OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xalet de Manuel Borràs

El Xalet de Manuel Borràs és un edifici noucentista de Valldoreix, al municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental), que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un xalet de planta baixa i pis. És característica l'estructura de composició constructiva amb diferents cossos i coberts superposats. Destaca sobretot la galeria amb vidrieres d'arcs rebaixats i decorada exteriorment amb esgrafiats de motius geomètrics. També és interessant l'encavallada de fusta de la coberta.

## Referències

* ↑ «Xalet de Manuel Borràs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# Ciclitol

Els ciclitols són compostos químics del tipus cicloalcà, on almenys tres àtoms de carboni de la cadena són portadors d'un grup hidroxil. Són poliols cíclics.
Els ciclitols són un dels soluts compatibles (osmoprotectors) que es formen en una planaata en resposta a l'estrès per la sal o l'aigua. Alguns ciclitols (p. e. àcid quínic o àcid shikimic) són part de tanins hidrolitzables.

## Ciclitols que es presenten naturalment

* Bornesitol
* Conduritol
* Inositol
* Ononitol (4-O-metil-mio-inositol)
* Pinitol (3-O-metil-quiro-inositol)
* Pinpollitol (di-O-metil -(+)-quiro-inositol)
* Quebrachitol (2-0-metil-quiro-inositol)
* àcid quínic
* àcid shikimic
* Valienol
* Viscumitol (dimetil-eter-muco-inositol)

### Glucòsids

* Ciceritol,

### Fosfats

* àcid fític
# Laamamra

Laamamra (àrab لعمامرة) és una comuna rural de la província de Safi de la regió de Marràqueix-Safi. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 12.717 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Partit per la Democràcia i el Socialisme

El Partit per la Democràcia i el Socialisme (Francès: Parti pour la Démocratie et le Socialisme) és un partit polític registrat de Burkina Faso (antic Alt Volta).
El 1999 el Partit Africà per a la Independència (PAI) es va partir, i Soumane Touré va formar un PAI paral·lel. Des que el PAI liderat per Touré, que es va adherir al govern, va obtenir el reconeixement legal del nom PAI, els altres PAI van registrar el PDS com al seu partit electoral el 2002.
A les últimes eleccions legislatives, 5 de maig del 2002, el PDS va guanyar l'1,7% del vot popular i 2 dels 111 escons. A les eleccions presidencials del 13 de novembre del 2005, el seu candidat Philippe Ouédraogo va guanyar el 2,28% del vot popular.
# Pitasoma capnegre

El pitasoma capnegre (Pittasoma michleri) és una espècie d'ocell de la família dels conopofàgids (Conopophagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el terra de la selva pluvial, a les terres baixes al centre i est de Costa Rica, Panamà i nord-oest de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Pitasoma capnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021(català)
# Sit del Tibet

El sit del Tibet (Emberiza koslowi) és un ocell de la família dels emberízids (Emberizidae). És endèmic del costat oriental de l'altiplà tibetà.
El nom específic "koslowi" es va donar en reconeixement a l'explorador rus Pyotr Kozlov.

## Hàbitat i distribució

Habita vessants pedregoses i àrides, per sobre del bosc, amb escasos arbusts i ginebrons nans dels Himàlaies, a l'oest de la Xina central.

## Descripció

El cap és negre amb ratlles blanques al cap. L'esquena és de color castany.

## Comportament

L'estructura del niu d'aquesta espècie té una cúpula que sembla ser única entre els emberízids que tenen estructures de nius obertes. La femella pon 3 o 4 ous.
A l'hivern s'alimenten de cereals i a l'estiu d'insectes, com papallones, llagostes i escarabats.
Els principals depredadors del sit del Tibet són els rapinyaires com els falcons i els mussols i mamífers com les guineus, la mostela i el toixó.

## Referències

* ↑ «Sit del Tibet». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28/02/2023(català)
* ↑ «Emberiza koslowi: BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2017: e.T22720891A111133847» (en anglès). IUCN, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2017-1.rlts.t22720891a111133847.en.
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael. The eponym dictionary of mammals (en anglès). Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2009, p. 229. ISBN 978-0-8018-9304-9.
* ↑ BirdLife International. «Tibetan Bunting. Emberiza koslowi». Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura. Rev. 20/02/2023 (anglès)
* 1 2 3 4 McKenna, Phil. «A Buddhist Monk Saves One of the World's Rarest Birds» (en anglès). Smithsonian Magazine, 01-10-2011. [Consulta: 27 abril 2023].
* ↑ Thewlis, R.M; Martins, R.P. «Observations of the breeding biology and behaviour of Kozlov's Bunting emberiza koslowi» (PDF) (en anglès). 16 p. 57–59. Forktail, 2000. Arxivat de l'original el 2011-06-10. [Consulta: 27 abril 2023].
# Sterling (Kansas)

Sterling és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2009 Estimate tenia 2.536 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sterling tenia 2.642 habitants, 819 habitatges, i 538 famílies. La densitat de població era de 718,4 habitants/km².
Dels 819 habitatges en un 29,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,3% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 34,2% no eren unitats familiars. En el 32% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,4% tenia menys de 18 anys, un 32,9% entre 18 i 24, un 17,3% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 13,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 23 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.282$ i la renda mediana per família de 40.739$. Els homes tenien una renda mediana de 32.381$ mentre que les dones 17.423$. La renda per capita de la població era de 13.229$. Entorn del 8,7% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sterling». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sterling». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sterling (Illinois)

Sterling és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 15.500 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sterling tenia 15.451 habitants, 6.234 habitatges, i 3.946 famílies. La densitat de població era de 1.277,4 habitants/km².
Dels 6.234 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,2% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 36,7% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 16,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.664 $ i la renda mediana per família de 45.531 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.047 $ mentre que les dones 21.944 $. La renda per capita de la població era de 19.432 $. Aproximadament el 7,6% de les famílies i el 10,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Fills il·lustres

* Paul John Flory (1910 - 1985) químic, Premi Nobel de Química de l'any 1974.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sterling». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sterling». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Platges de las Cascareiras, El Barroso i las Rubias

La Platja de les Cascareiras es troba en el conceyu asturià de Navia i pertany a aquesta localitat. La platja té forma de petxina, una longitud d'uns 350 m i una amplària mitjana d'uns 25 m. La Platja de El Barroso té forma sinuosa, una longitud d'uns 220 m i una amplària mitjana d'uns 20-25 m igual que la Platja de las Rubiasles dades de les quals són molt semblants però es diferencia de la del Barroso en què té forma de petxina. Les tres estan situades en un entorn rural i la perillositat és de tipus mitjà, si bé la Platja del Barroso és la més perillosa.
Els accessos a les tres platges tenen una certa dificultat doncs són per als vianants i cal caminar al voltant d'uns tres km. El jaç de les tres platges és similar: és una mescla de palets i una sorra de gra gruixut i de color gris bastant escassa. L'ocupació de les platges és molt escàs o gairebé nul així com el grau d'urbanització dels seus entorns.
Per accedir a elles cal recórrer un camí que comença darrere de la Platja del Moro prenent l'adreça de la «punta de la Serra», que arriba fins a Coedo. Pels andarines té l'al·licient de tenir la senda que va des de la Platja de Navia fins a Coedo. No disposen de cap servei sent la pesca submarina, la recreativa i el marisqueig les activitats més recomanades. Per accedir a les platges convé portar calçat adequat per a la sendera i el pedrer.

## Referències

* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 43. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Platges de Xan-Xún i Las Llanas

Les platges de Xan-Xún i Las Llanas es troben al concejo asturià de Muros i pertanyen a la localitat de Llodrera a Astúries. La de Xan-Xún, de forma lineal, comença per l'oest i és un pedrer amb poca urbanització. La de Las Llanas és de sorra els caps de setmana tenen una afluència massiva.
Per accedir a aquestes platges cal tenir en compte les hores de la plenamar, ja que la platja de Xan-Xún queda coberta per les aigües en aquests moments i el millor és utilitzar l'accés a Las Llanas per unes escales que comencen al final del camí per als vianants. Aquestes escales i també el camí es posen molt relliscos si ha plogut molts i s'ha de caminar amb molta precaució.
Són unes de les poques platges de la Costa Central asturiana que presenten protecció des del punt de vista mediambiental, estant catalogades com Zona d'especial protecció per a les aus (ZEPA) i Lloc d'Importància Comunitària (LIC).
L'accés a la platja de Las Llanas és força complicat, el millor és preguntar per l'hotel Las Llanas. Allí poden donar una indicació fàcil de seguir per accedir-hi. Prop d'aquestes platges passa la «senda Nord». Té servei de socorrisme, aparcament, àrea recreativa de les Planes i com a activitat recomanada hi ha la pesca submarina; s'hi practica el naturisme.

## Referències

* ↑ http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=504 Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* ↑ http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=502 Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 131. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Societat Catalana de Pediatria

La Societat Catalana de Pediatria és una entitat de caràcter científic i cultural en l'àmbit de les Ciències de la Salut aplicades a la infància i adolescència, amb personalitat jurídica pròpia, està adherida a l'Acadèmia de Ciències Mèdiques de Catalunya i de Balears, associada a l'Asociación Española de Pediatría i vinculada a la Fundació Catalana de Pediatria. Fou fundada el 1926 per iniciativa d'August Brossa, Salvador Goday, Joan Casasayas i Manuel Salvat.
Compta amb Grups de Treball i edita diverses publicacions, com el butlletí Pediatria Catalana. El 2001 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Presidents

* Manuel Salvat i Espasa (1926-1928)
* Joan Córdoba Rodríguez (1929-1931)
* Pere Calafell i Gibert (1955-1960)
* Josep Maria Sala i Ginebreda (1961-1963)
* Oriol Casassas i Simó (1974-1976)

## Referències

* ↑ «Els primers 75 anys de la Societat Catalana de Pediatria». Acadèmia.cat. [Consulta: 2022].
* ↑ «Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 9 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina de la Societat Catalana de Pediatria
# Pica alpina

La pica alpina (Ochotona alpina) és una espècie de pica de la família dels ocotònids que viu a Mongòlia, el Kazakhstan i Rússia, entre les muntanyes al nord del desert de Gobi a l'est i el sud del llac Baikal a l'oest.
Té una longitud d'entre 12,2 i 23,5 cm i un pes d'entre 226 i 360 grams, cosa que la fa una de les espècies més grosses de piques. Els exemplars procedents de la Xina són en general una mica més petits que els que venen del nord de la seva zona de distribució. A l'estiu tenen el pèl del llom de color marró fosc, els costats marrons vermellosos i el costat ventral de marró clar a groc blanquinós. A l'hivern adopta un gris marronós pàl·lid, amb taques grogues al cap i la part posterior.
Viu en grups familiars amb una densitat de 10 a 12 individus per hectàrea.
Se'n reconeixen diverses subespècies, però l'assignació taxonòmica a aquesta espècie o d'altres és discutida.

## Referències

* ↑ «Pica alpina». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* 1 2 Smith, A.T.; Cook, J. «Ochotona alpina» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species 2016, 06-07-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t41255a45182115.en..
* 1 2 Alpine Pika. In: Andrew T. Smith, Yan Xie: A Guide to the Mammals of China. Princeton University Press, Princeton NJ 2008, ISBN 978-0-691-09984-2, S. 275–277.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Podkonice

Podkonice és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1340. Els noms que ha rebut l'indret són ''Koknicze'' 1340, ''Podkonicze'' 1441, ''Potkonycz'' 1528, ''Potkonicz'' 1773, ''Podkonice'' 1920.

## Referències

* ↑ Krajčovič, Rudolf «Z lexiky stredovekej slovenčiny s výkladmi názvov obcí a miest (49)» (en slovak). Kultúra slova. Vydavateľstvo Matice slovenskej [Martin], 1, 2015, pàg. 29.
# Spartak

«Spartak» té aquests significats:
* Toponímia:
** Spartak (Sverdlovsk), localitat de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia
** Spartak (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
* Organitzacions:
** BK Spartak Sant Petersburg, club de bàsquet de la ciutat de Sant Petersburg, Rússia
** Fowtbolayin Akowmb Spartak Erevan, club de futbol armeni de la ciutat d'Erevan, fundat l'any 2001
** FC Spartak Trnava, club de futbol de la ciutat de Trnava (Eslovàquia)
** FK Spartak Moscou, club de futbol de Moscou, a Rússia
** FK Spartak Plovdiv, club de futbol búlgar de la ciutat de Plòvdiv, al districte de Kitxuk Parij
** FK Spartak Sofia, club de futbol búlgar de la ciutat de Sofia que existí com un club independent fins al 1969
** Fudbalski Klub Spartak Subotica, club de futbol serbi de la ciutat de Subotica, fundat l'any 1945
** FK Spartak Vladikavaz, equip de futbol de Vladikavkaz, la capital d'Ossètia del Nord (Rússia)
** OFK Spartak Pleven, club de futbol de la ciutat de Plèven (Bulgària) fundat el 1919
** PFK Spartak Varna, club de futbol de la ciutat de Varna (Bulgària)
** ZFK Spartak Subotica, club de futbol femení de Subotica que juga a la Superlliga Sèrbia
# Sucro TV

Sucro TV va ser una cadena de televisió pública valenciana de la comarca de la Ribera del Xúquer. Impulsada pels ajuntaments de Sueca i Algemesí, va ser la primera televisió pública comarcal del País Valencià. Pren el nom del riu Xúquer, en llatí anomenat Sucro.
El primer antecedent de la cadena va ser Sueca Televisió, canal de titularitat pública i àmbit local basat en la capital de la Ribera Baixa, i que era gestionat per l'empresa Nirvana Audiovisuals SL. Les primeres emissions de Sueca TV van començar el 18 de desembre del 2000. Els continguts, íntegrament en valencià, se centraven en persones, esdeveniments, notícies i col·lectius relacionats amb Sueca, El Perelló i el Mareny de Barraquetes. Després de l'apagada analògica, Sueca Televisió va continuar emetent en format analògic. Organitza el festival de curtmetratges en valencià Mira'm. Un dels espais més reeixits de la cadena és el programa d'humor "Maemeua", programa que comptà amb la participació del showman valencià Toni de l'Hostal, qui tenia un sketch on interpretava a Joan Fuster.
El canal naix a la darreria de l'any 2011 de la mà de Carbe Producciones, empresa que va comprar una llicència de Televisió Digital Terreste de la demarcació d'Alzira a Libertad Digital, empresa que llavors estava inactiva i no utilitzava el canal. Amb la llicència, les televisions locals de Sueca i Algemesí donen el salt a la TDT, ja que en el seu moment no van ser concessionàries de cap llicència i emetien al·legalment per la televisió analògica.
El 2017 va deixar d'emetre per TDT en no disposar de llicència per a fer-ho. L'1 de juny de 2018, va tornar a emetre. Es va arribar a un acord perquè Sueca Televisió emeta d'11:00 a 14:30 i de 20:30 fins a la mitjanit.

## Referències

* 1 2 La primera televisión pública comarcal de la C. Valenciana ya emite en la Ribera notícia a Levante-EMV del 19 de juliol de 2012 (castellà)
* ↑ «Alcaldes de la Ribera ignoran el apagón analógico para mantener sus televisiones» (en castellà). Levante-EMV, 11-03-2011.
* ↑ Sáez, J. «Sueca TV y el Ayuntamiento convocan las bases de la tercera edición del festival de cortometrajes» (en castellà). Las Provincias, 22-06-2008.
* ↑ «El alcalde de Sueca se parodia a sí mismo en la televisión municipal» (en castellà). Levante-EMV, 26-04-2009.
* ↑ «Corte de emisiones de la televisión Sucro TV». Las Provincias, 27-09-2017. [Consulta: 21 gener 2019].
* ↑ «Berca TV i Sucro TV reprenen les emission a Algemesí i Sueca». Ribera Express, 10-10-2010. Arxivat de l'original el 2020-08-13. [Consulta: 10 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Sueca Televisió
* Sucro TV Arxivat 2013-07-31 a Wayback Machine.
# Sucro

«Sucro» té aquests significats:
* Sucro (llatí) o riu Xúquer
* Sucro (població), ciutat dels edetans a la Tarraconense, a la vora del riu homònim (l'actual riu Xúquer)
* Sucro TV cadena de televisió pública valenciana de la comarca de la Ribera del Xúquer
# Pintures de Sant Joan de Boí

Les Pintures de Sant Joan de Boí són el conjunt de pintures romàniques que decoraven panys de paret interiors i façana sud de l'església homònima, elaborats, com altres pintures de la Vall de Boí pel conegut com Mestre de Boí. Els frescos originals van ser arrancats dels panys de paret de l'església en el context del programa d'adquisicions de la Junta de Museus durant la campanya de 1919-1923 i, traspassats a tela; actualment formen part de la col·lecció permanent del Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Descripció

Les pintures de Sant Joan de Boí conformen el que es considera un dels primers conjunts de pintura del romànic català. La seva cronologia, cap al 1100, s'ha establert de manera indirecta per l'arquitectura de l'edifici i la comparació amb les pintures de les altres esglésies de la vall de Boí: Sant Climent i Santa Maria de Taüll. El seu estudi ha portat a comparar-les amb les de Sant Martin de Vicq, Nohant-Vic, de la segona meitat del segle xii, en les quals s'ha trobat no tant una certa interdependència sinó la utilització de models europeus comuns, potser carolingis. D'aquest conjunt es conserva bàsicament la pintura de les naus laterals i dels arcs de separació de les naus, suficient per constatar un ric programa iconogràfic àmpliament referit a la història de la Redempció.
S'hi representen escenes exemplars de la vida de sants —el fragment més important de les quals és la Lapidació de sant Esteve—, un vast repertori animalístic de caràcter moralitzant (principalment als intradossos dels arcs) i una escena amb joglars, molt poc freqüent, que en aquest cas s'ha d'entendre com un cant de lloança al Senyor. També hi havia una representació del Judici Final de la qual formaven part els fragments conservats del paradís, l'infern i el drac apocalíptic. Les pintures de Boí, cal considerar-les exemple d'una línia d'influència francesa existent a Catalunya diferent de la influència italiana que dominarà l'escenari pictòric romànic a Catalunya a partir de les pintures del cercle de Pedret.

## Notes

* ↑ Originals de Sant Joan de Boí conservats al MNAC

## Bibliografia

* DDAA. Museu Nacional d'Art de Catalunya. Florència: MNAC, 2009. ISBN 978-84-8043-198-9.

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Pintures de Sant Joan de Boí
# Sargarausene

Sargarausene (en grec antic Σαργαραυσηνή) va ser un districte de la província romana de la Capadòcia.
Tenia, segons Claudi Ptolemeu, les ciutats de Phiara, Sadagena, Gauraena, Sabalassus, Ariarathira i Maroga. No obstant la seua situació no és massa ben coneguda, i Estrabó la situa al nord, a la frontera amb el Pont, mentre que Plini el Vell ho fa a l'oest, a la frontera amb Frígia.
Actualment és la comarca turca de la ciutat d'Uzun Yaila, incloent l'alta vall del riu Tokhma Su que els romans anomenaven Carmalas, que desaigua a la Mar de Cilícia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Sargarausene». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 17 juliol 2022].
# Sargassos

Els sargassos (Sargassum sp.) és un gènere de macroalgues planctòniques de la classe Phaeophyceae (algues marrons) en l'ordre Fucales. Les algues, que poden créixer en llarg diversos metres, són marrons o verd negroses i diferenciades en rizoides, estipes i làmina. Algunes espècies tenen vesícules plenes de gas per mantenir-se a flotació i promoure la fotosíntesi. Moltes tenen textures dures, que entrellaçades entre si i amb robusts però flexibles cossos, li ajuden a sobreviure a corrents forts.
Les espesses masses de sargàs proveeixen un ambient propici per a un distintiu i especialitzat grup d'organismes marins, molts dels quals encara es desconeixen. Els sargàs es troben comunament en els detrits de la platja, prop dels seus llocs de creixement en el mar, per la qual cosa se'n sol dir mala herba del Golf i, col·loquialment, mala herba de l'engany.
Les espècies de Sargassum es troben a les àrees tropicals del món, i és la més òbvia macròfita d'àrees costaneres on el sargàs està prop d'escull de coral. Les plantes creixen subsidiàriament enganxades al coral, a roques. En altres casos (per exemple en el Mar dels Sargassos) suren a la deriva poblacions immenses de sargassos.
Algunes algues d'aquest gènere són utilitzades com a aliment o com a suplement, com és el cas de l'alga Iziki (Sargassum fusiforme).

## Referències

* ↑ Meinita, Maria Dyah Nur; Harwanto, Dicky; Sohn, Jae-Hak; Kim, Jin-Soo; Choi, Jae-Suk «Hizikia fusiformis: Pharmacological and Nutritional Properties» (en anglès). Foods, 10, 7, 01-07-2021, pàg. 1660. DOI: 10.3390/foods10071660. ISSN: 2304-8158.