OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Praecitrullus fistulosus

Praecitrullus fistulosus o tinda, és una espècie de planta cucurbitàcia que es conrea, al sud-est asiàtric, pel seu fruit immadur com a verdura. És una liana anual prolífica de fruit esfèric de 5–8 cm de diàmetre. Les seves llavors es poden rostir i són també comestibles.

## Referències

* ↑ «NEWLY NOTIFIED VARIETIES OF SEEDS». [Consulta: 4 març 2017].
# Mnasalcas

Mnasalcas, en llatí Mnasalcas, en grec antic Μνασάλκας fou un poeta epigramàtic grec nadiu d'un llogaret al territori de Sició anomenat Platacae.
Es conserven divuit epigrames seus. L'època en què va florir no s'ha pogut determinar, però la majoria d'erudits s'inclinen per situar-lo durant el segle iv aC, preferiblement en temps d'Alexandre el Gran. Altres el situen un segle després.

## Referències

* ↑ Mnasalcas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1104
# Volta al País Basc 1971

La Volta al País Basc 1971 fou l'11a edició de la Volta al País Basc. La cursa es disputà en cinc etapes, una d'elles dividida en dos sectors, entre el 21 i el 25 d'abril de 1971 i un total de 875 km.
El vencedor fou l'espanyol Luis Ocaña (Bic), que s'imposà per poc més d'un minut al francès Raymond Poulidor (Fagor-Mercier) i al també espanyol Miguel Mari Lasa (Orbea). Ocaña basà la seva victòria final en la contrarellotge individual del segon sector de la quarta etapa, que guanyà amb quasi dos minuts sobre l'immediat perseguidor, el francès Poulidor.

## Equips participants

En aquesta edició hi van prendre part sis equips formats per 10 ciclistes cadascun, tot i que un d'ells sols presentà nou ciclistes. Quatre dels equips eren espanyols: Kas, Fagor-Mercier, Werner i Orbea. Els dos equips estrangers eren el francès Bic i el portuguès Coelima. Dels 59 ciclistes que van prendre la sortida l'acabaren 35.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor de l'Etapa | Líder de la general |
| 1a | 21 d'abril | Eibar - Bilbao | 173 | Miguel Mari Lasa (ESP) | Miguel Mari Lasa (ESP) |
| 2a | 22 d'abril | Bilbao - Logronyo | 186 | Miguel Mari Lasa (ESP) | Miguel Mari Lasa (ESP) |
| 3a | 23 d'abril | Logronyo - Pamplona | 186 | Bernard Labourdette (FRA) | Cyrille Guimard (FRA) |
| 4a A | 24 d'abril | Pamplona - Tolosa (CRI) | 137 | Miguel Mari Lasa (ESP) | Cyrille Guimard (FRA) |
| 4a B | 24 d'abril | Tolosa - Sant Sebastià | 30 | Luis Ocaña (ESP) | Luis Ocaña (ESP) |
| 5a | 25 d'abril | Sant Sebastià - Eibar | 163 | Cyrille Guimard (FRA) | Luis Ocaña (ESP) |

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Luis Ocaña (ESP) | Bic | 24h 31' 53" |
| 2 | Raymond Poulidor (FRA) | Fagor-Mercier | + 1' 06" |
| 3 | Miguel Mari Lasa (ESP) | Orbea | + 1' 10" |
| 4 | Bernard Labourdette (FRA) | Bic | + 1' 44" |
| 5 | Francisco Gabica (ESP) | KAS | + 1' 45" |
| 6 | Jesús Manzaneque (ESP) | KAS | + 1' 46" |
| 7 | Francisco Javier Galdeano (ESP) | KAS | + 1' 48" |
| 8 | Cyrille Guimard (FRA) | Fagor-Mercier | + 1' 58" |
| 9 | Luis Pedro Santamarina (ESP) | Werner | + 2' 11" |
| 10 | Francisco Galdós (ESP) | KAS | + 2' 53" |

## Referències

* ↑ Plans, Juan «Ocaña, sensacional contrareloj (44,215 km de promedio) nuevo líder de la Vuelta al Pais Vasco». El Mundo Deportivo, 25-04-1971, p. 17 [Consulta: 10 abril 2014].
* ↑ Plans, Juan «Ocaña supo administrar su victoria del sábado». El Mundo Deportivo, 26-04-1971, p. 27 [Consulta: 10 abril 2014].
* ↑ Resultats a sitiodeciclismo.net
* ↑ Resultats a cyclebase.nl

## Enllaços externs

* Web oficial
# Aliguer

L'aliguer o aliguer matoner (Viburnum opulus) és un arbust de la família de les adoxàcies.

## Característiques

És un arbust caducifoli típic dels boscos humits, present a la Catalunya humida, on creix fins a una altura de 1.600 m.
Té flors blanques i baies vermelles. Les baies són molt àcides. Són innòcues en petites quantitats, però poden tenir un efecte tòxic ingerides en grans quantitats o preses de manera habitual.

## Altres noms

Bola de neu, mató de monja, matoner, matons, merda de gat, pom de neu, rosa del vent, saüc doble.

## Referències

* ↑ «aliguer». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Plants for a Future: Viburnum opulus
* ↑ «Termcat, Noms de Plantes». Arxivat de l'original el 2014-02-26. [Consulta: 24 agost 2014].
# Gambusia dominicensis

Gambusia dominicensis és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Haití i a la República Dominicana.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Lucinda, P.H.F.: Poeciliidae (Livebearers). planes 555-581. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors): Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. EDIPUCRS, Porto Alegre (Brasil). 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Regió de l'Est d'Uganda

La Regió de l'Est d'Uganda (o Oriental) és una de les quatre regions en què es divideix el país d'Uganda. El 2002, el cens d'aquesta regió era de 6.204.915 habitants.

## Districtes

Aquesta Regió Oriental conté 32 districtes:
| Districte | Població(Cens 1991) | Població(Cens 2002) | Població(Cens 2014) | Mapa | Ciutat de cap |
| Amuria | 69,353 | 180,022 | 270,928 | 4 | Amuria |
| Budaka | 100,348 | 136,489 | 207,597 | 7 | Budaka |
| Bududa | 79,218 | 123,103 | 210,173 | 49 | Bududa |
| Bugiri | 171,269 | 266,944 | 382,913 | 8 | Bugiri |
| Bukedea | 75,272 | 122,433 | 203,600 | 83 | Bukedea |
| Bukwa | 30,692 | 48,952 | 89,356 | 9 | Bukwa |
| Bulambuli | 64,576 | 97,273 | 174,508 | 85 | Bulambuli |
| Busia | 163,597 | 225,008 | 323,662 | 13 | Busia |
| Butaleja | 106,678 | 157,489 | 244,153 | 15 | Butaleja |
| Buyende | 130,775 | 191,266 | 323,067 | 88 | Buyende |
| Iganga | 235,348 | 355,473 | 504,197 | 20 | Iganga |
| Jinja | 289,476 | 387,573 | 471,242 | 21 | Jinja |
| Kaberamaido | 81,535 | 131,650 | 215,026 | 25 | Kaberamaido |
| Kaliro | 105,122 | 154,667 | 236,199 | 28 | Kaliro |
| Kamuli | 249,317 | 361,399 | 486,319 | 30 | Kamuli |
| Kapchorwa | 48,667 | 74,268 | 105,186 | 33 | Kapchorwa |
| Katakwi | 75,244 | 118,928 | 166,231 | 35 | Katakwi |
| Kibuku | 91,216 | 128,219 | 202,033 | 91 | Kibuku |
| Kumi | 102,030 | 165,365 | 239,268 | 45 | Kumi |
| Kween | 37,343 | 67,171 | 93,667 | 94 | Binyiny |
| Luuka | 130,408 | 185,526 | 238,020 | 98 | Luuka |
| Manafwa | 178,528 | 262,566 | 353,825 | 101 | Manafwa |
| Mayuge | 216,849 | 324,674 | 473,239 | 53 | Mayuge |
| Mbale | 240,929 | 332,571 | 488,960 | 54 | Mbale |
| Namayingo | 68,038 | 145,451 | 215,442 | 103 | Namayingo |
| Namutumba | 123,871 | 167,691 | 252,562 | 14 | Namutumba |
| Ngora | 59,392 | 101,867 | 141,919 | 105 | Ngora |
| Pallisa | 166,092 | 255,870 | 386,890 | 69 | Pallisa |
| Serere | 90,386 | 176,479 | 285,903 | 110 | Serere |
| Sironko | 147,729 | 97,273 | 242,422 | 73 | Sironko |
| Soroti | 113,872 | 193,310 | 296,833 | 74 | Soroti |
| Tororo | 285,299 | 379,399 | 517,082 | 75 | Tororo |

## Enllaços externs

* Mapa de Google de la Regió Oriental d'Uganda

## Referències

* ↑ «Uganda: Administrative Division». citypopulation.de. [Consulta: 8 novembre 2016].
# Mládzovo

Mládzovo és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1436.
# Wolfgang Dachstein

Wolfgang Dachstein (Offenburg, (Baden-Württemberg), vers 1487 - Estrasburg, 7 de març de 1553), fou un dominic, poeta, compositor i organista alemany.
Va estudiar des del 1503 a Erfurt, on va conèixer Martí Luter. En la seva condició d'eclesiàstic, fou nomenat organista de l'església de Sant Tomas i de la catedral. Vers el 1524 es convertí al protestantisme i col·laborà en l'organització del culte reformat en la seva ciutat. Va traduir a l'alemany una sèrie salms, dels quals va compondre la música, considerats com dels millors de protestantisme primerenc. S'hi va trobar amb el també compositor Matthias Greitter (±1494-1552) i el va convertir a les noves idees. Durant l'Ínterim d'Augsburg va mantenir la seva funció, de bell nou per a l'església catòlica. Tot i això, se'l considera com el primer organista significatiu del protestantisme.
Se'l coneix sobretot per la composició de nombroses melodies per a corals, entre elles An Wasserflüssen Babylon (psalm 137).

## Referències

* ↑ Gran Enciclopedia de la Música Clásica (en castellà). vol. I. Sarpe, p. 307. ISBN 84-7291-226-4.
* 1 2 3 Fornaçon, Siegfried. «Dachstein, Wolfgang». A: Neue Deutsche Biographie (en alemany). 3, 1957, p. 465.
* ↑ Braatz, Thomas. «Matthias Greiter (Composer) - Short Biography» (en anglès). Bach Cantatas Website, 2006. [Consulta: 7 juliol 2019].
# Refugi de Saboredo

El Refugi de Saboredo és un refugi de muntanya al municipi d'Alt Àneu, a 2.298 m d'altitud i situat al costat del Lac de Baish, al Circ de Saboredo i dins de la zona perifèrica de protecció del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
Actualment ha sigut ampliat i renovat, respecte a la imatge antiga que acompanya aquest article.
En són els propietaris i gestors la FEEC i el Conselh Generau d'Aran.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya

## Enllaços externs

* Calendari d'obertures
# Alija del Infantado

Alija del Infantado és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Tierra de la Bañeza i inclou les pedanies de La Nora del Río i Navianos de la Vega.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1066 | 1051 | 980 | 905 |
# Rehimene

Rehimene fou una regió a la confluència entre el Bohtan Su i el Tigris. Va rebre probablement el seu nom de la ciutat de nom armeni Rasheina a la riba del Khabur, a la part occidental de la regió. No obstant el nom Rehimene no conegut per la geografia armènia, ja que el seu topònim no té cap equivalent armeni i no hi ha absolutament cap indicació que mai hagi tingut una dinastia pròpia. No era, per tant, una terra armènia, i molt menys tenia un príncep armeni, sinó que era una regió siriana controlada pel vitaxe d'Arzanene o de la Marca Aràbiga, o fins i tot merament agrupada pel govern romà amb les terres controlades per ells, agrupació que s'hauria fet en el moment en què va passar sota control de l'Imperi (298). No obstant de totes les regions amb prínceps del vitaxat d'Arzanene (Arzanene, Corduena/Corduene, Moxoene i Zabdicene), Rehimene té un estatus diferenciat, i amb tota probabilitat depenia de la Zabdicene.
Tenia a l'oest la Migdònia; al nord la Corduena; al nord-est la Zabdikene o regió de Finik; al sud-oest, l'Adiabene; i al sud el riu Tigris.
# Prim i Felicià de Mentana

Prim i Felicià (Nomentum?, actual Mentana, província de Roma, segle iii - ca. 297 o 303) van ser dos cristians, martiritzats durant les persecucions de Dioclecià i Maximià. Són venerats com a sants a tota la cristiandat. Van originar la llegenda dels sants Prim i Felicià d'Agen, en un procés de desdoblament de personalitat hagiogràfica. Se'n sap poca cosa del cert. Una passio tardana, del segle iv, poc versemblant, que Jacopo da Varagine fa servir a la Llegenda àuria, diu que eren germans, ja grans, d'uns vuitanta anys, que es negaren a fer sacrificis als déus pagans i que van ser torturats i decapitats.

## Veneració

Ja el Martyrologium Hieronymianum del segle v els cita el 9 de juny dient que són sebollits a la XV milla de la Via Nomentana de Roma, prop de l'actual Mentana. El Liber Pontificalis diu que el papa Teodor I (642-649) va fer traslladar els seus cossos a Roma, on van ser inhumats a un altar de Santo Stefano Rotondo, on són representats en un mosaic del segle vii, a banda i banda d'una creu. Van ser els primers màrtirs dels que consta que les restes es van traslladar a Roma.
Eren inclosos al Martirologi romà, però en 1969 es deixà el seu culte com a optatiu, ja que es va considerar que tenien una devoció local.

### Veneració a Baviera

Segons una tradició bavaresa, Prim i Felicià eren legionaris romans, cristians i missioners a la regió de Chiemgau. Prim va descobrir una font amb propietats guaridores en un bosc, i mentre predicaven, guarien els malalts que hi anaven. En tornar a Itàlia, Dioclecià els va martiritzar.
La font, encara existent a Adelholzen, té el nom de Font de Sant Prim i és termal; en 1615 es va construir a la vora una capella dedicada als dos germans.

### Confusió amb els sants d'Agen

Durant el segle x, a Agen, on es veneraven els sants Caprasi i Alberta d'Agen, es desenvolupà el culte a una llegendària Fe d'Agen. Alhora, aquest culte es barrejà amb les figures dels sants Prim i Felicià i es van crear les figures llegendàries dels sant Prim i Felicià d'Agen, que suposadament eren germans de Caprasi.
Una llegenda diu que durant les persecucions del prefecte Dacià, Caprasi va marxar a Mont-Saint-Vincent, prop d'Agen; va ser testimoni del martiri de Fe i, proclamant-se cristià, ell mateix va ser condemnat i executat, juntament amb Alberta, la germana de Fe, i segons algunes fonts mare de Caprasi, i els dos germans de Caprasi, Prim i Felicià.

## Referències

* ↑ Acta Sanctorum, Junii II, 152-ss.
* ↑ Varagine, Jacopo da. La leyenda dorada. Madrid: Alianza, 1989, p. 324-325. ISBN 8420670294.
* ↑ Hoever, Hugo H. Lives of the saints for every day of the year. Nova York: Catholic Book Publishing Co., 1955, p. 220-221.
# Mountain Mesa

Mountain Mesa és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 716 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mountain Mesa tenia 716 habitants, 295 habitatges, i 197 famílies. La densitat de població era de 321,5 habitants/km².
Dels 295 habitatges en un 22,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,6% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 32,9% no eren unitats familiars. En el 30,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 20% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,68.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,6% tenia menys de 18 anys, un 4,7% entre 18 i 24, un 18,9% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 37% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 52 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.875 $ i la renda mediana per família de 32.656 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.161 $ mentre que les dones 14.797 $. La renda per capita de la població era de 13.759 $. Entorn del 28,9% de les famílies i el 27,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mountain Mesa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mountain Mesa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Refugi de Rulhe

El refugi de Rulhe és un refugi de muntanya del departament de l'Arieja (França) a 2.185 m d'altitud i situat sota el Pic de Rulhe.

## Enllaços externs

* Web oficial del Refugi de Rulhe
* Pic de Rulhe (Vallée d'Aston-Ariège) & Avalanches :
Recuerdos de invierno : http://berlang-images.over-blog.com/article-le-pic-de-rulhe-en-hiver-ariege-vallee-d-aston-71873133.html
# Žbince

Žbince és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1221.
# Annalisa Berta

Annalisa Berta és una paleontòloga estatunidenca i catedràtica emèrita del Departament de Biologia de la Universitat Estatal de San Diego. El 1979 es doctorà en Paleontologia per la Universitat de Califòrnia a Berkeley. Seguidament fou investigadora postdoctoral a la Universitat de Florida abans de començar a treballar com a professora a la Universitat Estatal de San Diego el 1989. Presidí la Society of Vertebrate Paleontology entre el 2004 i el 2006 i fou elegida membre de l'Associació Americana per a l'Avenç de la Ciència (AAAS) el 2015.
El seu centre d'interès és l'evolució i el registre fòssil dels cetacis i altres mamífers marins. Ha descrit espècies d'Enaliarctos.

## Referències

* ↑ «Berta, Annalisa» (en anglès). San Diego State University.
* ↑ «Past Presidents of the Society of Vertebrate Paleontology» (en anglès). Society of Vertebrate Paleontology. Arxivat de l'original el 2019-06-07.
* ↑ «AAAS Members Elected as Fellows» (en anglès). Science, 350, 6264, 27 novembre 2015, pàg. 1047–1049. DOI: 10.1126/science.350.6264.1047.
# Gaia Zucchi

Gaia Zucchi (Roma, Laci, 27 de març de 1970) és una actriu italiana de cinema, televisió i teatre.
Nascuda a Roma l'any 1970, té orígens aristocràtics per part de la seva mare. Es va graduar al Centre Experimental de Cinematografia i, al mateix temps es va llicenciar en psicologia. Va començar com a model i va interpretar fotonovel·les a les revistes Cioè i Lanciostory. És mare de dos fills: Leonardo i Mia.
Durant la formació al CSC, dirigida en aquella època per Lina Wertmüller, va tenir com a professors a Goliarda Sapienza i Attilio Corsini.
El 2023 va publicar un llibre autobiogràfic, La vicina di Zeffirelli (El veí de Zeffirelli), que descriu l'amistat que va mantenir amb el director Franco Zeffirelli.

### Cinema

* Plagio (1989), dir. Cinzia TH Torrini
* Nessuno mi crede (1992), dir. Anna Carlucci
* Peggio di così si muore (1995), dir. Marcello Cesena
* Fermo posta Tinto Brass (1995), dir. Tinto Brass
* Il cielo è sempre più blu (1996), dir. Antonello Grimaldi
* Il tocco: la sfida (1997), dir. Enrico Coletti
* I volontari (1998), dir. D. Costanzo
* Per sempre (2003), dir. Alessandro Di Robilant
* Rabbia in pugno (2012), dir. Stefano Calvagna
* Jerry e Tom (2023), dir. Gianluca Ansanelli

### Teatre

* La crisi del teatro (1994), dir. A. Corsini
* Marasade (1996), dir. M. Garroni
* Voglia matta - anni 60 (1995 - 1997), dir. A. Corsini
* Gente soprattutto matta (1997), dir. D. Formica
* Voglia matta - anni 50 (1998), dir. A. Corsini
* Voglia matta di Roma (1999), dir. A. Corsini
* La bottega del caffè (2000), dir. M. Belli
* La giornata d'uno scrutatore (2003), dir. Luca Ronconi

### Televisió

* Papà prende moglie (1993)
* La signora della città (1996), dir. B. Cino
* Tutti gli uomini sono uguali (1998), dir. A. Capone
* Turbo (1999), dir. A. Bonifacio
* La Squadra (2003)
* Carabinieri (2004-2005), dir. R. Mertes
* Distretto di Polizia (2005), dir. Monica Vullo
* Camera Cafè (2005)
* Prenditi cura di Me (Reality 2022) dir. Andrea Bocchino

### Curtmetratges

* Est (1993), dir. F. Brizzi
* Caso Wanderbit (1994), dir. N. Nimica
* Muccino Muccina (1994), dir. G. Petitti
* Carrozzelle felici (2003), dir. Walter Garibaldi
* Come un fiore (2023), dir. Benedicta Boccoli

## Referències

* ↑ «Gaia Zucchi. L'amore per la recitazione di un'attrice psicologa». corrieredellospettacolo.com. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ Redazione. «La denuncia dell'attrice Gaia Zucchi: "Mia madre è morta dopo una biopsia tra atroci sofferenze"» (en italian). napolitoday.it, 10-06-2021. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ Redazione. «La vicina di Zeffirelli: l’autobiografia dell’attrice Gaia Zucchi raccontata attraverso l’amicizia con il famoso regista.» (en italian). gazzettadimilano.it, 27-02-2023. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ Federica Gualdani. «“La vicina di Zeffirelli” a Cesenatico: Gaia Zucchi si racconta.» (en italian). livingcesenatico.it, 26-07-2023. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ Redazione. «Sex symbol con Tinto Brass, Gaia Zucchi torna con il reality napoletano» (en italian). napolitoday.it, 02-05-2022. [Consulta: 13 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Gaia Zucchi - Lloc web oficial
# Riba-roja (PEIN)

Riba-roja és un espai d'interès natural de Catalunya (PEIN), situat a cavall de tres comarques (Ribera d'Ebre, Segrià i Terra Alta) i cinc municipis (Almatret, la Fatarella, la Pobla de Massaluca, Riba-roja d'Ebre i Vilalba dels Arcs). L'espai, que comprèn els costers calcari-margosos de les serres de la zona, s'estén a banda i banda de l'Ebre i inclou l'aiguabarreig del Matarranya i una part de l'embassament de Riba-roja. Ocupa 6.556,05 ha amb un perímetre de 55,6 km, uns 6 dels quals formen la frontera amb l'Aragó en aquesta zona i, conjuntament amb l'espai natural de Tossals d'Almatret, forma part de la xarxa Natura 2000.
L'espai acull una gran riquesa d'espècies meridionals i continentals típiques de la zona, i hi són nombroses les espècies vegetals de gran interès biogeogràfic: el pi blanc comparteix espai amb diverses espècies d'afinitat marítima (arbocer,Viburnum tinus, Phyllirea latifolia...). El sotabosc de la pineda està format per les màquies continentals de garric i arçot i per les brolles calcícoles de romaní, i també s'hi troben canyissars i salzes.
Pel que fa a la fauna, gràcies en part a la diversitat d'hàbitats que presenta, la seva situació geogràfica i la considerable extensió d'un paisatge poc humanitzat, és rica i variada, amb notables espècies de mamífers dels boscos mediterranis (llúdria, turó, diverses espècies de rat-penats) i nombroses espècies d'ocells que hi tenen la seva àrea de cria i alimentació; s'hi pot trobar el milà negre, l'aufrany, el duc, el torlit, el blauet i el voltor, entre d'altres. Quant a la vida aquàtica, s'hi pot destacar el barb, la madrilla (Chodrostoma toxostoma), la bagra, el gobi (Gobio gobio) o la bavosa de riu, a més d'espècies introduïdes com ara el lluç de riu (Esox lucius) i el silur. Cal esmentar també el mol·lusc Margaritifera auricularia, molt rar a Catalunya.

## Referències

* Riba-roja d'Ebre: L'espai natural de Riba-roja d'Ebre Arxivat 2009-12-13 a Wayback Machine.
* Diccionari de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans, 2a edició
* Mapes de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* European Environment Agency: Tossals d'Almatret i Riba Roja (anglès)
# Pseudophryne bibronii

Pseudophryne bibronii és una espècie de granota que viu al sud-est d'Austràlia.
Viu en boscos secs, matollars i gramenets, on es refugia sota la fullaraca o en depressions humides.
Pon els ous al terra humit, sota una pedra, en diferents èpoques de l'any però li cal que la pluja mantingui la humitat del sòl. De vegades diferents femelles ponen els ous al mateix lloc, uns 90 cada una en filaments d'una dotzena.
Els capgrossos poden regular el seu desenvolupament retardant tres mesos la sortida de l'ou si hi ha sequera, però un cop han sortit necessiten viure a l'aigua. Els adults, davant la sequera, s'enterren al fons d'un toll, i quan tornen les pluges s'aparellen ràpidament per aprofitar l'aigua acumulada per criar. De fet, comencen a raucar fins i tot abans d'haver sortit del cau.
És poc àgil, i quan es veu amenaçada sol intentar fer-se passar per morta.

## Referències

* 1 2 Jean-Marc Hero, Graeme Gillespie, Frank Lemckert, Murray Littlejohn, Peter Robertson 2004. Pseudophryne bibronii. The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2. <www.iucnredlist.org>. Consultat el 29 d'agost de 2014.
* 1 2 3 Cochran, Doris M. Los anfibios. Barcelona: Seix Barral, 1961, pag. 95.