OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Stanitsa

Una stanitsa (en rus станица) era, abans de la Revolució Russa, als territoris de les actuals Ucraïna i Rússia, un poble que formava part del territori d'un destacament cosac, que era les subdivisions més grans de la terra dels cosacs, amb 11 grans destacaments importants.
Històricament l'stanitsa constituïa la unitat econòmica i política bàsica dels pobles cosacs en territori ucraïnès i després en les terres conquerides per l'Imperi Rus.
En l'actualitat, però, es conserva aquest nom per a algunes poblacions, tot i que ja el sistema polític n'és ben diferent arran de la seva desaparició després de la Revolució. Avui dia, una stanitsa a Rússia és simplement una població rural composta sovint per un municipi gran, que sol donar el nom a l'stanitsa, i khútors petits al voltant.

## Vegeu també

* Tipus de municipis de Rússia
# Casa al carrer d'Espolla, 2 (Cabanes)

Casa al carrer d'Espolla, 2 és un habitatge del municipi de Cabanes (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Cabanes, al bell mig del terme, formant cantonada entre el carrer d'Espolla i les places de l'Església i de l'Ajuntament. Es troba adossada a l'antiga capella de Sant Sebastià.
Edifici cantoner de planta rectangular format per dos cossos adossats, el principal orientat a la plaça de l'Església i el posterior a la de l'Ajuntament. L'edifici principal, format per tres crugies, presenta la coberta de teula de dues vessants i està distribuït en planta baixa i tres pisos, mentre que el cos posterior té la coberta plana i consta de dues plantes. La façana principal presenta, a la planta baixa, tres senzills portals rectangulars d'accés a l'interior. Al primer pis hi ha dos balcons exempts, amb les llosanes semicirculars i les baranes de ferro treballat. Una motllura bastida amb maons emmarca la part superior de les obertures a manera de timpans semicirculars, tot i que el de l'extrem sud no emmarca cap obertura. Als pisos superiors les obertures són rectangulars i presenten l'emmarcament d'obra motllurat. A la segona planta hi ha dos balcons exempts, mentre que a l'últim pis es localitzen dues finestres balconeres. La façana orientada a la plaça de l'Ajuntament presenta, a la planta baixa, dos arcs de mig punt amb l'emmarcament arrebossat que donen accés als dos portals d'accés a l'interior. Aquest espai interior presenta dos sistemes diferents de coberta, un sostre embigat i una volta rebaixada bastida amb maó pla. La resta d'obertures de la façana són rectangulars i amb els emmarcaments d'obra.
La construcció està arrebossada i pintada.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer d'Espolla, 2». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Institut Barraquer d'Oftalmologia

L'Institut Barraquer d'Oftalmologia és una associació científica independent dedicada a la investigació i a l'ensenyament de l'oftalmologia, adscrita a la Universitat Autònoma de Barcelona des de 1971. Fou fundat el 1947 pel doctor Ignasi Barraquer i Barraquer (qui en fou president fins al 1965) i la seva esposa Josefa Moner. Organitza cursos de postgrau i forma una unitat amb el Centre d'Oftalmologia Barraquer. El 1986 va rebre la Creu de Sant Jordi.
Està regit per una Junta Rectora que delega part de les seves funcions en la direcció executiva, ambdues assessorades per juntes de govern consultives i de publicacions. Des de 1956 organitza cada cinc anys un Curs Internacional d'Oftalmologia de reconegut prestigi internacional, i inclou conferències i taules rodones. També atorga una Medalla d'Or.

## Referències

* ↑ «Institut Barraquer d'Oftalmologia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Clínica Barraquer de Bogotà

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Institut Barraquer
# Antoni de Peguera i d'Aimeric

Antoni de Peguera i d'Aimeric (Barcelona, 1682 - València, 1707) fou un polític, militar i escriptor català, membre fundador de l'Acadèmia dels Desconfiats de Barcelona i Primer Coronel del Regiment de Reials Guàrdies Catalanes.

## Biografia

Era fill de Guerau de Peguera i de Berardo, primer marquès de Foix i senyor de Torrelles. Fou membre fundador, juntament amb el seu germà Josep Francesc, de l'Acadèmia dels Desconfiats de Barcelona l'any 1700; n'esdevingué un dels més actius, i quan l'Acadèmia publicà el volum Nenias reales... (1701), dedicat a la mort de Carles II, hi contribuí amb una poesia en català: Al comú sentiment de tot Espanya. Romanç heroic.
Contrari a Felip V, com el seu pare, a les corts de 1701-02. El 1704 junt amb Jordi de Hessen-Darmstadt conspirà per lliurar Barcelona al rei arxiduc Carles. Hagué de fugir de Barcelona i passà a Viena, des d'on gestionà amb l'ambaixador anglès el pacte anglocatalà de Gènova. El 7 de març de 1705 la reina britànica Anna signà poders perquè el seu enviat Mitford Crowe es trobés amb els vigatans i fessin un pacte d'incorporació al bàndol aliat. El 17 de maig de 1705, el vicari general del Bisbat de Vic i rector de Santa Eulàlia de Riuprimer, el Dr. Llorenç Tomàs i Costa, convocà vuit vigatans a la capella de Sant Sebastià. Allí els vigatans van signar poders perquè dos emissaris seus, Antoni de Peguera i Aimeric i Domènec Perera es reunissin a Gènova amb Crowe. Es facilitaria un desembarcament anglès a la costa, a canvi que Anglaterra defensés les constitucions i subministrés tropes. El 20 de juny de 1705, els dos emissaris van trobar-se amb Mitford Crowe per tal de signar el pacte.
Prengué part en l'atac de les forces austriacistes a Barcelona (setembre del 1705), i quan aquestes entraren a la ciutat, el rei arxiduc el nomenà coronel del regiment d'infanteria de les Guàrdies Catalanes, al capdavant del qual defensà la ciutat en el setge del 1706. Alçat aquest, lluità a Aragó, però, ferit, hagué de retirar-se a València on moriria l'any 1707.

## Referències

* ↑ «Antoni de Peguera i d'Aimeric». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Coll, Maria «L'aposta catalana». Especial 1714. Monogràfic de la Revista Sàpiens [Barcelona], 108, 01-09-2011, pàg. 24-27. ISSN: 1695-2014.
* ↑ Regiment nº2 Reials Guàrdies Catalanes, creat el novembre de 1705, agrupà els partidaris més fanàtics de l'Arxiduc Carles, els vigatans, i fou la Guàrdia de Corps de l'Arxiduc Carles
# Saint-Georges-de-Chesné

Saint-Georges-de-Chesné (en bretó Sant-Jord-Kadeneg, en gal·ló Chiené) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 514 habitants. Limita amb els municipis de Vendel, Billé, Combourtillé, Mecé, Livré-sur-Changeon, Saint-Aubin-du-Cormier i Saint-Jean-sur-Couesnon.

## Demografia

Evolució de la població Cassini i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 689 | 650 | 785 | 804 | 929 | 827 | 800 | 812 | 820 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 783 | 818 | 826 | 801 | 790 | 797 | 799 | 850 | 760 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 718 | 729 | 707 | 597 | 626 | 587 | 612 | 600 | 553 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 505 | 457 | 417 | 410 | 396 | 386 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1929-1947 | Pierre Legrand |
| 1947-1974 | Louis Delaunay |
| 1974-1995 | Amand Auffray |
| 1995- | Joseph Érard |
# Stanley (Idaho)

Stanley és una població dels Estats Units a l'estat d'Idaho. Segons el cens del 2000 tenia 100 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stanley tenia 100 habitants, 45 habitatges, i 23 famílies. La densitat de població era de 62,3 habitants/km².
Dels 45 habitatges en un 24,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,1% hi vivien parelles casades, en un 2,2% dones solteres, i en un 46,7% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 33,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 40% de 45 a 60 i un 3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 123,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.813 $ i la renda mediana per família de 45.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 37.500 $. La renda per capita de la població era de 23.303 $. Aproximadament el 25,9% de les famílies i el 21,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stanley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stanley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Casa al carrer d'Olot, 5 (Riudaura)

La Casa al carrer d'Olot, 5 és una obra de Riudaura (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Hi ha una inscripció a la llinda de la façana principal de la casa del nº 5 del carrer d'Olot on hi és representat el següent: "1766 RIBA". Entremig i tallant les dues inscripcions apareix una creu cristiana sota la qual surten les lletres IHS de les que es desprenen dos dibuixos florals a banda i banda que ocupen l'espai entre les inscripcions de la part superior i de la part inferior.

## Història

Riudaura és un petit nucli urbà que va néixer a l'ombra del monestir de Santa Maria. L'estructura d'alguns dels seus carrers és plenament medieval, però la majoria corresponen al segle xviii, moment en què es bastiren i remodelaren part dels habitatges que estructuren la plaça del Gambeto; durant la centúria següent es remodelaren i aixecaren de nova planta algunes de les construccions situades en els carrers que desemboquen a l'esmentada plaça.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer d'Olot, 5». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Institut Barcelona Esports

L'Institut Barcelona Esports (IBE) és un organisme municipal creat el 2005 per l'Ajuntament de Barcelona.
Amb seu a l'edifici principal de les Piscines Bernat Picornell, és l'organisme encarregat de crear nous atractius turístics relacionats amb el món de l'esport a Barcelona i de reforçar-ne les estructures de comercialització. Paral·lelament, es dedica a difondre l'activitat esportiva que té lloc a la ciutat, participa de la gestió de les instal·lacions existents i treballa en la dotació de nous equipaments públics. David Escudé Rodríguez, que ja fou comissionat de l'Institut Barcelona Esports entre els anys 1915 i 1917, l'any 2019, amb el nou pacte de govern municipal entre Barcelona en Comú i el PSC, com a regidor d'esports de l'Ajuntament de Barcelona, es convertí novament en responsable d'aquest organisme. Des de l'any 2006, l'Ajuntament de Barcelona reconeix la trajectòria de les dones esportistes o promotores de l'esport amb motiu de la seva activitat personal i professional a la ciutat amb la concessió del Premi Dona i Esport.

## Referències

* 1 2 «Institut Barcelona Esports». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ «Colau vuelve a nombrar a David Escudé como concejal de deportes tras el pacto con el PSC». Palco 23, Líder en información económica del negocio del deporte, 11-07-2019 [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ «12è Premi Dona i Esport (Ajuntament de Barcelona, Institut Barcelona Esports)». Departament de la Presidència de la Generalitat de Catalunya, 03-04-2019 [Consulta: 19 desembre 2019].

## Enllaços externs

* Institut Barcelona Esports
# Antonio Albella

Antonio Albella (Alcalá d'Henares, 1968), és un cantant i actor espanyol.

## Biografia

Va iniciar la seva carrera artística en televisió, i es va donar a conèixer al programa Tan contentos, que va presentar al costat de Consuelo Berlanga. Va formar part del grup Locomía, en una de les seves etapes, i amb posterioritat, es va centrar en la seva faceta d'actor on ha realitzat diversos papers dramàtics en teatre i televisió.

## Filmografia

* La espina de Dios (2015), llargmetratge
* Gallino, the Chicken System (2013), llargmetratge
* La hora de José Mota (sèrie de televisió).
** A Dios gracias (2009)
** Verdades y mentiras (2009)
** Comunicación e incomunicación (2009)
* Scream Queen (2009), corto.
* Maitena: Estados alterados (2008), sèrie de televisió.
** episodi #1.3 (2008)
* Amar en tiempos revueltos (2006), sèrie de televisió.
** episodi #1.174 (2006).
** episodi #1.170 (2006).
* Al filo de la ley (2005), sèrie de televisió.
** Fantasmas del pasado (2005)
* Cena de Nochebuena (2000), corto.
* La casa de los líos (1998-1999), sèrie de televisió.
** El combate del siglo (1999).
** Soledad, maldita soledad (1999).
** ¡Adiós, Casino, adiós! (1998).
* Éste es mi barrio (1996), sèrie de televisió.
** Las hembras de Cándido (1996).
** Honrarás a tu padre (1996).
* Lleno, por favor (1993), sèrie de televisió.
** ¡Polvo eres, Hernández! (1993).

## Referències

* ↑ Entrevista con Antonio Albella en el diario El Mundo, 19 de junio de 2007.
# Segle XXVIII aC

El segle XXVIII aC és un període de l'edat antiga marcat per l'adveniment de noves civilitzacions a l'Índia, la Mediterrània i el Pròxim Orient. Inclou els esdeveniments transcorreguts entre els anys 2800 aC i 2701 aC.

## Política

Mesopotàmia i Egipte van entrar en un període d'inestabilitat, perquè les seves dinasties no estaven assentades als nous territoris conquerits durant el segle anterior i s'havien d'enfrontar a contínues revoltes i incursions dels regnes veïns. Això no va ser obstacle perquè continuessin la seva expansió territorial, recolzada en els amplis recursos naturals i militars.
Va fundar-se la ciutat de Tir, que esdevindria una potència al Llevant. La civilització minoica va entrar en el període prepalacial, ja documentat per escrit, a diferència dels anteriors.

## Economia i societat

L'ús del coure i el bronze s'estenen per diversos territoris, augmentant-ne el comerç. Creta importa grans quantitats d'estany d'Egipte, amb qui comença un fluid intercanvi comercial i cultural. La divisió social en els pobles asiàtics s'incrementa, com s'observa per les diferents sepultures trobades a les grans ciutats.

## Invencions i descobriments

Segons la llegenda, el te es va inventar per aquestes dates a la Xina.

## Art, cultura i pensament

Va prosseguir l'edificació de Stonehenge i els seus cercles de pedra amb significat no del tot aclarit.
S'escriuen les Instruccions de Xuruppak, un llibre moral que serà una de les fonts de relats bíblics com els Deu Manaments o el Diluvi Universal (que estaria basat parcialment en una inundació que va ocórrer a la ciutat homònima, segons alguns estudiosos).
# Santa Eulàlia de Cruïlles

Santa Eulàlia de Cruïlles és una església del segle xvii situada a la vila de Cruïlles, al municipi de Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura (Baix Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església de dimensions grans, d'una nau amb capelles laterals i absis semicircular en la qual s'hi combinen elements d'un barroc classicitzant (frontis) amb les restants estructures que corresponen a la perduració molt tardana de formes romànico-gòtiques dins l'arquitectura religiosa popular del país.
Al frontis hi ha una portada amb llinda motllurada en la qual hi ha una creu d'aspa (referència al martiri de la patrona) i la data 1754; al damunt una fornícula ara sense imatge i més amunt un rosetó. La nau és coberta amb volta apuntada i seguida; l'arc presbiteral és de punt rodó i l'absis es cobreix amb quart d'esfera. Les capelles laterals (tres per costat) tenen voltes rebaixades. Tot l'interior i la façana són arrebossats. A l'absis hi ha una finestra de doble biaix, però desplaçada al sud La construcció és de grans rebles i pedres desbastades. Al nord-oest es dreça un alt campanar quadrat amb arcades apuntades, construït amb carreuada, de calcària.

## Història

Aquesta església ja existia l'any 1035, ja que s'esmenta en el testament, d'aquesta data, de Gilabert que és el, molt probable, primer antecessor conegut del llinatge feudal dels Cruïlles -Cruïlles de Peratallada a partir de la meitat del segle xiii- que foren senyors i prengueren el nom d'aquest lloc.
L'església de "Sancte Eulalie de Crudilias" fou consagrada l'any 1062 pel bisbe de Girona Berenguer Guifre. L'any 1144, en temps del bisbe Berenguer de Lers, passà a dependre del proper monestir benedictí de Sant Miquel de Cruïlles.
Al Museu d'Art de Girona, a la sala 8, de pintura gòtica, s'hi exposa el retaule de Sant Bartomeu -pintura sobre taula- del segle xv, procedent de la parroquial de Santa Eulàlia de Cruïlles.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Santa Eulàlia de Cruïlles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Stephane Dumas

Stephane Louis Andre Dumas (Sant Nari, 14 de setembre de 1978) és un exjugador i actual entrenador de bàsquet professional, d'origen francès. L'ultim equip en que va competir fou a les files del JL Bourg-en-Bresse de la Lliga francesa de bàsquet, després d'haver passat per diferents equips de la Lliga ACB, entre ells el Joventut de Badalona, el Lleida Bàsquet o el CB Girona.

## Trajectòria professional

En el seu extens palmarès figuren a més del títol Leb Oro, el de la Copa Príncep d'Astúries aconseguida amb Alacant, el subcampionat de la Copa del Rei amb el DKV Joventut i el triplet a França de lliga, copa i Korac amb el Limoges, abans de fer el salt a la Lliga ACB.

## Clubs

* 1995-1996 Hyeres-Toulon França
* 1996-2000 CSP Limoges França
* 2000-2002 ACB. Joventut de Badalona. Catalunya
* 2002-2003 ACB. CB Valladolid. Espanya
* 2003-2003 ACB. Lleida Bàsquet. Catalunya
* 2003-2004 ACB. Joventut Badalona. Catalunya
* 2004-2005 ACB. CB Girona. Catalunya
* 2005-2005 Air Avellino Itàlia
* 2005-2007 ACB. CB Lleó. Espanya
* 2007-2008 LEB. CB Lucentum Alacant. País Valencià
* 2008-2012 ACB. CB Valladolid. Espanya
* 2012-2013 JL Bourg-en-Bresse

## Referències

* ↑ Carrera de Dumas

## Enllaços externs

* Stephane Dumas serà el timó d'Alacant Costa Blanca
# Capella de Sant Roc (Montblanc)

Capella de Sant Roc és una obra del municipi de Montblanc (Conca de Barberà) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una capelleta votiva de Sant Roc, l'època de la construcció de la qual pot ser el segle XVIII-XIX encara que podria ser posterior. A l'interior de la fornícula, decorada amb una pintura mural on és representat un paisatge, hi ha la imatge de Sant Roc, amb la seva iconografia tradicional: mostrant les seves cames nafrades i acompanyat d'un gos amb un bocí de pa a la boca. La imatge està policromada. Aquesta capelleta es troba tancada amb una portella evidrada resguardada per una teuladeta de teules.

## Referències

* ↑ «Capella de Sant Roc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Capella de Sant Roc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Arre (Gard)

Arre és un municipi francès, situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Santa Eulàlia de Gironella

L'església de Santa Eulàlia de Gironella és l'església parroquial de la vila de Gironella, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta de creu llatina, estructurada en tres naus, la central més alta, amb una capçalera formada per tres absis semicirculars i un transsepte marcat. Les naus són cobertes amb voltes de canó reforçades per arcs torals. També trobem tot de capelles laterals. Sobre el creuer s'alça la torre coberta amb una cúpula esfèrica i als peus de l'església, el campanar, també una torre. El parament és de pedres irregulars unides amb morter. Destaca el seu exterior, de gustos historicistes, amb arcs cecs, bandes motllurades o la porta d'entrada, un arc de mig punt amb arquivoltes suportades per petites columnes exemptes.

## Història

L'església fou iniciada l'any 1903 a partir d'un projecte d'Alexandre Soler i March i acabada totalment l'any 1958. Aquesta parròquia neix a causa del creixement demogràfic experimentat a finals del segle xix, sobretot a les colònies. L'antiga església de Santa Eulàlia del segle xiv tenia una sola nau i ja havia quedat petita. El 1907 és venuda i passa a allotjar dependències fabrils i culturals. La primera fase fou inaugurada el 1905 però no és fins al 1958 que s'acaba i s'inaugura de forma oficial; les últimes intervencions foren les del campanar. Al seu interior s'hi guarda un Sant Crist procedent de l'antiga parròquia.

## Referències

* 1 2 «Església de Santa Eulàlia». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2014].
# PAGS

PAGS té els següents significats:
* Programes Adaptats de Garantia Social, estudis de Formació Professional
* Proves d'Accés a Grau Superior
# Somatologia

La Somatologia és l'estudi fisiològic i anatòmic del cos humà i el dels primats en general i és una branca de l'antropologia.
La somatologia estudia el cos humà i dels altres primats i les relacions que aquest estableix amb el medi ambient i la cultura, així com l'estructura del cos i els diferents ambients on viuen o han viscut.
La somatologia com a professió és multidisciplinària i en aquest cas és una de les ciències de la salut i de l'estètica que tracta duna varietat de condicions de cos i pell d'una manera holística.

## Referències

* Arxivat 2010-04-11 a Wayback Machine. Health