OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tici (Ribera)

Tici és un quadre de Josep de Ribera pintat a l'oli sobre llenç i amb unes dimensions de 227 × 301 cm. Signat i datat en 1632, es conserva al Museu del Prado de Madrid. El quadre pertany a una sèrie de quatre teles que representen els suplicis soferts pels Gegants de la mitologia grega; Tici, Sísif, Tàntal i Ixíon, a qui Zeus va castigar per diversos crims. D'aquesta sèrie de quatre (Ribera va realitzar almenys una altra més amb el mateix tema de la qual només es conserven els esbossos) han arribat fins als nostres dies les teles de Tici i Ixión, ambdues obres en el Museu del Prado.
No es coneix amb exactitud qui va fer l'encàrrec del treball a Ribera i la primera constància documental que es té és la seva compra en 1634 a la Marquesa de Charela per part del protonotari d'Aragó, Jerónimo de Villanueva per a la decoració del palau del Buen Retiro. No obstant això, per les seves grans dimensions i el tema de les obres (interpretades com la justícia implacable que recaurà sobre els arrogants que atemptin contra el poder regnant) es té gairebé la total certesa que es tracta d'un encàrrec de la mateixa Casa Real. Les obres van romandre sense interrupció en el Palau del Buen Retiro fins al segle xviii i poc després entrarien a formar part de la col·lecció del Prado.
Va ser assassinat per apol·lo i Àrtemis fills de Zeus i Leto, perquè va tractar de violar a la seva mare.

## Composició i estil

Tici, fill d'Elara i Zeus, va tractar de violar a Leto, mare d'Apol·lo i Àrtemis, els qui, en defensa de la seva mare, van abatre al gegant amb les seves fletxes. Com els gegants eren immortals, Zeus va llançar a Tici al Tàrtar on va ser condemnat al fet que un voltor li mengés el fetge (òrgan on els antics creien que residien les passions) durant tota l'eternitat, doncs el voltor l'hi menjava pel dia i el fetge li tornava a créixer al gegant a la nit.
Sobre aquesta base, Ribera crea una obra magnífica alhora que terrorífica i d'una poderosa força visual. Tici jeu de cap per amunt, amb el cos arquejat, agitant els braços i el cap tirat cap enrere amb un inenarrable gest d'etern sofriment en el seu rostre mentre el voltor extreu el fetge per un forat del seu costat. Ribera es va fixar en el Tàntal pintat per Tiziano per realitzar el seu Tici, col·locant en diagonal el cos del gegant amb els seus peus que s'enfonsen en la foscor de l'Avern i el seu cos i rostre, il·luminats, es projecten cap a davant envaint amb violència l'espai de l'espectador.

## Referències

* ↑ Spinosa, Nicola. Obra pictórica completa de Ribera. Noguer, 1978. ISBN 8427987676.
* ↑ «Museo del Prado. Galería Online». Ticio.
# Tici Aristó

Tici Aristó (llatí: Titius Aristo) va ser un distingit jurista romà que va viure en temps de l'emperador Trajà. Era amic de Plini el jove. Va escriure notes al Libri Posteriorum de Marc Antisti Labeó, a obres de Cassi, del que en va ser deixeble, i a obres de Sabí. Aristo in decretis Frontianis (o Frontinianis) és esmentat com obra seva.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Tici Septimi

Septimi (en llatí: Titius Septimius) va ser un poeta romà d'importància menor, amic d'Horaci. Formava part de la gens Septímia, una gens romana d'origen plebeu, malgrat que hom l'ha volgut considerar també un membre de la gens Tícia, possibilitat ja descartada.
Horaci, en una carta que va dirigir a Juli Florus, que en aquell moment era a orient amb Tiberi Claudi Neró, li fa preguntes sobre Septimi, i en un to greu, que potser amaga una gran ironia, diu que s'ha atrevit a traduir alguna obra de Píndar al llatí i que volia compondre també poesia lírica. Heleni Acró i Porfirió coincideixen a dir que Horaci es riu de Septimi en aquesta carta, i afegeixen que també havia escrit alguna tragèdia que no s'ha conservat. Un escoliasta diu que va viure en temps d'August.

## Referències

* ↑ «Septimius 3». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/792?rgn=full+text;view=image;q1=SeptimiaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 784. ]
# Theiophytalia kerri

Theiophytalia kerri és una espècie de dinosaure ornitòpode que va viure al Cretaci inferior en el que actualment es Nord-amèrica. Les seves restes fòssils foren trobades a Colorado, Estats Units.

## Referències

* Brill, K., and K. Carpenter. 2006. A Description of a New Ornithopod from the Lytle Member of the Purgatoire Formation (Lower Cretaceous) and a Reassessment of the Skull of Camptosaurus; p. 49–67 in K. Carpenter (ed.), Horns and Beaks: Ceratopsian and Ornithopod Dinosaurs. Indiana University Press, Bloomington.
* Gilmore, C.W. 1909. Osteology of the Jurassic reptile Camptosaurus, with a revision of the species of the genus, and description of two new species. Proceedings U.S. National Museum, 36:197-332.
# Torre de la Mina Pública i font de les Quatre Cantonades

La torre de la Mina Pública i font de les Quatre Cantonades és una construcció del centre de Terrassa (Vallès Occidental), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una torre de repartiment d'aigua situada originàriament a la cantonada de les carreteres de Rubí i Montcada, adossada a una mitgera d'habitatge, amb una font a la part inferior, de cos quadrangular damunt d'una base graonada i amb coronament de doble cornisa emmerletada i coberta de pavelló. Està recoberta amb escates ceràmiques policromes, decoració que també apareix a les cornises d'enllaç amb la font interior.

## Història

Fou construïda a cavall entre els segles xix i xx per donar pressió a l'aigua potable que havia d'abastir els habitatges de l'entorn. Abans estava adossada a un edifici del començament de la carretera de Rubí, però en construir-se els nous pisos que ara hi ha a l'antiga localització fou recol·locada a la cruïlla de les carreteres, exempta.
D'aquesta mena de repartidors en forma de torre de la Mina Pública d'Aigües de Terrassa n'hi havia també tota una sèrie d'escampats per la ciutat, però la major part han desaparegut.
Actualment només en queden dos exemples més: una torre d'aigua adossada a la Clínica del Remei, a la plaça del Doctor Robert, i una altra a la cruïlla dels carrers del Col·legi i de Vallhonrat, adossada també a un edifici.

## Referències

* 1 2 «Torre de la Mina Pública i font de les Quatre Cantonades». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2014].

## Vegeu també

* Torre de les Aigües (Terrassa)
* Torre de la Mina Pública d'Aigües de Terrassa
* Llista de monuments de Terrassa
# Tord de ventre pàl·lid

El tord de ventre pàl·lid (Turdus obsoletus) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial i vegetació secundària, a les terres baixes i muntanyes del centre de Costa Rica, Panamà, nord-oest i oest de Colòmbia i oest de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Tord de ventre pàl·lid». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Tord del Marañón

El tord del Marañón (Turdus maranonicus) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos àrids dels Andes, al nord del Perú.

## Referències

* ↑ «Tord del Marañón». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Tord gorja-roig

El tord gorja-roig (Turdus ruficollis) és una espècie d'ocell de la família dels túrdids (Turdidae) que s'ha considerat coespecífic amb Turdus atrogularis. Habita boscos de ribera i matolls de Sibèria des del Massís de l'Altai cap a l'est fins al Tunguska Superior i el Llac Baikal, i nord de Mongòlia. Passa l'hivern des del nord del Pakistan, a través del sud del Tibet i nord de l'Índia, fins a les muntanyes de Myanmar. El seu nom específic, ruficollis, significa ‘coll-roig’ en llatí.

## Referències

* ↑ «Tord gorja-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
* ↑ Jobling, 2010, «ruficollis».

## Bibliografia

* Jobling, J. A. Helm Dictionary of Scientific Bird Names (en anglès). Christopher Helm, 2010. ISBN 9781408133262.
# Transliteració Wylie

La transliteració Wylie és un mètode per transliterar l'alfabet tibetà usant l'alfabet llatí. El seu nom es deu a Turrell Wylie, qui va perfeccionar el mètode el 1959. Des de llavors ha esdevingut un mètode estàndard de transliteració en estudis tibetans, especialment als Estats Units.
Qualsevol mètode de romanització de l'idioma tibetà enfronta el dilema de si ha de tractar de reproduir els sons del tibetà parlat o l'ortografia del tibetà escrit. Tots dos difereixen molt, atès que l'ortografia es va fixar al segle xi, mentre que la pronunciació ha continuat evolucionant. Els sistemes de transcripció anteriors intentaven combinar ambdues, per la qual cosa mai reflectien de manera perfecta cap d'elles. La transliteració Wylie es va dissenyar específicament per transcriure l'escriptura tibetana, la qual cosa explica la seva acceptació en els àmbits acadèmics. No pretén ajudar a la correcta pronunciació de les paraules tibetanes.

## Consonants

El mètode Wylie translitera les consonants tibetanes de la següent manera:
| ཀ ca [ká] | ཁ kha [kʰá] | ག ga [ɡà/kʰà] | ང nga [ŋà] |
| ཅ ca [tɕá] | ཆ cha [tɕʰá] | ཇ ja [dʑà/tɕʰà] | ཉ nya [ɲà] |
| ཏ ta [tá] | ཐ tha [tʰá] | ད da [dà/tʰà] | ན na [nà] |
| པ pa [pá] | ཕ pha [pʰá] | བ ba [bà/pʰà] | མ ma [mà] |
| ཙ tsa [tsá] | ཚ tsha [tsʰá] | ཛ dza [dzà/tsʰà] | ཝ wa [wà] |
| ཞ zha [ʑà/ɕà] | ཟ za [zà/sà] | འ 'a [ɦà/ʔà] | ཡ ya [jà] |
| ར ra [rà] | ལ la [là] | ཤ sha [ɕá] | ས sa [sá] |
| ཧ ha [há] | ཨ a [ʔá] |
L'última lletra de l'alfabet, la consonant ཨ, no es translitera. La seva presència es coneix inequívocament perquè apareix una síl·laba que comença en vocal.
En l'escriptura tibetana, els grups de consonants dins de la mateixa síl·laba poden estar representats mitjançant l'ús de lletres sobre, sota o a un costat de la lletra principal. El sistema Wylie no diferencia entre aquestes possibilitats, atès que no existeix risc d'ambigüitat d'acord amb les normes ortogràfiques tibetanes. L'excepció és la seqüència qy-, que pot escriure's bé amb una "g" davant o amb una "i" com a subíndex. En el mètode Wylie, aquestes possibilitats es diferencien inserint un punt entre la "g" i la "i" quan aquesta és la lletra principal i la primera es col·loca davant d'ella. Així, གྱང "mur" és gyang, mentre que གཡང་ "avenc" o "prosperitat" és g.yang.

## Vocals

Les quatre vocals (que en aquest cas s'apliquen a la lletra muda ཨ) es transliteren així:
| ཨི i | ཨུ u | ཨེ e | ཨོ o |
Quan una síl·laba no té una vocalització explícita, s'afegeix la lletra "a" per representar la vocal "a" inherent (per exemple, ཨ་ = a).

## Referències

* Wylie, Turrell (1959). A Standard System of Tibetan Transcription.
# Tossal de Miralles

El Tossal de Miralles és una muntanya de 594 metres que es troba al municipi de Cervera, a la comarca catalana de la Segarra.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 268112001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal de Garrigueta

El Tossal de Garrigueta és una muntanya de 648 metres que es troba al municipi d'Estaràs, a la comarca catalana de la Segarra.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tour de França de 1996

El 83é Tour de França es va disputar del 29 de juny al 21 de juliol de 1996 sobre un recorregut de 21 etapes més el pròleg inicial, i amb un total de 3765 km. que el vencedor va cobrir a una velocitat mitjana de 39,236 km/h. La carrera va començar a 's-Hertogenbosch (Països Baixos) i va acabar a París, en el clàssic final dels Camps Elisis.
Miguel Indurain, guanyador de les anteriors cinc edicions del Tour, era el gran favorit per a la victòria final. Entre els seus rivals s'incloïen Alex Zülle (segon en l'edició anterior), Tony Rominger, Eugeni Berzin, Bjarne Riis, Piotr Ugrumov o Laurent Jalabert. La revelació d'aquest Tour va ser el jove alemany Jan Ullrich, segon en la general final. Finalment Indurain no va poder aconseguir el seu sisè Tour i va quedar en onzena posició.
El guanyador de la competició individual va ser el danés Bjarne Riis, que el 2007 va reconèixer haver pres EPO per a alçar-se amb el mallot groc.
En aquest Tour de França l'organització va retre un homenatge a Miguel Induráin amb una etapa pirinenca de 262 km que acabava a Pamplona i que va passar per davant de casa seva a Villava. Milers d'espanyols van anar a les carreteres navarreses a donar suport al pentacampió, malgrat que el dia anterior havia perdut totes les opcions de guanyar el seu sisè Tour.
# Táliga

Táliga (Talega en portuguès) és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.
Com la resta del territori cedit a Espanya en virtut del tractat de Badajoz en 1801, Portugal considera Táliga, invocant el Congrés de Viena de 1815, com a part del seu territori i ho inclou dintre de la regió de l'Alentejo, encara que no disputa de forma activa la seva possessió. Per la seva banda, Espanya considera que el territori és una possessió legalment espanyola en virtut del tractat, que, segons la posició espanyola, no ha estat anul·lat ni derogat.

## Història

Va formar part de Portugal durant més de cinc segles, fins a la seva incorporació a Espanya en 1801, constituït com una parròquia (freguesia) del municipi d'Olivença amb el nom de Nostra Senyora de l'Assumpció de Táliga (Nossa Senhora da Assunção de Talega). Va deixar de formar part del municipi d'Olivença al voltant de 1850 i els seus primers registres municipals daten de 1871.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 736 | 773 | 738 | 712 |
# Tub fotomultiplicador

Un tub fotomultiplicador és dispositiu electrònic que converteix la llum en un corrent elèctric mesurable, de manera que podem saber quina quantitat de llum arriba al dispositiu.
Les seves característiques més desitjades, són que tingui una gran amplificació i una resposta molt ràpida.
Un tub fotomultiplicador típic consta d'un fotocàtode que està construït amb un material fotosensible, diferents elèctrodes (anomenats dinodes) i un elèctrode col·lector anomenat ànode. Dins d'una làmpada on es fa el buit.
El principi de funcionament del tub fotomultiplicador és el següent;
* Arriba un fotó a la superfície fotosensible del fotocàtode.
* Aquest xoc té una certa probabilitat de generar un electró.
* Aquest electró és accelerat per una diferència de potencial aplicada als dinodes
* L'electró accelerat topa amb el dinode.
* Per l'efecte de l'emissió secundària el xoc genera més electrons.
* Els electrons tornen a ser accelerats i tornen a xocar amb el dinode, generant-ne encara més.
* Es repeteix aquest procés successivament d'aquesta forma es produeix l'amplificació del corrent.
* Al final del tub, els electrons arriben a l'ànode, generant un corrent elèctric mesurable.

## Referències

* ↑ Daniel C. Harris Anàlisi química quantitativa, p.473

## Bibliografia

* Engstrom, Ralph W., Photomultiplier Handbook, RCA/Burle (1980).
* Photomultiplier Tubes: Basics and Applications (Second Edition), Hamamatsu Photonics, Hamamatsu City, Japan, (1999).
* Flyckt, S.O. and Marmonier, C., Photomultiplier Tubes: Principles and Applications, Philips Photonics, Brive, France (2002).
* Knoll, Glenn F. (Wiley, 2000). "Radiation and Detection Measurement. Third edition".

## Enllaços externs

* Molecular Expressions – Java-based simulation and tutorial on photomultiplier tubes
* Photomultiplier Handbook (4MB PDF) from Burle Industries, essentially the Engstrom-RCA Handbook reprinted
* Photomultiplier technical papers from ET-Enterprises
* Photomultiplier tubes Arxivat 2017-01-10 a Wayback Machine. basics and applications from Hamamatsu Photonics
* Electron Multiplier – simulation of an electron multiplier tube
# Ruzafa

Munyat al-Rusafa (Ruzafa, Arrizafa o Arruzafa) fou una residència rural fundada per Abd al-Rahman I de Còrdova (756-788) al nord-oest de la ciutat, que va ser batejada així en honor del palau d'al-Rusafa a Síria (Rusafa al-Sham) fundat perl seu avi, l'omeia (Hixam ibn Abd-al-Màlik, 724–743).
L'emir cordovès hi va residir generalment i allí va fundar el primer jardí botànic d'al-Àndalus. Els seus successors hi van residir amb força assiduïtat. Muhàmmad I (852-886) va engrandir el complex. A l'enton del palau va sorgir el barri de Rusafa o Ruzafa. A causa de la fitna (guerra civil) les fonts deixen d'esmentar Ruzafa al final del segle x. El palau fou saquejat per Muhàmmad II al-Mahdí (1010) en el segon regnat i amb el botí va pagar a les tropes.
El 1236, amb la conquesta cristiana, els terrenys foren concedits al comte d'Hornachuelos i més tard s'hi va construir un convent.
Per la Ruzafa o Rusafa de València, vegeu Russafa.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VIII, 650 i 651
# Rem als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 - Doble scull masculí

Rem als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 :
| Scull individual | homes |
| Doble scull | homes |
| Dos amb timoner | homes |
| Quatre amb timoner | homes |
| Vuit amb timoner | homes |
| < 1912 1924 > ||
La prova del doble scull fou una de les cinc que es disputaren als Jocs Olímpics d'Anvers de 1920 i que formaven part del programa de rem. La prova es va disputar entre el 27 i el 29 d'agost de 1920, amb la presència de 10 remers, procedents de 5 països diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Estats Units Jack Kelly Paul Costello | ItàliaErminio Dones Pietro Annoni | França Alfred Plé Gaston Giran |

## Resultats
### Sèries

Es disputaren el 27 d'agost. El vencedor passava a la final.
1a sèrie :
| Pos. | Nació | Remer | Temps |
| 1 | Itàlia | Erminio Dones Pietro Annoni | 7'25"4 |
| 2 | Bèlgica | Émile Sadzawska Georges Léonet | 7'34"8 |
2a sèrie :
| Pos. | Nació | Remer | Temps |
| 1 | França | Alfred Plé Gaston Giran | 7'26"0 |
3a sèrie :
| Pos. | Nació | Remer | Temps |
| 1 | Estats Units | Jack Kelly Paul Costello | 7'16"8 |
| 2 | Països Baixos | Bastiaan Veth Koos de Haas | 7'24"8 |

### Final

Es disputà el 29 d'agost.
| Pos. | Nació | Remer | Temps |
| 1 | Estats Units | Jack Kelly Paul Costello | 7'09"0 |
| 2 | Itàlia | Erminio Dones Pietro Annoni | 7'19"0 |
| 3 | França | Alfred Plé Gaston Giran | 7'21"0 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Double Sculls, Men». [Consulta: 12 setembre 2024].

## Enllaços externs

* (anglès) www.olympic.org - Cercador olímpic
* (anglès) Rem - Anvers 1920 Arxivat 2008-04-17 a Wayback Machine.
# JK Narva Trans

El FC Narva Trans és un club de futbol estonià de la ciutat de Narva.

## Història

Evolució del nom:
* 1979: Avtomobilist Narva
* 1985: Autobaas Narva
* 1991: JK Narva Trans
* 1997: FC Narva Trans

## Palmarès

* Copa estoniana de futbol: (3)
** 2000-01, 2018-19, 2022-23
* Supercopa estoniana de futbol: (2)
** 2007, 2008

## Futbolistes destacats

* Martin Kaalma
* Tarmo Kink
* Aleksandr Kulik
* Jevgeni Novikov
* Sergei Ussoltsev

## Entrenadors destacats

* Valeri Bondarenko
* Vladimir Grigorjev
* Sergei Zamogilnõi

## Enllaços externs

* (estonià) Web oficial
# Iponomèutids

Els iponomèutids (Yponomeutidae) són una família de lepidòpters glossats de la superfamília dels iponomeutoïdeus (Yponomeutoidea) amb 363 espècies d'arnes, la majoria en els tròpics.

## Subfamilies

Té 3 subfamílies:
* Subfamília Scythropiinae Friese, 1966
* Subfamília Yponomeutinae Stephens, 1829
* Subfamília Saridoscelinae Moriuti, 1977
Les antigues subfamílies Attevinae, Praydinae i Argyresthiinae han estat elevades al nivell de família.

## Característiques

Els iponomèutids són arnes de mida petita a mitjana que varien en envergadura d'ales des de 8 a 31 mm. La major part del cap té escates suaus, l'haustell està nu i els palps labials es corben cap amunt. Els palps maxil·lars normalment tenen un o dos segments. Les ales són llargues, sovint amb serrells a la vora posterior. El color sol ser blanc, gris pàl·lid, sovint amb moltes taques fosques.

## Història natural

Les arnes adultes són majoritàriament nocturnes. Les larves mengen fulles d'una varietat de plantes. Algunes causen danys econòmics als cultius i als arbres.

## Referències

* 1 2 van Nieukerken et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 2011, pàg. 212–221.
* ↑ Westwood, J. O. «A series of Articles on the Insects most Injurious to Cultivators -- No. 8. The small Ermine Moth». The Gardener's magazine and register of rural and domestic improvement, 13, 01-10-1837, pàg. 434 [Consulta: 6 agost 2011].
* 1 2 Capinera, John L.. Encyclopedia of Entomology. Springer Science & Business Media, 2008, p. 1360–1361. ISBN 978-1-4020-6242-1.

## Bibliografia

* Byun, B.-K. & Y.-S. Bae, 2003: Systematic review of the genus Yponomeuta Latreille (Lepidoptera: Yponomeutidae) in Korea. Insecta Korea 20 (2): 227-237.
* Jin, Q. & S.X. Wang, 2009: Euhypomnmeuta new to China, with description of a new species (Lepidoptera: Yponomeutidae). Oriental Insects 43: 271-273.
* Pitkin, B. & P. Jenkins. Butterflies and Moths of the World: Generic Names and their Type-species. Natural History Museum.

## Enllaços externs

* An invasion of caterpillars has city covered in webs, 25 May 2009, Dutch Daily News.
* Caterpillars infesting trees in Lewes Arxivat 2012-03-18 a Wayback Machine., 13 May 2011, Sussex Express.
* Ermine moth larvae infest Bradford park, 19 May 2011, BBC News Online.
# Jaume Alomar Florit

Jaume Alomar Florit (Sineu, 24 de desembre de 1937) va ser un ciclista mallorquí que va ser professional entre 1959 i 1968. Durant la seva carrera esportiva destaca el triomf en una etapa del Giro d'Itàlia de 1963. El seu germà Francesc també fou ciclista.

## Palmarès

* 1961
** 1r al Tour de l'Oise
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 1963
** 1r a la Copa Agostoni
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Andalusia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Llevant
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Catalunya
* 1964
** 1r del Trofeu Masferrer (etapa de la Setmana Catalana)
* 1965
** 1r a la Barcelona-Andorra
** 1r del Trofeu Doctor Assalit (etapa de la Setmana Catalana)
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Llevant
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Mallorca
* 1966
** 1r al GP Muñecas de Famosa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Mallorca
* 1967
** 1r del Trofeu Masferrer (etapa de la Setmana Catalana)
** 1r del Trofeu Doctor Assalit (etapa de la Setmana Catalana)
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Mallorca
* 1968
** Vencedor d'una etapa de la Vuelta a los Valles Mineros

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1963. 33è de la classificació general
* 1965. 24è de la classificació general
* 1966. Abandona

### Resultats al Tour de França

* 1961. Abandona (2a etapa)
* 1962. Abandona (19a etapa)
* 1967. Abandona (12a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1963. 15è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «Jaime Alomar». [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ «Ciclismo - Jaime Alomar Florit (España)». [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ Palma, A. OLIVA / T. ARBONA. «Medio siglo sin Francisco Alomar» (en castellà), 08-08-2005. [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ Archives, Cycling. «Jaime Alomar Florit» (en anglès). [Consulta: 14 agost 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jaume Alomar a sitiodeciclismo.net