OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Édouard Naville

El Capità Henri Édouard Naville (1844-1926) fou un egiptòleg suís que va néixer a Ginebra el 14 de juny de 1844. Va estudiar a Suïssa, i a Londres, París i Berlín i entre els seus mestres va tenir el famós egiptòleg Karl Richard Lepsius.
Va anar a Egipte el 1865, i va publicar els mites d'Horus del temple d'Edfú el 1870. Durant la guerra francoprussiana va servir de capità a l'exèrcit suís. El 1882 va tornar a Egipte i va fer un notable treball d'excavació al Delta del Nil, per compte de l'Egypt Exploration Fund anglesa. Va haver de tornar el 1914 en esclatar la guerra i ja no hi va tornar. Va morir el 1926 a Malagny, prop de Ginebra.

## Publicacions

* Mythe d'Horus. 1870
* Litanie du soleil. Leipzig 1875
* The Store-City of Pithom and the Route of the Exodus. 1885
* Das ägyptische Totenbuch der XVIII. bis XX. Dynastie. Asher, Berlin 1886 (Nachdruck Graz 1971)
* Bubastis, London 1891
* The Temple of Deir el Bahari. (= Egypt Exploration Fund. (EEF) Bände 12-14, 16, 19, 27, 29). 7 Bände, London, 1894–1898
* The Transvaal Question: From a Swiss Point of View, London 1900
* The XIth Dynasty Temple at Deir el-Bahari. (= EEF, 28, 30, 32) 3 Bände, London, 1907–1913
* Discovery of the Book of the Law Under King Josiah: An Egyptian Interpretation of the Biblical Account. London 1911
* Cemeteries of Abydos. London 1914
* The Text of the Old Testament. London 1915
* The Higher Criticism in Relation to the Pentateuch.
* New Archeological Discoveries, and Their Bearing Upon the New Testament and Upon. London 1917
* The Tomb of Hâtshopsîtû, amb T.M. Davis i H. Carter, Theodore M. Davis'excavations, Bibân El Molûk, A.Constable, ondon, 1906.

## Notes

* ↑ Denis van Berchem: L'Égyptologue Genevois Édouard Naville. Années d'études et premiers voyages en Egypte 1862–1870. Journal de Genève u. a., Genf 1989, ISBN 2-8257-0182-3
* ↑ Margaret S. Drower: Flinders Petrie. A Life in Archeology. Gollancz, London 1985, ISBN 0-575-03667-2, S. 274–294.

## Referències

* Warren R. Dawson and Eric P. Uphill, Who Was Who in Egyptology, second revised edition, London, 1972.

## Enllaços externs

* «Obres d'Édouard Naville a Internet Archive
# Llac Frumoasa

El llac Frumoasa és un embassament antròpic format darrere de la presa d'ancoratge i nucli central d'argila del mateix nom, amb una alçada màxima de 38 m i una longitud de cresta de 506 m, construït al riu Frumoasa, afluent del riu Olt. La presa té una berma aigües amunt a la cota de 838,0 m.s.n.m., amb una amplada de 8,0 m, i una berma aigües avall a la cota de 836,0 m.s.n.m. La protecció del talús aigües amunt està feta d'escullera, mentre que el talús aigües avall està cobert d'herba.
L'embassament té un volum total de 10,6 milions de metres cúbics, dels quals 7,6 milions fins al nivell de retenció normal serveixen per subministrar aigua potable al municipi de Miercurea Ciuc, assegurant el 50% del necessari. El volum sobre la carena de l'abocador serveix per atenuar les onades d'inundació i reduir les inundacions a la depressió del Ciuc.
Durant l'execució de la galeria i dels primers trams del canal d'escapament, es van produir algunes relliscades al vessant esquerre. Per evitar noves esllavissades i per col·locar sondatges d'injecció a la roca, es van fer graons de formigó a la cruïlla amb els talussos, i es va reforçar el talús esquerre aigües amunt de la presa fins a la torre de pressa amb bigues horitzontals de formigó armat ancorades a la roca.

## Referències

* ↑ «Transilvania Tour». Arxivat de l'original el 2009-08-15. [Consulta: 25 setembre 2024].
# Aab, baad, khaak

Aab, baad, khaak (persa آب، باد، خاک, Aigua, vent, pols) és una pel·lícula iraniana del 1989 del director Amir Naderi. Sovint es veu com una peça acompanyant de la pel·lícula anterior del director Davandeh, i està protagonitzada pel mateix actor principal Madjid Niroumand. Ambdues pel·lícules també van guanyar el premi Montgolfière d'or al Festival dels Tres Continents.

## Argument

Un adolescent iranià retorna al sel poble després d'una llarga absència. Tanmateix, troba que tots els seus habitants llevat un ancià l'han abandonat degut a una sequera perllongada fugint de la fam. Aleshores pren la determinació de fer un viatge a través d'un paisatge dessolat i hostil en recerca de la seva família.

## Repartiment

* Madjid Niroumand

## Crítiques

Aab, baad, khaak és considerada com una de les millors pel·lícules de Naderi. El cineasta Sean Baker la va descriure (igual que Davandeh) com una influència important en el seu llargmetratge de 2017 The Florida Project.

## Referències

* ↑ ‘Water, Wind, Dust’: Stunning Elements From Iran, Los Angeles Times, 9 d'aaril de 1990
* ↑ Aab, baad, khaak al web del Festival de Busan
* ↑ Ressenya a Time Out

## Enllaços externs

* Tràiler d'Aab, baad, khaak a Internet Archive
# 187

El 187 va ser un any de la dècada del 180.

## Esdeveniments

* Pesta a Roma amb uns 2000 morts diaris.

## Naixements

* Cao Pi, primer emperador de la Xina i fundador del regne de Cao Wei, un dels Tres Regnes.
* Guo Huai, general militar de Cao Wei.
* Ma Liang, assessor del senyor de la guerra Liu Bei.

## Referències

* ↑ Pérez, Carles Buenacasa. Esplendor y ocaso de Roma: Apogeo, crisis y decadencia del Imperio (en castellà). Shackleton Books, 2021-10-25. ISBN 978-84-1361-111-2.
* ↑ «Cao Pi | emperor of Wei dynasty» (en anglès). Encyclopedia Britannica. [Consulta: 14 gener 2021].
# Abou-Deïa

Abou-Deïa o Aboudeïa (àrab: أبو ديا, Abū Dayā) és una població de la Regió de Salamat, en el centre-sud del Txad. La població es comunica amb l'exterior per l'aeroport d'Abou-Deïa.

## Demografia

| | Població |
| 1993 | 4.086 |
| 2009 | 7.523 |

## Referències

* ↑ «Maps, Weather, and Airports for Abou Deia, Chad». [Consulta: 9 novembre 2020].
* ↑ «City Population - Population Statistics in Maps and Charts for Cities, Agglomerations and Administrative Divisions of all Countries of the World». [Consulta: 18 juliol 2020].
# Aboubacar Sidiki Camara

Aboubacar Sidiki Camara, més conegut com a Titi Camara (Conakry, 17 de novembre de 1972), és un exfutbolista i entrenador guineà.

## Trajectòria esportiva

Destacà als anys 90 al futbol francès, a clubs com AS Saint-Étienne (1990-1995), RC Lens (1996-98) i Olympique Marseille (1998-99, amb el qual jugà la final de la Copa de la UEFA 1998-1999). El seu bon paper al camp el portaren a Anglaterra on jugà amb el Liverpool FC (1999-2000), i el West Ham United FC (2000-03), club amb el qual fitxà el 21 de desembre de 2000 per £1.5 milions.
Fou internacional amb la selecció de Guinea als anys 90 i inicis del 2000. Disputà la Copa d'Àfrica de Nacions 2004.
El maig de 2009 fou escollit director tècnic de la seva selecció i el 9 de juny del mateix any seleccionador, succeint Robert Nouzaret. Tres mesos després fou reemplaçat per Mamadi Souaré.

## Referències

* ↑ . Guinea replace Nouzaret with Camara from bbc.co.uk
* ↑ «Titi Camara limogé». Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 9 setembre 2011].

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Titi Camara a soccerbase.com
* Thisisanfield.com Forgotten Heros
* Perfil a Liverpool FC
* Perfil a LFChistory.net
# Abudefduf barffi

Abudefduf barffi és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Referències

* ↑ ITIS
* ↑ Practical Fish Keeping (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Abd-an-Nur (nom)

Abd-an-Nur és un nom masculí teòfor àrab islàmic (àrab: عبد النور, ʿAbd an-Nūr) que literalment significa ‘Servidor de la Llum’», essent «la Llum» un dels epítets de Déu. Si bé Abd-an-Nur és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdul Nur, Abdul Noor... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «نار». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «نار». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «نار» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Abd-ar-Rahim

Abd-ar-Rahim és el nom dels següents personatges:
Abd-ar-Rahim forma part del nom de molts personatges:
* Abd-ar-Rahim ibn Alí al-Qadi al-Fàdil, conseller de Saladí
* Abd al-Rahim Khan, general i home d'estat indi
* Abdul Rahim Khaled, cervell del cas Acille Lauro
* Abu-Hàmid Muhàmmad ibn Abd-ar-Rahman (o Abd-ar-Rahim) ibn Sulayman al-Maziní al-Qaysí al-Gharnatí, viatger andalusí
* Nasir al-Din Muhammad ibn Abd al-Rahim ibn Ali ibn al-Furat al-Misri al-Hanafi, historiador egipci

## Notes

* ↑ Per a l'elaboració d'aquesta llista s'ha respectat la forma emprada a la Viquipèdia i s'ha seguit estrictament una ordenació alfabètica. S'ha pres com a criteri per a la inclusió a la llista que en el nom de l'article hi aparegués el nom Abd-ar-Rahim, tot i que no en fos el nom principal
# 766

El 766 (DCCLXVI) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià. L'ús del nom «766» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini esdevingué el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments

* L'emperador romà d'Orient, Constantí V, fa restaurar l'aqüeducte de Valent.
* Nicetes I succeeix a Constantí II com a patriarca ecumènic de Constantinoble.

## Referències

* ↑ Teall, 1959, p. 102.
* ↑ Jeffreys, Haldon i Cormack, 2008, p. 972.

## Bibliografia

* Jeffreys, E.; Haldon, J.; Cormack, R. The Oxford Handbook of Byzantine Studies (en anglès). Oxford University Press, 2008. ISBN 978-0-19-925246-6.
* Teall, J. L. «The Grain Supply of the Byzantine Empire, 330-1025» (en anglès). Dumbarton Oaks Papers, 13, 1959, pàg. 87-139.
# Ablabi (historiador)

Ablabi (grec antic: Αβλάβιος, llatí: Ablavius) va ser un historiador romà en llengua grega que va escriure una història dels gots. Aquesta obra no s'ha conservat, però Jordanes n'ha conservat fragments. Atès que el mateix Jordanes abreuja una història dels gots de Cassiodor, hom creu que Ablabi és font de Cassiodor, de manera que li seria anterior, probablement el segle v o començament del segle vi.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/18?page=root;rgn=pages;size=100;view=image;q1=AbeloxSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 3. ]
* ↑ «Ablabius 3». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# AUI

AUI té els següents significats:
* Associació d'Usuaris d'Internet, organització sense ànim de lucre per al foment d'Internet a Espanya
* Associated Universities, Inc, organització sense ànim de lucre estatunidenca gestora de diversos programes internacionals d'observació astronòmica
* Attachment Unit Interface, interfície física i lògica desenvolupada per a la connexió a Ethernet 10BASE5
* AUI també és el codi OACI d'Ukraine International Airlines, aerolínia estatal d'Ucraïna
* AuI també és la fórmula química del iodur d'or(I), compost químic d'or (Au) i iode (I)
* aUI també és el nom de la llengua aUI, llengua artificial de vocació interplanetària creada als anys 60
# Actinopteris

Els actinopteris són un clade de peixos actinopterigis que inclou tots els actinopterigis excepte els Cladistia. Els actinopteris es subdivideixen en condrostis (Chondrostei) amb els acipenseriformes, i neopterigis (Neopterygii), que inclouen els teleostis (Teleostei) i, per tant, la gran majoria peixos actuals.

## Característiques

Els actinopteris tenen un únic pulmó o una bufeta natatòria connectat dorsalment amb l'intestí anterior. Originalment tots els osteïctis tenien uns sacs d'aire que tenien una funció pulmonar. En els condrostis i els osteïctis genuïns, aquests sacs s'han convertit en una bufeta natatòria plena de gasos. Amb el pas del temps, la connexió entre la bufeta natatòria i l'intestí en osteïctis genuïns ha anat desapareixent.
En altres tàxons d'osteïctis, com els Cladistia i els sarcopterigis (Sarcopterygii), així com en alguns tetràpodes (Tetrapoda), hi ha un parell de pulmons ventrals que estan connectats amb el tracte digestiu.

## Cladograma

| Osteichthyes/Teleòstoms | Sarcopterygii   Actinopterygii   Cladistia  Actinopteri  Chondrostei   Neopterygii |

## Bibliografia

* Guillaume Lecointre, Hervé Le Guyader: Biosystematik: Alle Organismen im Überblick. Springer, Berlin, 2005, ISBN 3540240373 (alemany)

## Enllaços externs

* Palæos: Actinopteri (anglès)
# Agaçac (Avairon)

Agaçac (en francès Aguessac) és un municipi occità del Roergue (Guiana), situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània, a l'estat francès.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 687 | 709 | 714 | 615 | 811 | 833 | 832 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jacques Commayras | |
| 2008- | Aimé Heral | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Agaïta

L'agaïta és un mineral de la classe dels sulfats. Va ser anomenat així per la seva localitat tipus, la mina Aga als Estats Units.

## Característiques

La agaïta és un tel·lurat de fórmula química Pb₃CuTeO₅(OH)₂(CO₃). Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 63590.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la Mina Aga, situada a la muntanya d'Otto, dins la localitat de Baker, al Comtat de San Bernardino (Califòrnia, EUA); també ha estat trobada a la propera mina Bird Nest Drift. Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Agaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Adriaen Backer

Adriaen Backer (Amsterdam, c. 1635-1684) va ser un pintor barroc neerlandès especialitzat en retrats. Nebot i potser deixeble de Jacob Adriaensz Backer (1608-1651), consta un viatge a Itàlia on se'l documenta el 1666. Un any més tard estava a Amsterdam, on va contraure matrimoni amb Elsje Colyn el 27 d'agost de 1669, quan va dir tenir 33 anys. El 1675 va rebre com a deixeble al pintor polonès Christoffel Lubieniecki (1659-1729). Va ser enterrat el 23 de maig de 1684 a la seva ciutat natal. Pintor de retrats i de retrats de grup al gust neerlandès (Regentis de l'hospici de Amsterdam, Gemäldegalerie (Berlín); Retrat de grup dels inspectors del Collegium Medicum en Amsterdam, Rijksmuseum, Amsterdam Lliçó d'anatomia del professor Frederik Ruysch, Amsterdam Museum), va experimentar també el retrat al·legòric i la pintura religiosa, destacant dins aquest gènere el Judici Final pintat per la sala del consell de l'Ajuntament d'Amsterdam de l'època (Paleis op de Dam) o l′Erecció de la Creu al Museu Amstelkring.

## Referències

* ↑ Adriaen Backer al Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD).
* ↑ Arxivat 2014-10-21 a Wayback Machine. Fitxa de l'obra al Rijksmuseum.
* ↑ Fitxa de l'obra al Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie .
* ↑ Fitxa de l'obra al Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie

## Enllaços externs

* Backer, Adriaen, a la Enciclopedia online del Museo del Prado
# Albert I de Tirol

Albert I de Tirol (+ 1078) fou el primer comte conegut de Tirol, d'origen desconegut. Era protector (vogt) del bisbat de Trent i del bisbat de Brixen o Bresannone, i residia al castell de Tirol prop de Merano.
Es va casar amb una dona de nom Berta i va tenir tres fill, Albert II de Tirol que el va succeir a la seva mort; Otó d'Eurasburg (+1147), que va fundar el monestir de Beuersberg el 1121 i fou vogt de Georgenberg deixant tres fills; i una filla de nom desconegut, casada amb Enric comte d'Eppan.

## Referències

* Genealogia
# Ahistoricisme

L'ahistoricisme es refereix a la manca de preocupació per la història, el desenvolupament històric o la tradició.
Els càrrecs d'ahistoricisme són sovint crítics, cosa que implica que el subjecte és històricament imprecís o ignorant (per exemple, una actitud ahistòrica). També pot descriure el fracàs d'una persona per emmarcar un argument o qüestió en un context històric o ignorar el fet o la implicació històrica. Un exemple d'això serien les pel·lícules que incloguessin dinosaures i éssers humans prehistòrics que vivien un al costat de l'altre, quan en realitat estaven separats per milions d'anys.
El terme també pot descriure una visió en què la història no té rellevància ni importància en la presa de decisions de la vida moderna.
En filosofia, han sorgit algunes crítiques perquè "l'escola de filosofia dominant al món de parla anglesa, la filosofia analítica… ha estat tremendament ahistòrica i, de fet, antihistòrica". No obstant això, hi ha pocs que consideren que això és un problema.
Una definició més abstracta de l'ahistoricisme és simplement independència del temps: eliminada de la història. Un exemple és la idea que alguns conceptes no es regeixen pel que s'aprèn o el que ha passat, sinó que provenen d'un poder ahistòric independent de què s'ha passat abans.

## Referències

* ↑ «ahistoricism». Mirriam-Webster Dictionary Online. [Consulta: 27 novembre 2008].
* ↑ Pepper, David. Eco-socialism: From Deep Ecology to Social Justice. Routledge, 1993, p. 143–144. ISBN 978-0-415-09719-2.
* ↑ Akehursta, Thomas History of European Ideas, 35, 2009, pàg. 116–121. DOI: 10.1016/j.histeuroideas.2008.09.002.
# Agropogon

Agropogon és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Agropogon littoralis (Sm.) C.E. Hubb.
# Albert Novellón

Albert Novellón (Manresa, 1938 - Terrassa, 2019) és un artista català. Llicenciat per la Facultat de Belles Arts de Sant Jordi de Barcelona, amb estudis de gravat, pintura i escultura a l'Escola d'Arts Aplicades de Terrassa. Entre el 1979 i el 2006, l'artista es va dedicar a la docència. La seva trajectòria professional compta amb diversos reconeixements, com el Premi Eugeni d'Ors i Premi Rafael Llimona en el Concurs de Pintura Jove organitzat per la Sala Parés de Barcelona o el Primer Premi de la IX Biennal de Pintura Ciutat de Terrassa. Novellón es considera del grup d'artistes que, influenciats pels corrents avantguardistes del segle xx, ha volgut experimentar amb l'art a la recerca d'experiències utòpiques. Hi ha obres seves al Museu d'art contemporani d'Eivissa, en el Museu d'art modern de Barcelona i al Museu de Terrassa.

## Exposicions rellevants

Ha exposat a sales de Terrassa, Rubí, Manresa, Sabadell (Acadèmia de Belles Arts), Barcelona (Galeria AS, Galeria Barcelona i Galeria Fidel Balaguer) i Tarragona (Galeria de la Rambla).
* 2013 - Centre Cultural Unnim de Terrassa

## Premis i reconeixements

* Primer Premi Ciutat de Terrassa de Pintura Jove.
* Premi Eugeni d'Ors i Premi Rafael Llimona en el Concurs de Pintura Jove de la Sala Parés.
* Primer Premi de la IX Biennal de Pintura Ciutat de Terrassa.
* Segon Premi en la Internazionale d'Arte di Notto (Itàlia).
* Premi ELLSA de pintura

## Referències

* 1 2 3 4 5 Biografia de Novellón a l'Espai d'Art la Palla Arxivat 2012-06-21 a Wayback Machine.
* ↑ «Exposició "Albert Novellón. Pintura i escultura en el sender de la utopia"». Web. Generalitat de Catalunya, 01-04-2013. [Consulta: abril 2013].
# Akalamdug

Akalamdug (𒀀𒌦𒄭, A-KALAM-DUG) va ser lugal (rei) d'Ur, probable pare i antecessor de Meskalamdug. No figura a la Llista de reis sumeris, però es va trobar un segell seu a les excavacions del cementiri reial d'Ur. Seria l'avi del rei Mesannepada.

## Referències

* ↑ Hall, H. R.; Woolley, L.; Legrain, L. Ur excavations (en anglès). Trustees of the Two Museums by the aid of a grant from the Carnegie Corporation of New York, 1934, p. Plaques 163 i 191.
* ↑ Cassin, Elena (et al.) (comp.). Los imperios del Antiguo Oriente I: del paleolítico a la mitad del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 55. ISBN 8432300411.
# Akaigawa

Akaigawa (赤井川村, Akaigawa-mura) és un poble i municipi de la subprefectura de Shiribeshi, a Hokkaido, Japó. Akaigawa forma part del districte de Yoichi.

## Geografia

Administrativament Akaigawa es part de la subprefectura de Shiribeshi i junt amb els municipis de Niki i Yoichi forma part del districte de Yoichi. El poble limita amb els municipis de Sapporo (Minami), Otaru, Kutchan, Yoichi, Niki i Kyōgoku
El poble d'Akaigawa es troba al bell mig d'una caldera volcànica i està envoltat de muntanyes per tots els costats. Al terme municipal d'Akaigawa es troben el mont Yoichi i el mont Ponkuto i passen els rius Yoichi, Shiroigawa i Akaigawa.

## Història

El nom japonés del poble és una traducció del nom en ainu de la zona, Hure-pet, que vol dir "riu roig".

### Cronologia

* 1899: El poble d'Akaigawa s'escindeix del poble d'Ōe, actual vila de Niki.
* 1906: Akaigawa passa a ser un poble de segona classe segons classificació governamental.
* 1991: S'inaugura el resort Kiroro.

## Referències

* ↑ «Outline of Akaigawa». Arxivat de l'original el 2015-08-13. [Consulta: 7 maig 2020].
* ↑ History of Akaigawa
* ↑ Kiroro Resort
# Tundra magallànica

La tundra Magallànica és una ecoregió que no és pròpiament una tundra sinó una torbera.
Es troba a la regió oceànica subantàrtica a la vora oest, on la influència oceància és més forta, prop del mar, concretament a l'extrem meridional del continent sud-americà: Xile i l'Argentina. També és present a algunes de les illes subantàrtiques.
Ocupa en total uns 44.000 km²

## Condicions climàtiques

* Temperatures:D'influència polar, De 8 a 12 mesos la mitjana és inferior a 12 °C i d'aquest mesos 3 o 4 davallen dels 5 °C
* Precipitació:la pluja que reben aquestes terres és de moderada fins a molt alta (fins a 5.000 litres anuals per metre quadrat).
* Sòls: el drenatge és deficient, els sòls són prims i pobres en nutrients i molt humits (sòls Gley) (oligotròfics), hi ha sòls tipus podzols en les zones forestals.
* Vent, de component oest, bufa amb molta intensitat i persistència, condiciona la vegetació.

## Vegetació

En mosaic, plantes baixes generalment en coixinet (Marsippospermun grandifolium; Donatia fascicularis, Azorella caespitosa), inclouen herbes (Festuca, Donatia fascicularis i Astenia pumila), molses (Sphagnum magellanicum),arbusts nans (Pernettya pumila i Bolax gumífera) i arbres baixos deformats pel vent. Aquestes plantes poden tenir una capa a sota de torba. En les zones més protegides del vent es poden trobar un bosc de fulla persistent que inclou Nothofagus betuloides, Drimys winteri, Lepidothamnus fonkii, i Pilgerodendron uviferum.

## Fauna

És bastant limitada per la duresa del medi hi ha colònies de pingüins de Magallanes que crien exclusivament durant l'estiu austral (desembre, gener i febrer)

## Referències

* ↑ Paul A. Keddy Plants and vegetation: origins, processes, consequences, 2007