OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Integral (revista)

Integral és una revista ecologista catalana en castellà i de difusió estatal. Fundada el 1978, apareix mensualment amb articles sobre medicina natural, vegetarianisme, receptes de cuina, agricultura ecològica, ecologisme, viatges, sexualitat, naturisme, artesania, art, solidaritat, espiritualitat, psicologia, filosofia oriental, crítica a les tecnologies dures, energies alternatives.
Empresarialment, el projecte va començar com a cooperativa, i després com a societat limitada. Posteriorment va pertànyer a l'editorial RBA edicions, després a MC Edicions, actualment a Connecor Revistas. Des de la seva aparició, amb el nom d’Integral s'ha editat la revista, monogràfics i llibres.

## Història

Va ser fundada el 1978 a Barcelona per un grup de metges naturistes i estudiants de medicina, i per l'editor Jaume Rosselló. Cal citar el seu primer director, Santi Giol i a Pedro Ródenas López, Daniel Bonet, Mila del Pozo, Ester Vilarnau i Joaquín Peleteiro. Entre els col·laboradors de la primera època també destaca Frederic Vinyes De La Cruz.
Va ser la continuadora de publicacions editades abans del règim de Franco que, després de la seva instauració, van ser clausurades i que difonien articles sobre temes llibertaris i de medicina natural o de sexualitat. Des de l'inici de la revista també es varen incloure continguts de contracultura, vida vegetariana i les beceroles del que avui s'anomena ecologisme.

## Referències

* ↑ Integral, una revista que cumple 30 años, terra.org, 2008
* ↑ «El responsable de la teva salut ets tu i això et dona un gran poder”». etselquemenges.cat, 04-02-2013. [Consulta: 7 abril 2022].

## Bibliografia

* Roselló, Josep Maria. La vuelta a la naturaleza. Virus Editorial, 2003. ISBN 84-96044-28-9.

## Enllaços externs

* Página web de la revista
# Jaswant Rao Holkar

«Jaswant Rao Holkar» té aquests significats:
Dos sobirans d'Indore:
* Jaswant I Rao Holkar Ali Jah Zubdat al-Umara Bahadur al-Mulk Farzand-i-Arjmand Maharajadhiraj Raj Rajeshwar Shrimant Jaswant I Rao Holkar VI Subadar Bahadur Nusrat Jang (1776-1811) fou subadar maratha de Malwa
* Jaswant II Rao Holkar Maharajadhiraj Raj Rajeshwar Sawai Shri Jaswant Rao II Holkar XIV Bahadur (Indore 1908-Bombai 1961) fou maharaja d'Indore.
# Henry Lytton

Sir Henry Lytton (Londres, 3 de gener de 1865 - Londres, 15 d'agost de 1936) fou un actor anglès i cantant que va ser el màxim exponent dels papers còmics en baríton de les òperes de Gilbert i Sullivan de la primera part del segle xx.
La seva carrera en les òperes Savoy amb la D'Oyly Carte Opera Company va durar 50 anys, i és l'única persona nomenat cavaller pels seus èxits com Gilbert i Sullivan artista intèrpret o executant.
Lytton començar la seva carrera cantant en operetes i obres de teatre, també fent treballs ocasionals en la dècada de 1880. La seva dona, Louie Henri, va actuar amb ell i el va ajudar a iniciar-se en el teatre, també actua com la seva música i mestra d'actuació. Lytton es va unir a la D'Oyly Carte Opera Company de gira el 1884 i, després de diverses gires, realitzat amb la companyia al Teatre Savoy de Londres el 1886 i 1887.
Després d'això, va treballar gairebé contínuament amb D'Oyly Carte en gira durant una dècada com a comediant principal, interpretant papers com Sir Joseph Porter en l'HMS Pinafore, el major general Stanley a The Pirates of Penzance i Ko Ko a The Mikado. Va tornar al Teatre Savoy 1897-1903, on va crear una sèrie de funcions i va jugar una gran varietat de papers amb D'Oyly Carte, encara que no els papers principals de comediant.Quan la companyia D'Oyly Carte va deixar el Teatre Savoy el 1903, Lytton va deixar la companyia.
Va participar també en una sèrie d'exitoses comèdies musicals eduardianes durant els següents quatre anys, com ara El comte i la nena, Tant a l'interior, El Michus Little i Taylor Billee. També va actuar en el music hall. Durant les temporades de D'Oyly Carte repertori a Savoy entre 1906 i 1909, Lytton reingressar a la companyia, de nou tocant una varietat de papers, però no sobre tot el paper còmic principal. Del 1909 al 1934, Lytton efectuat una gira a Londres amb la companyia D'Oyly Carte Opera Company com el seu actor principal.
Lytton va morir a casa seva a Earls Court, Londres. Li va sobreviure Louie Henri (Lady Lytton), que va morir el 1947.

## Enllaços externs

* Henry Lytton a "Who Was Who in the D'Oyly Carte Arxivat 2015-09-13 a Wayback Machine.
* Henry Lytton a la discografia de Gilbert & Sullivan Arxivat 2006-05-07 a Wayback Machine.
* Biografia de Lytton
* Articles sobre la marxa de Lytton de l'escena Arxivat 2006-05-07 a Wayback Machine.
# Habitatge a la carretera d'Agramunt, 27 (Cervera)

Habitatge a la carretera d'Agramunt, 27 és una obra de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Situat a la carretera L-303, dominada per la presència de magatzems de diferents especialitats. Edifici entre mitgeres, amb dos nivells horitzontals i una composició de tres eixos vertical. A la planta baixa hi ha la porta d'accés a l'habitatge, la porta del garatge o magatzem i una finestra. Al primer i únic pis hi ha tres balcons independents, els laterals són amb balustrada de ferro i el central és de pedra. En el projecte original de l'arquitecte Ramon Argilés, el balcó central havia de ser de forja treballada i l'obertura d'arc rebaixat. En conjunt, el parament es presenta arrebossat tot i que, a la zona del remat, les filades de maó són a la vista. Corona l'edifici una cornisa motllurada rematada en forma de terrat amb un tester semicircular a la part central. Al centre d'aquest, hi destaca un medalló on s'hi inscriu la data "1935", no obstant això, el projecte original projectava decorar-lo amb els relleus i gerros.

## Referències

* ↑ «Habitatge a la carretera d'Agramunt, 27». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# Holstebro

Holstebro és una ciutat danesa de la península de Jutlàndia, és la capital del del municipi de Holstebro que forma part de la regió de Midtjylland, ambdós creats l'1 de gener del 2007 com a part d'una reforma territorial.
El riu Storå travessa la ciutat i als afores forma l'embassament conegut com a Vandkraftsøen o també Holstebro Sø (llac de Holstebro). Holstebro és un important centre comercial, el centre és una illa per a vianants, i compta amb indústria alimentària, de fabricació de productes de ferro, maquinària, fusta i mobles, tèxtil i química.

## Història

La ciutat va sorgir a partir de l'existència d'un gual per travessar el riu Storå, més tard es va bastir un pont, i d'aquí la part final del seu nom (Bro significa pont en danès). El nom ha anat variant al llarg de la història, Holstatbro (1274), Holstathbroo (1340), Holstebroff (1418), Holstebrow (1638) i Holstebro (1844).
Els vestigis més antics de l'existència d'un poblament de la zona són de l'edat mitjana, es tracta de fragments de terrissa trobats al centre de la ciutat i que han estat datades a la dècada del 1100. Tanmateix la primera prova documental no la trobem fins al 1274, no hi ha massa documents històrics a causa dels grans incendis que ha patit la ciutat. El gran incendi del 1552 va cremar l'ajuntament i l'arxiu de la ciutat. Les construccions de fusta van ser habituals fins al segle xix i això ha fet que no quedin construccions anteriors.
A mitjans del segle xix va començar una etapa d'industrialització a la ciutat, es va construir un port a Struer entre 1854 i 1855 i un enllaç ferroviari amb Struer el 1866. El 1854 es va fundar l'escorxador de la ciutat i el 1869 la manufactura de tabac, encara activa. El 1862 es va iniciar la indústria del ferro que durant molts anys seria la indústria més important de l'antic comtat de Ringkjøbing. El 1896 es va establir la foneria Vald. Birn, avui dia encara activa.

## Persones il·lustres

* Peter Heine Nielsen (1973), Gran Mestre d'escacs
* Morten Skoubo (1980), futbolista.

## Vegeu també

* Llista de ciutats de Dinamarca

## Enllaços externs

* Museu de Holstebro, dedicat a la història de la ciutat
# Lorenzo López

Lorenzo López (Alacant, 10 d'agost de 1680 - Alacant, maig de 1758) fou un cronista, jesuïta i professor valencià.
Va rebre formació en gramàtica, arts, lògica i filosofia a Alacant, defensant conclusions públiques de dialèctica. Continuà la seva formació a la Universitat de València, especialitzant-se en Filosofia i, després d'ingressar el 1698 a la Companyia de Jesús, realitzà tasques docents als col·legis de l'orde a Tarragona (on impartí poesia llatina i retòrica), Manresa (arts) i Vic (teologia). Després de professar els quatre vots establerts per la Companyia el 1714, retornà a València, on ocupà la càtedra de teologia del Col·legi de Sant Pau; també exercí el càrrec de rector als col·legis jesuïtes de Tortosa i Alacant. Els contemporanis el consideren un personatge d'aficions literàries, de sòlida formació i tracte amable, amant del púlpit i el confessionari. Publicà dues obres de característiques similars: Declamación fúnebre en las exequias que la ciudad de Alicante consagró a la memoria del serenísimo señor Francisco I, Duque VII de Parma (1727) i Oración fúnebre en las reales exequias que la ciudad de Alicante consagró a la memoria del glorioso, y católico rey Felipe V, el Animoso (1747). Ordenà i completà una Historia o Crónica de la ciudad de Alicante (1752), que inicià el seu company d'orde Juan Bautista Maltés.

## Referències

* 1 2 Alberola Romà, Armando «Lorenzo López». Diccionari enciclopèdic d'historiografia catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 11 juliol 2020].
* 1 2 Jimeno, Vicente. «P. Lorenzo López». A: Escritores del Reyno de Valencia: chronologicamente ordenados desde el año MCCXXXVIII de la Christiana Conquista de la misma Ciudad, hasta el de MDCCXLVIII. En la oficina de Joseph Estevan Dolz, impressor del S. Oficio, 1749, pàg. 297 [Consulta: 11 juliol 2020].

## Bibliografia

* Rico García, Manuel; Montero y Pérez, Adalmiro; Chabas, Roque (pr.). Ensayo biográfico bibliográfico de escritores de Alicante y su provincia. Alacant: Establecimiento Tipográfico de Antonio Reus, 1888-1889.
# Xams-ad-Dawla

Abu Tàhir Hàssan Xams-ad-Dawla (Sol de la Dinastia) ibn Fakhr ad-Dawla fou un emir buwàyhida (el títol de sultans que se'ls aplica sovint, no és correcte).
Era fill de Fakhr-ad-Dawla que governava a Isfahan, Hamadan i Rayy. A la mort del pare (997) els amirs van proclamar com successor al seu fill Majd-ad-Dawla a Rayy i Isfahan; el nou emir només tenia 4 anys i va quedar sota tutela de la seva mare Sayyida; al seu germà Xams-ad-Dawla (Shams al-Dawla), també menor, li van assignar Hamadan i Kirmanshah. Quan Madj-ad-Dawla va arribar a l'adolescència es va voler desfer de la seva mare i es va aliar amb el visir al-Khatir Abu Ali ibn al-Kasim. Sayyida llavors va demanar el suport del cap kurd Badr ibn Hasanwayh, que va marxar cap a Rayy i va fer presoner a Madj-ad-Dawla, posant al tron a Rayy i Isfahan a Xams-ad-Dawla (que conservava Hamadan i Kirmanshah) el qual va arribar a encunyar moneda a Rayy (1006/1007).
Però Xams-ad-Dawla no era fàcil de manejar i al cap d'un any Madj-ad-Dawla fou alliberat del seu captiveri i restaurat al tron i Xams-ad-Dawla va retornar a Hamadan. El 1014/1015 els soldats amotinats van matar a Badr i llavors Xams-ad-Dawla va aprofitar per apoderar-se de diversos territoris del seu germà, lluitant contra Tahir ibn Hilal ibn Badr, net del difunt Badr que volia retenir el control, derrotant-lo i fent-lo presoner; el seu pare Hilal ibn Badr havia caigut abans presoner de Sultan-ad-Dawla de Fars i l'Iraq (1012-1022) i llavors Sultan el va alliberar i li va donar un exèrcit per anar a combatre a Xams-ad-Dawla; els dos exèrcits es van trobar la primavera del 1015 però Hilal fou derrotat i va morir en el combat. Després de la victòria Xams-ad-Dawla va entrar a Rayy i Madj-ad-Dawla va fugir amb la seva mare, però quan Xams el volia perseguir les tropes es van amotinar i va haver de retornar a Hamadan, i Madj va poder recuperar Rayy.
El 1020 Xams-ad-Dawla va enfrontar una revolta de les tropes turques al seu servei, i va haver de demanar suport al governador d'Isfahan Ala al-Dawla Abu Djafar Muhammad, un cosí germà de Sayyida al que havia donat (vers 1007) aquest govern on dominava amb força autonomia i que després va fundar la dinastia kakúyida; amb el suport d'Ala al-Dawla va sufocar la revolta i va foragitar als rebels de Hamadan.
Va morir el 1022 i el va succeir el seu fill Samà-ad-Dawla.

## Referències

* Stanley Lane-Poole, The Mohammadan Dynasties. Chronological and genealogical tables with historical introductions, Westminster, 1894, en línia a
* Zetterstéen, K. V., “S̲h̲ams al-Dawla”, a: Encyclopaedia of Islam, primera edició (1913-1936), Edited by M. Th. Houtsma, T.W. Arnold, R. Basset, R. Hartmann. Consultat en línia l'11 de juny de 2016
# Pletius de Casesnoves

Els Pletius de Casesnoves és una zona d'antics pletius situada dins del terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El nom prové «del llatí casas novas, cabanes noves». Per haver sigut una «zona plena de pletius, pletes i cabanes».
Es troben, entre els 1.900 i 2.220 metres d'altitud, a la Vall de Sant Nicolau. Situats a la riba dreta del Riu de Sant Nicolau, entre els barrancs de les Molines i de Casesnoves; per sota de la Serra de Llats (SO) i del Tuc de la Comamarja (SE).

## Rutes

Dues són les alternatives més habituals:
* Sortint de Taüll o el Pla de l'Ermita: Es remunta uns 400 metres pel Barranc de Remediano direcció nord-nord-est, per girar cap a l'oest-nord-oest i dirigir-se al Faro (lloc on té lloc l'encesa de les falles a les festes de Taüll); es continua després cap al nord-nord-est, per buscar el pas a la Vall de Sant Nicolau que es troba entre el Pui-redó i el Cap de les Creuetes. Un cop al vessant nord, el camí ens porta a la Portella Negra, per davallar suaument cap a llevant fins als pletius.
* Des de l'extrem occidental de l'Estany de Llebreta seguint direcció oest-sud-oest fins als pletius.

## Referències

* 1 2 ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pletius de Casesnoves. [Consulta: 01/11/2013]
* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 6 març 2012].
* ↑ Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Reproductor CD portàtil

Un reproductor de CD portàtil és un reproductor d'àudio portàtil que s'utilitza per reproduir discs compactes. El primer reproductor d'àudio llançat va ser el Discman D-50 de Sony, que va arribar al mercat el 1984.

## Característiques

Les característiques bàsiques d'un reproductor de CD portàtil són:
* Reproducció / Pausa
* Stop
* Retrocediment/Rebobinat
* Avanç ràpid
* Manteni (alguns models)
* Pantalla de cristall líquid
* Presa d'auriculars / àudio
La funció de reproducció i pausa permet a l'usuari fer una pausa al mig de la pista (cançó) i reprendre-la al mateix lloc que l'oient va deixar sense que el botó de reproducció torni a tocar. La funció de parada deté la pista i permet a l'usuari canviar de pista fàcilment. La funció d'avenç ràpid i retrocediment avançarà ràpidament o rebobinarà la pista la quantitat de temps que manté premut el botó. La pantalla de cristall líquid proporciona una visió visual de la quantitat de bateria que es queda, la pista (nombre) que es reprodueix actualment i la quantitat de temps transcorregut a la pista. Alguns reproductors de CD portàtils poden reproduir discos CD-R / CD-RW i alguns poden reproduir altres formats com àudio codificat per MP3.

## Problemes amb els CD gravables

Alguns reproductors de CD portàtils no reprodueixen CD gravables (CD-R, CD-RW) a causa de la manera com estan gravats aquests CD. Es grava un CD gravat pel consumidor fent marques en una fina capa de colorant orgànic, cosa que comporta una incompatibilitat amb alguns reproductors de CD. Per a alguns usuaris de CD-R, la solució és gravar el CD a una velocitat més lenta o utilitzar una marca diferent de CD gravables.

## Declivi del format

Els reproductors de CD portàtils van anar disminuint en popularitat des de l'augment de la popularitat dels reproductors multimèdia portàtils que reproduïen fitxers d'àudio digitals, inclosos l'iPod i els telèfons intel·ligents. Abans que els reproductors d'àudio digital es popularitzessin, molts van canviar a MiniDisc com a alternativa als CD, a causa de la mida compacta del format MiniDisc.

## Vegeu també

* Walkman
* Reproductor d'àudio portàtil

## Referències

* https://www.telegraph.co.uk/technology/3659992/Portable-CD-players-make-a-comeback.html
# Llista de reis de Roma

Segons les fonts antigues, Roma va ser governada originàriament per reis, els quals eren els caps polítics, religiosos i militars del primitiu poble romà. La tradició ha conservat el nom de set reis, els regnats dels quals van del 753 aC, any llegendari de la fundació de la ciutat, fins al 509 aC, en què l'últim rei, Tarquini el Superb, va ser deposat i expulsat.
La història de l'època en què la ciutat es va fundar com una petita vila tribal fins a la caiguda dels reis de Roma és la més mal preservada perquè, encara que els primers romans ja sabien escriure, o bé mancaven de la voluntat necessària per registrar la seva història, o les històries que van registrar es van perdre.
Abans que s'establís el regnat etrusc de Roma sota Tarquini Prisc, Roma hauria estat dirigida per un líder religiós. Dels set reis de la Roma primordial enumerats per Titus Livi, Rómul, Numa, Tul·li Hostili i Ancus Marci són apòcrifs. Se sap molt poc de la història militar de Roma durant aquesta època i el que ens ha deixat la història és de naturalesa llegendària. Segons la tradició, Rómul després de fundar la ciutat va fortificar un dels set turons de Roma, el Palatí, i Livi afirma que poc després de la seva fundació Roma era igual a qualsevol de les ciutats properes en destresa guerrera.
Reis llatino-sabins
* Ròmul (753 - 716 aC)
* Interregne (716 - 715 aC)
* Numa Pompili (715 - 673 aC)
* Tul·li Hostili (673 - 642 aC)
* Ancus Marci (642 - 617 aC)
Reis etruscos
* Tarquini Prisc (616 - 579 aC)
* Servi Tul·li (578 - 535 aC)
* Tarquini el Superb (535 - 509 aC)

## Referències

* ↑ Pennell, Ancient Rome, Cap. 3, paràgraf. 8
* ↑ Grant, The History of Rome, p. 23
* ↑ Pennell, Ancient Rome, Cap. IX, paràgraf. 3
* ↑ Pennell, Ancient Rome, cap. V, paràgraf 1
* ↑ Grant,The History of Rome, p. 21
* 1 2 (llatí) Titus Livi, Ab Urbe Condita
* ↑ (llatí) Cassi Dió, Historia romana, 1.7.6
* ↑ (llatí) Luci Anneu Flor, Epitome de Gestis Romanorum, 1-4
# Joan Franka

Joan Franka (Rotterdam, 2 d'abril de 1990) és una cantant neerlandesa. El seu pare és turc i la mare neerlandesa, i el seu nom de naixement és Ayten Kalan. És coneguda per la seva participació en el programa de televisió The Voice of Holland. Va participar pels Països Baixos al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2012 amb la cançó You and Me. No va aconseguir arribar a la final.

## Enllaços externs

* Eurovisió Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Floret, Suna «Turkije blij met inzending van 'hun' Joan Franka'» (en neerlandès). Trouw, 02-03-2012.
# Joan Frank Charansonnet

Joan Frank Charansonnet (La Vall de la Santa Creu (El Port de la Selva), (Alt Empordà, 17 de juliol de 1971) és un actor i director de cinema català.

## Filmografia
### Actor

* Barcelona (1994)
* No pronunciarás el nombre de Dios en vano (1999)
* Buñuel y la mesa del rey Salomón (2001)
* Dorogaya Masha Berezina (2005), sèrie de televisió
* Próxima (2007)
* El cor de la ciutat (2008 i 2009)
* Trois baisers et 1000 de plus (2007)
* Llaços trencats (2008)
* Acusados (2009)
* La riera (2011)
* Ushima Next (2011)
* Regression Post Panic Film (2011)
* Insensibles (2012)
* Kubala, Moreno, Manchon (2014)
* Cuentame como paso (2015)
* Pàtria (2017)
* Terra de telers (2020)
* Dime quien soy (2021)
* Lagunas, la guarida del diablo (2022)
* La teoria dels cossos (2023)
* L'home dels nassos (2023)
* El rei Peret (2023)
* El Cas Àngelus, la fascinació de Dalí (2024)

### Director

* Ushima Next (2011)
* Regression Post Panic Film (2011)
* Anima, una vida poètica traïda per la tragèdia (2014)
* Doctrina: el pecat original i la reinserció (2016)
* Pàtria (2017)
* Terra de telers (2020)
* El Cas Ángelus, la fascinació de Dalí (2023)

## Referències

* ↑ «"Terra de telers", l'estrena de l'últim film de Joan Frank Charansonnet». TV3, 26-11-2020. [Consulta: 7 febrer 2022].
# Umm-Kulthum (nom)

Umm-Kulthum és un nom femení àrab (àrab: أم كلثوم, Umm Kulṯūm) que literalment significa ‘Mare de Kulthum’, essent Kulthum un nom àrab masculí. Si bé Umm-Kulthum és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Umm Kulthum, Om Koultoum, Om Kalthoum, Oum Kalsoum, Oum Kalthum, Omm Kolsoum, Umm Kolthoum, Um Kalthoom, Omme Kolsoum, Umm Kultūm... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Estrictament, Umm-Kulthum és una kunya, però com que fou el nom d'una de les filles del profeta Muhàmmad, Umm-Kulthum bint Muhàmmad, així com el d'una de les filles del quart califa i primer imam xiïta Alí ibn Abi-Tàlib, Umm-Kulthum bint Alí, s'ha convertit en un nom de pila relativament comú. Per aquesta mateixa raó, aquest nom també el duen moltes musulmanes no arabòfones que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua: bosnià: Ummu Kulsum; turc: Ümmü Gülsüm.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Bathyuroconger parvibranchialis

Bathyuroconger parvibranchialis és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu fins als 1.023 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: Indonèsia i les illes Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Bathyuroconger parvibranchialis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB