Gorden-Staupitz | Lauchhammer | |

## Evolució demogràfica

* Evolució demogràfica en els límits de 2013
* Evolució actual i les previsions demogràfiques
| Any | Població |
| 1875 | 10 098 |
| 1890 | 11 466 |
| 1910 | 17 297 |
| 1925 | 17 474 |
| 1933 | 18 072 |
| 1939 | 20 120 |
| 1946 | 22 613 |
| 1950 | 22 374 |
| 1964 | 23 609 |
| 1971 | 23 976 |
| 1981 | 24 870 |
| 1985 | 24 781 |
| 1989 | 24 427 |
| Any | Població |
| 1990 | 23 777 |
| 1991 | 23 019 |
| 1992 | 22 985 |
| 1993 | 22 556 |
| 1994 | 22 029 |
| 1995 | 21 744 |
| 1996 | 21 457 |
| 1997 | 21 343 |
| 1998 | 20 908 |
| 1999 | 20 482 |
| Any | Població |
| 2000 | 20 103 |
| 2001 | 19 704 |
| 2002 | 19 378 |
| 2003 | 19 152 |
| 2004 | 18 985 |
| 2005 | 18 693 |
| 2006 | 18 516 |
| 2007 | 18 162 |
| 2008 | 17 861 |
| 2009 | 17 517 |
| Any | Població |
| 2010 | 17 407 |
| 2011 | 16 876 |
| 2012 | 16 680 |
| 2013 | 16 561 |
| 2014 | 16 407 |
| 2015 | 16 548 |
| 2016 | 16 497 |
| 2017 | 16 409 |
| 2018 | 16 220 |
| 2019 | 16 068 |

## Personatges il·lustres

* Friedrich Wilhelm Sering (1822 - 1901), compositor i professor de música
* Inge Deutschkron (1922 - 2022) periodista i autora alemanya i israeliana

## Referències

* ↑ Les fonts de dades es poden trobar en els Wikimedia Commons Population Projection Brandenburg at Wikimedia Commons

## Enllaços externs

* www.finsterwalde.de
# Neochromis

Neochromis és un gènere de peixos de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Neochromis gigas (Seehausen & Lippitsch, 1998)
* Neochromis greenwoodi (Seehausen & Bouton, 1998)
* Neochromis nigricans (Boulenger, 1906)
* Neochromis omnicaeruleus (Seehausen & Bouton, 1998)
* Neochromis rufocaudalis (Seehausen & Bouton, 1998)
* Neochromis simotes (Boulenger, 1911)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ ITIS (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Assassinat a Belle-Ille

Assassinat a Belle-Ille (originalment en francès, Meurtres à Belle-Île) és un telefilm francès, de la col·lecció Assassinats a..., escrit per Fabienne Lesieur i Victor Pavy sota la direcció de Marwen Abdallah. S'ha doblat al valencià per a À Punt, que va emetre-la per primer cop el 17 de setembre de 2022. També s'ha doblat al català central per a TV3.
El rodatge va tenir lloc entre l'1 i el 26 d'abril de 2019 al sud de la Bretanya. Es va emetre per primera vegada a Bèlgica el 12 d'octubre de 2019 a La Une, a Suïssa el 18 d'octubre a RTS 1 i a França el 26 del mateix mes a France 3. L'estrena a França va ser seguida per 4.327.000 espectadors, cosa que va representar un 22,5% de quota de pantalla.

## Sinopsi

Un cos és descobert al mig del landa de Belle-Île-en-Mer, adossat a un menhir i algú ha escrit la paraula "lladre" amb aerosol a la pedra. Aquest menhir està lligat a una antiga llegenda. La comandant Marine Lamblin s'encarrega de la investigació, però ha de col·laborar amb Thomas Keller, un capità presumit de terra ferma.

## Repartiment

* Charlotte de Turckheim: comandant Marine Lamblin
* Nicolas Gob: capità Thomas Keller
* Garance Thenault: Anna Blain
* Alexandra Vandernoot: Clothilde Bordier
* Alexis Loret: Julien Dubreuil
* Cédric Weber: Yann Bihan
* Xavier Mathieu: Franck
* Sophie Le Garles: Zoé Lamblin
* Damien Le Délézir: Armel
* Jean-Philippe Davodeau: Antoine Legoff
* Anaïs Fabre: Soline Bihan
* Miglen Mirtchev: Vladimir Petrov
* Mewen Bauchy: Ouvrier bagne
* Philippe Languille: Adrien Godot
* Grégory Leroy: Roch Mougin
* Joël Cudennec: Pierrick Legoff
* Anaëlle Lohou: Laure Kerinou

## Referències

* ↑ «Assassinat a Belle-Ille». À Punt, 15-05-2021. [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ «Assassinats a Belle-Île». Goita què fan, ara!. [Consulta: 29 gener 2024].
* ↑ «Tournage Meurtres à Belle-Île avec Charlotte de Turckheim & Nicolas Gob». france·tvpro, 04-04-2019. [Consulta: 19 octubre 2019].
* ↑ Duchesne, Yannic «Bons baisers de Belle-Île». Moustique, 4889, 09-10-2019, pàg. 84.
* ↑ Benoit Mandin. «Audiences TV prime (samedi 26 octobre 2019) : Meurtres à Belle-Ile plonge DALS, Stéphane Bern résiste, Instinct en baisse», 27-10-2019. [Consulta: 27 octubre 2019].
# Aeroport de Cangamba

L'aeroport de Cangamba (codi IATA: CNZ, codi OACI: ---) és un aeroport que serveix Cangamba, una vila de la província de Moxico a Angola.

## Referències

* ↑ Informació de l'Aeroport de Cangamba a Great Circle Mapper.
* ↑ «CNZ @ aerobaticsweb.org». Landings.com. Arxivat de l'original el 2016-08-09. [Consulta: 31 juliol 2013].
* ↑ Google Maps - Cangamba

## Enllaços externs

* OpenStreetMap - Cangamba
* OurAirports - Cangamba
# Dope Nose

"Dope Nose" és el primer senzill de l'àlbum Maladroit, quart àlbum d'estudi del grup estatunidenc Weezer. Oficialment fou llançat durant l'any 2002 però el grup va tocar la cançó en directe durant la gira de l'any 2000. La cançó va arribar a la vuitena posició en la llista estatunidenca de rock modern.
Rivers Cuomo va explicar que va compondre aquesta cançó la mateixa nit que "Hash Pipe", primer senzill de The Green Album, però no es va incloure en aquest disc. El director Michel Gondry va preparar un guió per realitzar el videoclip però el grup va rebutjar la idea i, finalment, Marcos Siega es va encarregar de la seva direcció.

## Llista de cançons
### Promo CD només ràdio

* "Dope Nose" - 2:17
# Abu-Zayyan

Abu Zayyan o Abu-Zayyan és el nom dels següents personatges:
* Abu-Zayyan I (1303-1308), emir abdalwadita de Tremissèn (Tlemcen)
* Abu-Zayyan II (1394-1399), emir abdalwadita de Tremissèn
* Abu-Zayyan III (1540-1543), emir abdalwadita de Tremissèn
# Farmàcia Alguer

La Farmàcia Alguer és un edifici modernista del municipi de Castellar del Vallès (Vallès Occidental). És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular concebut sota les premisses modernistes. Avui dia manca la planta inferior que ha estat modificada, aquesta era la zona destinada a la farmàcia del Sr. Alguer, de la qual tenim documents fotogràfics de l'època conservats a l'Arxiu d'Història de Castellar del Vallès. Del pis, que conserva l'estructura original, destaca el balcó, que es converteix en l'única obertura del mur; la zona de la llinda concentra la decoració en la que s'han utilitzat motius florals marcant unes línies ondulants típicament modernistes. El mur presenta una ornamentació en estuc dibuixant uns carreus.
L'acabament de la façana, de forma ondulada, està emmarcat per dos pinacles que repeteixen els motius vegetals i utilitza també ceràmica vidriada irregular policromada. La part de la façana desapareguda també presentava una sola obertura, la porta, que juntament amb el balcó marcaven l'eix de simetria de l'edifici. Aquesta façana és dividida en dues parts : el sòcol i el mur portant carreus sobresortints a partir de l'estuc, imitant blocs de pedra picada. Sobre la porta i seguint les dimensions de la balconada, se situava el rètol anunciador de l'establiment en el que s'utilitzaren lletres de disseny modernista. Finalment destacar el treball de fusteria de la porta també sota les directrius modernistes presenta en tot l'edifici.

## Història

Edifici originalment destinat a farmàcia, que fou propietat del Sr. Alguer. Posteriorment, i ja modificada la planta inferior, es llogà a la Caixa de Sabadell que instal·là la seva seu a Castellar, anys després fou traslladada a la Carretera de Sentmenat, a un edifici de nova planta.

## Referències

* 1 2 3 «Farmàcia Alguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 desembre 2015].
# Nepomorfs

Els nepomorfs (Nepomorpha) són un infraordre d'hemípters del subordre dels heteròpters. Són de vida aquàtica.
Els nèpids, com l'escorpí d’aigua (Nepa cinerea) i el teixidor (Ranatra linearis), i els naucòrids, viuen al fons de les basses i entre la vegetació de cursos d’aigua. En canvi, els notonèctids, com Notonecta glauca, i els coríxids, neden lliurament en el si de l'aigua.

## Taxonomia

* Família Nepidae Latreille 1802
* Família Belostomatidae
* Família Ochteridae
* Família Gelastocoridae
* Família Corixidae Leach 1915
* Família Aphelocheiridae Douglas & Scott 1865
* Família Potamocoridae
* Família Naucoridae Fallen 1814
* Família Notonectidae Leach 1815
* Família Pleidae Fieber 1851
* Família Helotrephidae

## Referències

* ↑ «Els heteròpters: bernats i xinxes o escarabats xinesos | enciclopèdia.cat». [Consulta: 26 desembre 2021].