OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zeynep Tüfekçi

Zeynep Tufekci (/ ˈzeɪnɛp tʊˈfɛktʃi / ZAY-nep tuu-FEK-chee; turc: Zeynep Tüfekçi) és una escriptora turca, acadèmica i tecno-sociòloga coneguda principalment per la seva investigació sobre les implicacions socials de les tecnologies emergents, com la intel·ligència artificial i les dades massives, en el context de la política i la responsabilitat corporativa, així com en reptes socials com la pandèmia COVID-19 mitjançant un pensament complex i basat en sistemes. El New York Times ha descrit que "té el costum de tenir raó en les coses grans" i com una de les veus acadèmiques més destacades a les xarxes socials per The Chronicle of Higher Education.
És professora associada a la School of Information and Library Science de la Universitat de Carolina del Nord i professora associada al Berkman Center for Internet and Society de la Universitat Harvard a Massachusetts. És també col·laboradora de la pàgina d'opinió The New York Times sobre temes relacionats amb l'impacte social de la tecnologia.
Ha estat escriptora de The New York Times i The Atlantic i ha escrit periòdicament columnes per le revistes Wired i Scientific American en el passat. És professora visitant al Craig Newmark Center for Journalism Ethics and Security de la Universitat de Colúmbia, professora associada a la School of Information and Library Science de la Universitat de Carolina del Nord i professora associada al Berkman Klein Center for Internet and Society de la Universitat de Harward.
El 2015 va ser nomenada Andrew Carnegie Fellow en Ciències socials i humanitats per la classe inaugural.
El 2017 va escriure el llibre Twitter and tear gas : the power and fragility of networked protest. (Yale University Press) on tracta sobre les protestes en l'era d'internet, els mitjans i les xarxes socials. Tufekci descriu internet com un tipus d'esfera pública digital i compara els moviments de protesta durant la història amb els del present que utilitzen internet. El llibre és accessible lliurement sota llicència Creative Commons.

## Referències

* ↑ Smith, Ben «How Zeynep Tufekci Keeps Getting the Big Things Right» (en anglès). The New York Times, 24-08-2020. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Brown, Sarah «Meet the Professor Who's Warning the World About Facebook and Google». The Chronicle of Higher Education, 22-04-2018.
* ↑ Singal, Jesse. «Why Did WikiLeaks Help Dox Most of Turkey’s Adult Female Population?» (en anglès americà). Intelligencer. [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ Abbruzzese, Jason. «Meet Zeynep Tufekci, the critic who predicted Facebook's impact on politics» (en anglès), 03-11-2017. [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ «Dr. Zeynep Tufekci to Join Columbia Journalism School’s Craig Newmark Center for Journalism Ethics and Security». Columbia Journalism School. Arxivat de l'original el 2021-09-24. [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ «Zeynep Tufekci» (en anglès). Carnegie Corporation of New York. [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ Lozada, Carlos «Review | Twitter and Facebook help spark protest movements. Then they undermine them.» (en anglès). Washington Post, 25-05-2017. ISSN: 0190-8286.
* ↑ «Twitter and Tear Gas» (en anglès). [Consulta: 26 setembre 2021].
# Xixons

Xixons és una masia que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de Riner (Solsonès). Es troba molt a prop de cal Cabot, que també forma part de l'inventari del patrimoni català.

## Descripció

Gran masia senyorial de planta rectangular i orientada de nord a sud.
Teulada de doble vessant. Està construïda en dues fases, conservant, però, tota la construcció primitiva. La segona fase es feu davant de la primera per engrandir la casa. La façana principal, de nova construcció, està orientada a l'oest, amb grans balconades al primer pis i galeries amb arcades al superior. La porta principal es troba a l'antiga façana, a llevant. És d'arc de mig punt dovellada; damunt de la porta hi ha un matacà, restes de l'antiga fortificació, amb blocs tallats i en filades, amb dues espitlleres al centre, una vertical i estreta i una altra al damunt d'horitzontal, la part inferior buidada i la superior segueix la decoració de la cornisa de l'edifici. La paret nord té diversos finestrals; un d'ells amb decoracions neoclàssiques. Hi ha també una finestra renaixentista emmarcada per una llinda de pedra amb decoracions florals i per dos columnes amb capitells decorats amb motius animals i vegetals; al damunt hi ha una cornisa amb decoració geomètrica. Sobresurt per damunt de la casa una torre rectangular. El parament és de pedres tallades i col·locada en filades.

### Notícies històriques

La masia de Xixons és una gran masia amb restes de fortificació. Les primeres notícies documentals són del segle xi. Fins al segle xv la casa era a l'indret de Xixons Vell, aquest indret és a un quilòmetre aproximadament, en direcció al riu Cardener (est), en un petit promontori cobert de bosc (pins). Hi ha moltes pedres i fins i tot una pica (ara trencada). Al segle xvi (1551) trobem a Pere de Xixons que era administrador del Santuari del Miracle. Posteriorment, Miquel Xixons, 1716-1717, era alumne de la Universitat de Solsona i defensà unes conclusions de Filosofia juntament amb en Roque Viles i Domènec Soldevila. A 1762 fou admès pel Col·legi, J. Gerris i Xixons, estudiant, amb el sou de 5 lliures a l'any i un parell de sabates. Al segle xix i XX, s'han fet moltes reformes a la casa, engrandint-la i restaurant-la; la més important fou la dels anys 60 del segle xx, quan es va reformar tota la façana sud, convertint-la en la principal.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 «Masia de Xixons». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments del Solsonès
# Xunga

«Xunga» té aquests significats:
* Xunga o Seriema de potes negres, ocell
* Imperi Xunga o Sunga (Shunga), imperi de l'Índia
# Windows Subsystem for Android

El Windows Subsystem For Android, abans dit Project Latte és l'execució nativa d'aplicacions en el Windows 11. Les aplicacions es podran veure des de la Microsoft Store, però s’hauran d’instal·lar des de l'Amazon Appstore. També s’ha aconseguit instal·lar l’aplicació Google Play Store i tots els derivats tant com el Google Play Services.

## Referències

* ↑ mattwojo. «Windows Subsystem for Android™️» (en anglès americà). [Consulta: 7 novembre 2021].
* ↑ Merino, Marcos. «Cómo instalar la Google Play Store en Windows 11 y no depender de la tienda de Amazon para tener apps Android en nuestro PC» (en castellà), 29-10-2021. [Consulta: 7 novembre 2021].
# Xalàguino

Xalàguino (en rus: Шалагино) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que el 2012 tenia 142 habitants. Pertany al districte de Karatuzski.

## Referències

* ↑ Список населённых мест Сибирского края. – Том 1. Округа Юго-Западной Сибири. – Новосибирск: Сибирский Краевой Исполнительный Комитет. Статистический отдел, 1928. – 831 с.
# Zosterop de Panay

El zosterop de Panay (Zosterornis latistriatus) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes de l'illa de Panay, a les Filipines centrals.

## Referències

* ↑ «Zosterop de Panay». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Yélamos de Arriba

Yélamos de Arriba és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Yèvre-la-Ville

Yèvre-la-Ville és un municipi francès, situat al departament del Loiret i a la regió de Centre - Vall del Loira.
# Yountville

Yountville és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 2.916 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Yountville tenia 2.916 habitants, 1.048 habitatges, i 553 famílies. La densitat de població era de 690,7 habitants/km².
Dels 1.048 habitatges en un 17,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 47,2% no eren unitats familiars. En el 39,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,95 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,59.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 11,1% tenia menys de 18 anys, un 2,4% entre 18 i 24, un 17,5% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 45,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 60 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 128,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.944 $ i la renda mediana per família de 56.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.853 $ mentre que les dones 34.464 $. La renda per capita de la població era de 30.721 $. Entorn del 5,6% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Yountville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Yountville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Yusupovita

La yusupovita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom de Rustam Gumirovich Yusupov (1935), un destacat mineralogista uzbek i curador del Museu Geològic de Taixkent, a l'Uzbekistan.

## Característiques

La yusupovita és un silicat de fórmula química Na₂Zr(Si₆O$_{15}$)·2,5H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2014. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en grans prismàtics d'uns 2 mil·límetres de mida, incrustats en reedmergnerita. És un mineral dimorf monoclínic de l'elpidita, que és ortoròmbica. És químicament similar a la terskita, la catapleiïta, la gaidonnayita, la hilairita, la keldyshita, la natrolemoynita, la tumchaïta i a algunes altres espècies.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la glacera Darai-Pioz, al Tien Shan, a la Regió sota subordinació republicana (Tadjikistan), l'únic indret on ha estat descrita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: reedmergnerita, polilitionita, microclina i aegirina.

## Referències

* ↑ «Yusupovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 agost 2016].
# Youth Brigade

Youth Brigade és un grup estatunidenc de punk rock format a Hollywood l'any 1980 pels germans Mark, Adam i Shawn Stern. Posteriorment, la banda va fundar el col·lectiu Better Youth Organization i BYO Records.
L'estiu de 1982, després d'enregistrar tres temes per al primer llançament discogràfic de BYO Records Someone Got Their Head Kicked In, Youth Brigade va emprendre una gira en un autobús escolar groc per 30 ciutats d'Amèrica del Nord juntament amb el grup Social Distortion. La pel·lícula de 1984, Another state of mind, recull la crònica de l'aventura.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Sound & Fury (1982)
* Sound & Fury (1983)
* The Dividing Line (1986, com a The Brigade)
* Happy Hour (1994)
* To Sell the Truth (1996)

### EP i senzills

* What Price Happiness? (1984)
* Come Together (1986) (com a The Brigade)
* Come Again (EP, 1992)
* All Style No Substance (1994)

### Compartits

* Youth Brigade/Screw 32 (1995)
* BYO Split Series Volume II (1999)

### Recopilatoris

* Sink With Kalifornija (1994)
* Out of Print (1998)
* A Best of Youth Brigade (2002)

## Referències

* ↑ Colin Larkin. The Virgin Encyclopedia of Eighties Music. Third. Virgin Books, 2003, p. 511. ISBN 1-85227-969-9.
* ↑ «Historia de Youth Brigade - Pagina de musica punk rock» (en castellà), 10-08-2012. [Consulta: 28 juliol 2022].
# Youssoupha Fall

Youssoupha Birima Fall (Dakar, 12 de gener de 1995) és un jugador de bàsquet senegalès amb passaport francès que pertany al FC Barcelona de la Lliga Endesa d'Espanya. Amb 2,21 metres d'altura juga en la posició de pivot.

## Trajectòria professional

Format en la Seeds Academy del Senegal, en 2012 va marxar a França per a jugar en la pedrera del Le Mans Sarthe Basket. Va debutar amb el primer equip en la temporada 2014-2015, on va jugar un partit de Eurochallenge.
La temporada 2015-2016 ja va formar part del primer equip, jugant alguns minuts en la posició de pivot com a suplent de Mouphtaou Yarou. Va disputar 6 partits en l'Eurocup 2015-16 amb una mitjana de 0,3 punts i 0,8 rebots en 6,4 min de mitjana.
El juliol de 2018 va fitxar pel Saski Baskonia de la lliga ACB per quatre temporades. No obstant això, la primera d'elles en qualitat de cedit al Strasbourg IG francès.
El 16 d'agost de 2021, signatura per l'ASVEL Lió-Villeurbanne de la Lligui Nationale de Basket-ball.
El 31 de juliol de 2024 el jugador senegalès fitxa pel F.C. Barcelona, equip que milita en la Lliga ACB.

## Internacional

Va participar amb el Senegal en el AfroBasket Sub-18 de 2012 celebrat a Moçambic, on es va penjar la medalla d'or.

## Referències

* ↑ «Según la prensa española mide 2,22m».
* ↑ marca.com El Baskonia ficha al gigante senegalés Youssoupha Fall, c onsultado en julio de 2018
* ↑ «Youssoupha Fall jugará cedido en el Strasbourg francés». acb.com, 09-08-2018. Arxivat de l'original el 11 d'agost de 2018. [Consulta: 11 agost 2018].
* ↑ «Youssoupha Fall firma por Asvel». ldlcasvel.com, 16-08-2021. [Consulta: 16 agost 2021].
* ↑ «Youssoupha Fall, el gigante de 2.21m ficha por FC Barcelona». Gigantes del Basket, 31-07-2024. [Consulta: 4 agost 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa en RealGM
* Fitxa en Eurobasket.com
* Fitxa en Eurocup.com
* Fitxa en la LNB
* Fitxa en Fiba.com
# Zoosemiòtica

La zoosemiòtica són els senyals emesos pels animals sobre el seu estat. Per exemple, el bràmul d'un cérvol mascle, els senyals químics que llancen alguns animals o el cant d'un ocell són formes de comunicació.

## Definició

Es denomina zoosemiòtica a la comunicació cel·lular, biològica i animal, a l'intercanvi de senyals que es dona entre els animals, de qualsevol espècie. La ciència que estudia aquests fenòmens es diu zoosemiòtica i té com a objectiu estudiar els mètodes que usen els animals per a comunicar-se entre si. Els animals tenen diferents sistemes d'emetre missatges, utilitzen la seva sensibilitat i els seus sentits d'olfacte, vista, tacte, oïda i gust per a emetre i rebre missatges. Usen quatre camps o sistemes de comunicació. El camp químic, l'òptic, el tàctil i l'acústic, que com el seu nom ho indica, tots aquests els perceben a través dels seus sentits. L'ús d'aquests, els permet abastar olors, intensitat de la llum, moviments i escoltar amb claredat i precisió si algú s'acosta o s'allunya, etc. Per exemple. Un gos guardià, percep clarament la presència d'estranys, sap com avisar o atacar si cal defensar al seu amo.
Percep clarament l'olor de les persones conegudes i desconeix sense por d'equivocacions quan la persona que està prop no és grata. La comunicació entre els animals i els éssers humans també és molt freqüent, quan s'estableix una relació entre ambdós, Es dona entre el gos i el seu amo, entre el cavall i el seu genet, l'animal aprèn a obeir ordres primer i després a mantenir un intercanvi d'afecte i lleialtat indiscutible, a causa del temps que romanen junts i arriba a donar-se un tipus de comunicació entre l'home i la seva mascota dignes d'admiració. Tot això té un treball, que l'home al desenvolupar les seves capacitats i habilitats, va assolir domesticar a les espècies animals.

## Referències

* ↑ Witzany, G.. Biocommunication of Animals. Dortrecht: Springer, 2014. ISBN 978-94-007-7413-1.
* ↑ «Zoosemiòtica». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Animal Communicator - Documentary
* The Animal Communication Project
* International Bioacoustics Council research on animal language.
# Åbo Idrottsföreningen Kamraterna

L'Åbo Idrottsföreningen Kamraterna, també esmentat com Åbo IFK o ÅIFK, és un club esportiu finlandès de la ciutat de Turku.

## Història

El club va ser fundat l'any 1908. La secció de futbol del club va destacar especialment als anys 10 i 20 on guanyà tres campionats nacionals (1910, 1920, 1924) i fou finalista cinc cops més (1911, 1913, 1915, 1916, 1917). Jugà 9 temporades a la màxima divisió de la lliga del país, Mestaruussarja, la darrera l'any 1967. També guanyà la Copa de l'any 1965 i participà en la Recopa d'Europa de futbol 1966-67.

## Seccions

L'ÅIFK té actualment seccions d'handbol, atletisme i bitlles, a més del futbol. En el passat va tenir una secció d'hoquei sobre gel per milità a la màxima categoria del país.

## Palmarès

* Lliga finlandesa de futbol (3):
** 1910, 1920, 1924
* Copa finlandesa de futbol (1):
** 1965

## Enllaços externs

* Web oficial
* Web oficial de l'equip de futbol Arxivat 2008-10-23 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «Åbo IFK - Títulos (clubes)» (en castellà). [Consulta: 2 juny 2024].
# Å (Noruega)

Å és un poble del municipi de Moskenes al comtat de Nordland, Noruega. Està situat cap a l'extrem sud de l'arxipèlag de les Illes Lofoten. Està connectat amb la resta de l'arxipèlag per la ruta europea E10. Aquesta part de la carretera també es diu Camí del Rei Olav.
Fins a la dècada de 1990, Å era principalment un petit poble de pescadors especialitzat en peix assecat, però des de llavors el turisme ha esdevingut la principal activitat econòmica. La ciutat compta amb el Lofoten Stockfish Museum i el Norwegian Fishing Village Museum com dos grans atraccions turístiques. Al maig de 2004, Å es va convertir en el punt de partida d'un viatge en bicicleta de A a B (la B representada per Bee, Nebraska)

## Nom

El poble (originalment una granja) s'esmenta per primera vegada el 1567 ("Aa"). El nom ve del Nòrdic antic á que significa "riu (petit)". El nom es va lletrejar Aa fins al 1917 quan la reforma de la llengua noruega va canviar la lletra aa per å. El poble és esmentat a vegades com a Å i Lofoten ("i" vol dir "en") que el distingeix d'altres llocs nomenats Å (vegeu Å (desambiguació)).

## Referències

* ↑ «Å». Arxivat de l'original el 18 d’agost 2020. [Consulta: 12 juny 2017].
* ↑ Parry, Paul. «From A to B. Literally.». Arxivat de l'original el 15 d’agost 2012. [Consulta: 12 juny 2017].

## Enllaços externs

* The Lofoten Stockfish Museum Arxivat 2011-07-16 a Wayback Machine.
* The Norwegian Fishing Village Museum Arxivat 2020-11-03 a Wayback Machine.
# Èlitre

Els èlitres (derivat del grec: ἔλυτρον "làmina"') són les ales anteriors modificades per enduriment (esclerotització), de certs ordres d'insectes com els coleòpters i els heteròpters. S'anomenen hemièlitres quan l'enduriment no és total. La seva párt basal o proximal al pronot sí que està engruixida i endurida, i la part apical o distal és membranosa, també coneguda com a membrana de l'hemièlitre. És típic de l'ordre dels hemípters.
Els èlitres serveixen també com protecció per les ales posteriors que estan immediatament per sota i que serveixen per a volar. Per volar un coleòpter típicament obre els seus èlitres i després estén les ales, volant mentre segueix estenent els èlitres oberts, però alguns coleòpters de les famílies Scarabaeidae i Buprestidae poden volar amb els èlitres tancats.
En alguns casos els èlitres estan units, deixant l'insecte sense la capacitat de volar com passa en els Carabidae. Tenen també una funció d'equilibri durant el vol.
El terme èlitre també es fa servir per descriure les estructures dures d'alguns cucs poliquets especialment els Polynoidae. Es distingeixen dels chaeta, els quals tenen arrels.

## Referències

* ↑ Brusca, R.C.; Brusca, G.J.. Invertebrates, 1990.
* ↑ Butterfield, N.J. «Exceptional Fossil Preservation and the Cambrian Explosion». Integrative and Comparative Biology, 43, 1, 2003, pàg. 166–177. DOI: 10.1093/icb/43.1.166. PMID: 21680421.
# Èlide (desambiguació)

«Èlide» té aquests significats:
* Geografia:
** La prefectura d'Èlide és una prefectura de Grècia de la regió de la Grècia Occidental i amb capital a Pirgos.
* Història;
** Èlide (regió) fou una regió històrica de l'antiga Grècia amb capital a Elis.
** Èlide buida fou un districte del nord de l'Èlide històrica.
# Èlia Tortolero Orejuela

Èlia Tortolero Orejuela (Sant Joan de Vilatorrada, 18 de juny de 1988) és una professora i política catalana, portaveu nacional del Partit dels Socialistes de Catalunya. En l'actualitat és també regidora i portaveu del PSC a Sant Joan de Vilatorrada i segona Tinenta d'Alcaldia del municipi.
A les eleccions generals del 28 d'abril del 2019 va esdevenir escollida a la Càmera Alta com a número 2 dels socialistes per la demarcació de Barcelona. Aquest escó al Senat el va perdre a les següents eleccions generals del novembre del 2019.
També es va presentar com a cap de llista per l'alcaldia a les eleccions municipals del 2019,sent escollida regidora de l'ajuntament, formant part del govern municipal com a regidora d'educació.

## Referències

* ↑ NacióManresa. «La santjoanenca Elia Tortolero entra al Senat pel PSC | NacióManresa». [Consulta: 30 abril 2019].
* ↑ Llista de senadors a la Vanguardia
* ↑ «L'empenta republicana deixa fora del Senat la socialista Elia Tortolero». Regió 7, 19-11-2011. [Consulta: 19 gener 2020].
* ↑ Article al Regió 7
* ↑ Resultats de les eleccions municipals a Nació Digital
# Òxid de ferro(II)

L'òxid de ferro(II), antigament conegut com a òxid ferrós, és un dels òxids de ferro, la fórmula del qual és FeO. L'òxid ferrós és una pols de color negre. En aquest compost, la valència del ferro és +2. La seva forma mineral és la wüstita. S'utilitza com pigment. L'Administració d'Aliments i Fàrmacs l'ha aprovat per al seu ús en productes cosmètics i, a més a més, s'utilitza en algunes tintes de tatuatges.
L'òxid de ferro(II) és inestable termodinàmicament per sota 575 °C i produeix ferro metàl·lic i òxid de ferro(II, III), d'acord amb la següent reacció:
    4 FeO → Fe + Fe₃O₄

## Vegeu també

* Òxids de ferro
* Òxid de ferro(III)

## Referències

* ↑ Morral, F. R; Jimeno, E; Molera, P. «Metalurgia General, Volumen 2» (en castellà). Google Books, 1985. [Consulta: 9 març 2013].
* ↑ Greenwood, Norman N; Earnshaw, A. Chemistry of the Elements. Oxford: Butterworth-Heinemann, 1997. ISBN 0-7506-3365-4.

## Bibliografia

* Pradyot Patnaik. Handbook of Inorganic Chemicals. McGraw-Hill, 2002. ISBN 0-07-049439-8.