OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Antoni Villaescusa i Martín

Josep Antoni Villaescusa i Martín, conegut com a Toni Villaescusa, àlies Maria Lluïsa, (Quart de Poblet, 1957 - Alzira, 1984) fou un militant independentista català i membre de Terra Lliure.
Toni Villaescusa va néixer el 1957 a Quart de Poblet, municipi valencià de l'Horta Oest. Juntament amb la seva família, va emigrar a Alemanya; temps després tornà a Catalunya.
Militant del PSAN, va impulsar la Coordinadora Independentista del Baix Llobregat, els Comitès de Solidaritat amb els Patriotes Catalans i el Moviment de Defensa de la Terra. Residí a Castelldefels a principis dels anys vuitanta. El desembre de 1982 ingressà a Terra Lliure.
Morí el 20 de juliol de 1984 a Alzira en esclatar-li a les mans un artefacte explosiu a uns cent metres de l'objectiu: l'oficina de l'INEM (c/Saragossa). La seva mort desencadenà la detenció de diverses persones del seu entorn.

## Referències

* ↑ «24è Aniversari de la mort de Toni Villaescusa». Llibertat.cat, 20-07-2007. [Consulta: 23 juny 2012].
* ↑ «Els independentistes valencians recorden Toni Villaescusa». LAccent.cat, 02-08-2011. [Consulta: 8 juliol 2011].

## Bibliografia

* Usall, Ramon. Parla Terra Lliure. Els documents de l'organització armada catalana. 2a edició. Lleida: edicions El Jonc, juliol 2000 (col. Muixeganga, 1). ISBN 84-930587-3-4.
# Karakúlskaia Pristan

Karakúlskaia Pristan (en rus: Каракульская Пристань) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Kírov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 33. Pertany al districte (raion) de Viàtskie Poliani.

## Referències

* ↑ «Varmino» (en anglès). GeoNames.
* ↑ «Схема территориального планирования Вятскополянского района Кировской области». Официальный сайт администрации Вятскополянского района.
# Karalat

Karalat (en rus: Каралат) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 1.156 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# Josep Casellas i Batet

Josep Casellas i Batet (Albinyana, 8 de gener de 1842 - Barcelona, 2 d'agost de 1916) fou un dels fabricants de gralles més notable del segle xix. Destacà per les innovacions en la construcció d'aquest instrument que n'allargaren la tessitura amb la incorporació de claus.

## Biografia

Josep Casellas i Batet nasqué a Albinyana (Baix Penedès) el 8 de gener de 1842, fill del fuster Josep Casellas i Gestí i de Magina Batet i Ferran, de la Bisbal del Penedès. Quan tingué setze anys aproximadament es traslladà a Vilanova i la Geltrú on anys més tard es casà amb Josefa Borrell del Vendrell el 21 de juny de 1962. D'aquest matrimoni en naixerien tres fills: en Marià (1863), en Salvador (1864) i n'Enric (1870).
El 1873 hi ha les primeres proves que Josep Caselles s'ha establert com a fuster al carrer Soler, 15, al barri de Mar, on serà conegut popularment com el Fuster de Mar. Tot i això, segurament ja s'havia establert com a fuster després de les noces. La primera notícia com a constructor d'instruments serà el 1883 en relació amb l'Exposició Regional de 1882, moment en què es traslladà a la rambla de la pau, 28. Casellas no només fou reeixit com a constructor sinó que també ho fou com a fabricant d'harmòniums i pot ser que també de guitarres.
El 18 de gener de 1896 es casà en segones núpcies amb Rosa Pla, en un moment en què desenvolupà una forta activitat creadora en la construcció i perfeccionament de les gralles, una activitat que dugué a terme fins ben entrat el segle xx. Aquesta fou, sens dubte, una clara aposta cap a la modernitat, en un moment que s'estaven produint innovacions en instruments com la tenora o la dulzaina castellana. Finalment, passà el final de la seva vida a Barcelona on vivien els seus fills i on morí el 2 d'agost de 1916.

## El model de gralla J. Casellas-Vilanova

Sembla que el seu model de gralla de Casellas parteix del model de gralla seca dels Carreras; tot i això, Casellas transformarà radicalment aquest instrument. N'allargà la tessitura i hi instal·là un mecanisme de claus.
En primer lloc, va tapar els dos forats d'afinació de la campana de la gralla seca per convertir-los en dues notes col·locades a alçàries diferents per ser accionades per dues claus. Després d'això, el model s'anà perfeccionant a través de l'allargament i l'estrenyiment de la campana, un fet que canvià el timbre de la gralla i que en donà el nom de gralla dolça. S'hi afegiren fins a cinc claus tot i que el model més popular i consolidat fou el de quatre claus. També si afegiren sons cromàtics i en alguns casos clau d'octava. A més, algunes de les gralles tenien una campana metàl·lica, per estalviar fusta o per imitació de la tenora.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 Orriols i Sendra, Xavier «Antics constructors de gralles» (en línia). Revista d’etnologia de Catalunya,, 1993, pàg. 30-39 [Consulta: 20 juliol 2021].
* 1 2 Orriols i Sendra, Xavier «La gralla i família» (en línia). Revista Caramella, 17, 2007, pàg. 96-97 [Consulta: 20 juliol 2021].
# Konrad Knopp

Konrad Knopp (alemany: Konrad Hermann Theodor Knopp) (Berlín, 22 de juliol de 1882 - Annecy, 20 d'abril de 1957) va ser un matemàtic alemany.

## Vida i Obra

Knopp va començar els seus estudis universitaris el 1901 a la universitat de Lausana, però després d'un semestre es va traslladar a la universitat de Berlín on els va finalitzar obtenint el doctorat el 1907. Els anys posteriors va anar al Extrem Orient, fent de professor a Nagasaki, Japó, (1908-1909) i a Tsingtao, Xina, (1909-1910), a més d'estar a l'Índia. El 1911, retornat a Alemanya, va ser professor de l'Acadèmia Militar de Berlín, fins l'esclat de la Primera Guerra Mundial, en la qual va ser ferit al començament i donat de baixa en el servei.
El 1915 va ser nomenat professor de la universitat de Königsberg en la qual va romandre fins al 1926 en que va ser nomenat catedràtic a la universitat de Tubinga substituint Ludwig Maurer que es va jubilar. Knopp es va retirar el 1950. El 1918 va ser un dels fundadors de la revista Mathematische Zeitschrift de la qual va ser editor entre 1934 i 1952. Des de 1934, també va ser editor de l'Anuari de la Societat Alemanya de Matemàtiques. Knopp sembla haver estat un conservador nacionalista, amb un cert malestar per l'hegemonia nazi, que va intentar mantenir la seva disciplina allunyada de la política.
Knopp es va casar amb la pintora alemanya Gertrud Kressner i els seus nets, Willfred, Herbert i Wolfgang Spohn, també han sigut acadèmics reconeguts.
Les recerques de Knopp van ser, sobre tot, en anàlisi matemàtica, havent publicat dos llibres força coneguts sobre funcions de variable complexa i essent un especialista en sèries infinites i teoria dels límits.

## Referències

* ↑ Kamke i Zeller, 1958, p. 43.
* ↑ Chang, 2011, p. 67.
* ↑ Chang, 2011, p. 68.
* ↑ Kamke i Zeller, 1958, p. 47.
* ↑ Segal, 2003, p. 263.
* ↑ Kamke i Zeller, 1958, p. 44.

## Bibliografia

* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en anglès). World Scientific Publishing, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* Kamke, E.; Zeller, K. «Konrad Knopp» (en alemany). Jahresbericht der Deutschen Mathematiker-Vereinigung, Vol. 60, 1958, pàg. 43-49. ISSN: 1869-7135.
* Segal, Sanford L. Mathematicians under the Nazis (en anglès). Princeton University Press, 2003. ISBN 0-691-00451-X.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Konrad Knopp» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Freudental, Hans. «Knopp, Konrad». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 17 abril 2020]. (anglès)
# Konstantín Béskov

Konstantín Béskov (rus: Константин Бесков) (Moscou, 18 de novembre de 1920 - Moscou, 6 de maig de 2006) fou un futbolista rus de la dècada de 1940 i entrenador.
Fou dos cops internacional amb la selecció soviètica amb la qual participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1952. Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Dynamo Moscou.

## Referències

* ↑ Konstantin Beskov dies (rus)
* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ «Perfil a sports-reference». Arxivat de l'original el 2012-12-14. [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ Konstantín Béskov a National-Football-Teams.com (anglès)
# Juan Fernández

«Juan Fernández» té aquests significats:
* Toponímia:
** Arxipèlag Juan Fernández, a Xile
** Dorsal de Juan Fernández, illa volcànica i serralada marina a la placa de Nazca
** Juan Fernández (comuna), comuna xilena
** Parc Nacional Juan Fernández a Xile
* Biografies:
** Juan Fernández (marí) (1530 - 1599), mariner espanyol, descobridor de l'arxipèlag Juan Fernández
** Juan Fernández Martín, ciclista espanyol
** Juan Fernández de Heredia (1310 - 1396), historiador, humanista, polític i diplomàtic aragonès, gran mestre de l'Orde de Sant Joan de Jerusalem
** Juan Fernández la Villa, jugador d'hoquei herba espanyol
** Juan Antonio Fernández Pazos (Ferrol, 1970), futbolista gallec que ocupava la posició de davanter
** Juan Carlos Fernández Argenta (Ávila, 1962), futbolista i entrenador castellà
** Juan Luis Fernández Redondo (Sevilla, 1977), futbolista andalús, que ocupa la posició de defensa
** Juan Manuel Fernández Pacheco-Cabrera de Bobadilla y de Zúñiga (Marcilla, Navarra, 1650 - 1725), Gran d'Espanya, Marquès de Villena i Duc d'Escalona
** Juan Fernández (actor), actor de doblatge espanyol
** Juan Fernández García (Sabadell, 13 de desembre de 1930), antic pilot d'automobilisme català
# Juan Fernández Bazán

Juan Fernández Bazán (mort el 4 de març de 1826) va ser un polític i militar espanyol del segle xix d'ideologia liberal. Durant el Trienni Constitucional (1820-1823) va ser coronel de l'exèrcit destinat a Alacant i el 27 de setembre de 1823 va participar en l'acció de represàlia reialista contra Elx. Després de l'arribada dels Cent Mil Fills de Sant Lluís va haver d'exiliar-se a l'estranger.
Amb el seu germà Antonio intentaren organitzar unes guerrilles al Baix Vinalopó i un desembarcament per la platja de Tamarit, però la forta repressió de les autoritats en 1825 els obligà a ajornar el pla. La nit del 18 al 19 de febrer de 1826 ell i el seu germà van desembarcar amb 60 homes a Guardamar on van fer un pronunciament i proclamaren la Constitució espanyola de 1812. Però uns veïns de Rojals alertaren al governador d'Oriola, Antonio Salinas de Orellana, qui juntament amb el bisbe Félix Herrero y Valverde van organitzar una partida de voluntaris reialistes que s'enfrontaren als desembarcats a la Serra de Crevillent. Fet presoner el 22 de febrer. Dut a Alacant amb 29 dels supervivents, fou condemnat a mort i afusellat a Oriola el 2 de març de 1826.

## Referències

* ↑ Los hermanos Bazán Arxivat 2017-10-08 a Wayback Machine. diarioinfiormacion.com
* ↑ Vicente de la Fuente Historia de las sociedades secretas antiguas y modernas en España y especialmente de la Franc-masonería, p. 490
# Khoratpitec

Els khoratpitecs (Khoratpithecus) són un gènere extint de primats que visqueren al sud-est asiàtic durant el Miocè superior (fa entre 9 i 7 milions d'anys).
El gènere conté tres espècies:
* Khoratpithecus chiangmuanensis (Chaimanee, Jolly, Benammi, Tafforeau, Duzer, Moussa i Jaeger, 2003) (anteriorment Lufengpithecus chiangmuanensis)
* Khoratpithecus piriyai Chaimanee, Suteethorn, Jintasakul, Vidthayanon, Marandat i Jaeger, 2004
* Khoratpithecus ayeyarwadyensis Jaeger, Soe, Chavasseau, Coster, Emonet, Guy, Lebrun, Maung, Shwe, Tun, Oo, Rugbumrung, Bocherens, Benammi, Chaivanich, Tafforeau i Chaimanee, 2011

## Vegeu també

* Lufengpithecus
* Griphopithecus
* Sivapithecus

## Referències

* ↑ Y. Chaimanee, V. Suteethorn, P. Jintasakul, C. Vidthayanon, B. Marandat; J.-J. Jaeger «A new orang-utan relative from the Late Miocene of Thailand» (en anglès). Nature, 427, 6973, 2004, pàg. 439–441. DOI: 10.1038/nature02245. PMID: 14749830.
* ↑ J.-J. Jaeger, A. N. Soe, O. Chavasseau, P. Coster, E.-G. Emonet, F. Guy, R. Lebrun, A. A. Maung, H. Shwe, S. T. Tun, K. L. Oo, M. Rugbumrung, H. Bocherens, M. Benammi, K. Chaivanich, P. Tafforeau; Y. Chaimanee «First Hominoid from the Late Miocene of the Irrawaddy Formation (Myanmar)» (en anglès). PLoS ONE, 6, 4, 2011, pàg. 1–14. DOI: 10.1371/journal.pone.0017065.
* ↑ Y. Chaimanee, D. Jolly, Benammi, M., Tafforeau, P., Duzer, D., Moussa, I.; J.-J. Jaeger «A Middle Miocene hominoid from Thailand and orangutan origins» (en anglès). Nature, 422, 6927, 2003, pàg. 61-65. DOI: 10.1038/nature01449. PMID: 12621432.
# Kràsnoie Znàmia (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Kràsnoie Znàmia».
Kràsnoie Znàmia - Красное Знамя (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 98 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Kràsnoie Znàmia (Lípetsk)

* Per a altres significats, vegeu «Kràsnoie Znàmia».
Kràsnoie Znàmia (en rus: Красное Знамя) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2013 tenia 10 habitants. Pertany al districte rural de Griazi.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960
* ↑ http://rgada.info/opisi/1354-opis_487-1/0006.jpg
* ↑ Часовня на могиле мужа Arxivat 2013-09-21 a Wayback Machine. // Gorod48
# La Casa Nova de l'Heura

La Casa Nova de l'Heura és una masia situada en el terme municipal de Moià, a la comarca catalana del Moianès. Està situada al nord del terme de Moià, a prop del límit amb l'Estany. És al sud-est del Serrat del Llamp i al sud de l'Empedrat, a llevant de la carretera C-59, al sud de la masia de Comes Nou. És al costat de llevant de la masia de Comes Vell. També queda al sud-oest del Collet de Cantallops i a ponent del Puig Rodó.

## Bibliografia

* Ajuntament de Moià. Pla Especial del catàleg de les masies i cases rurals de Moià. Ajuntament de Moià.
# Kim Insuk

Kim Insuk és una escriptora sud-coreana. Nasqué al 1963 i pertany a la generació 386 (escriptors nascuts en la dècada de 1960 que anaren a la universitat en els vuitanta i que compliren trenta anys en els noranta, quan s'encunyà aquest terme). Juntament amb Kyung Sook Shin i Gong Ji-young, és una de les escriptores més importants del grup. Només entrar a la universitat, guanyà el Premi Chosun Ilbo de literatura. Ha guanyat els tres premis de literatura més importants de Corea: el Yi Sang, el Dong-in i el Daesan. Ha publicat més de 30 llibres. També ha viscut a la Xina durant un temps. En la primavera de 2011 visqué a Dalian amb la seua filla.

## Obra

Kim Insuk escriu sobre l'experiència dels coreans a l'estranger. El seu llibre La llarga carretera (que guanyà el Premi Hankook Ilbo de literatura el mateix any en què es publicà) és l'única obra de ficció coreana sobre aquest tema traduïda a l'anglés. Hi explica el temps que va passar a Austràlia en els noranta. El 2003 guanya el Premi Yi Sang de literatura per L'oceà i la papallona (Bada-wa nabi) i al 2010 guanya el Premi Dong-in de literatura per Adéu, Helena. La publicació de la seua darrera obra Com tornar-se boig amb aquesta vida? s'endarrerí a petició pròpia. La història tracta sobre un terratrèmol i tsunami, per la qual cosa pensava que seria inadequat publicar-la just després del terratrèmol i el tsunami que patí Japó.

## Novel·les

* Llinatge (Pitjul 1983)
* Entre l'hivern i la primavera del 79 al 80 ('79-'80 Gyeoul-eseo bom sai 1987)
* Per això t'abrace (Geuraesea neo-reul anneunda 1994)
* La llarga carretera (Meon gil 1995)
* La memòria de les flors (Kkot-ui gieok 1999)
* Com tornar-se boig amb aquesta vida? (Michil el seu issgessni, i salm-i)
* L'oceà i la papallona (Bada-wa nabi)
* L'autobiografia d'aquesta dona (2005)
* Adéu, Helena (Annyeong, ellena 2009)
* Sohyeon (2010)

## Reculls de relats curts

* El tall del ganivet i l'amor (Kallal-gwa sarang 1993)
* Les sabates de cristall (Yuri Gudu 1998)
* Esperant una banda de metall (Brass Band-reul gidarimyeo 2001)

## Referències

* ↑ "Kim In Sook" LTI Korea Datasheet available at LTI Korea Library or online at: http://klti.or.kr/ke_04_03_011.do# Arxivat 2013-09-21 a Wayback Machine.
* ↑ Changbi Publishers Author Page: «Copia archivada». Arxivat de l'original el 28 de novembre de 2011. [Consulta: 29 agost 2012].
* ↑ MerwinAsia Emerges on the Translation Scene, List Magazine, Vol.11 Spring 2011, p. 41
* 1 2 Korea Herald Online: http://www.koreaherald.com/lifestyle/Detail.jsp?newsMLId=20110610000600 Arxivat 2012-04-20 a Wayback Machine.
* ↑ Kim In-suk writes on Korean expatriate experience in The Korea Herald: http://view.koreaherald.com/kh/view.php?ud=20111028000623&cpv=0
* ↑ The Long Road, Kim In-suk, MerwinAsia, 2010, bookcover
# Kommersant

El Kommersant (en rus Коммерсантъ) és un diari rus amb una línia editorial orientada a la política i l'economia, fundat el 1909-1910.
Des de la seva creació, la línia editorial del diari va mostrar la seva xenofília —el mateix nom Kommersant «L'empresari» és un préstec lingüístic, oposat a la paraula original russa Kupec—, motiu pel qual va ser clausurat pels bolxevics l'any 1917. El 1989, en el transcurs de la dissolució de la Unió Soviètica, va ser reviscut per Vladímir Iàkovlev amb un número pilot i va començar a sortir setmanalment el 8 de gener de l'any següent, el 1990. El 1997 va ser comprat pel milionari Borís Berezovski qui, l'any 2006, el va vendre al magnat de la metal·lúrgia vinculat a Gazprom i antic accionista de l'Arsenal Football Club, Alixer Usmanov.

## Referències

* 1 2 3 Lombardo, 2009, p. 119.
* ↑ «kommersant». presseurop.eu. Arxivat de l'original el 15 d’octubre 2012. [Consulta: 25 agost 2015].
* ↑ «About Us, Kommersant». Kommersant. ZAO "Kommersant. Publishing House". Arxivat de l'original el 12 d’agost 2015. [Consulta: 25 agost 2015].
* ↑ Zasurskiĭ, 2004, p. 224.
* ↑ Zasurskiĭ, 2004, p. 226.
* ↑ «KOMMERSANT». worldcrunch.com. Worldcrunch 2015. Arxivat de l'original el 5 de setembre 2015. [Consulta: 25 agost 2015].

## Bibliografia

* Lombardo, Maria. Giornali d'Europa, Volume 1. editpress, 2009. ISBN 9788889726297.
* Zasurskiĭ, Ivan. Media and Power in Post-Soviet Russia. 9780765608642: M.E. Sharpe, 2004.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Kommersant
# La Pineda (Camprodon)

La Pineda és un bosc de pins del municipi de Camprodon (Ripollès). El bosc està situat al marge esquerre del torrent de la Clapa, que davalla des del coll de la Clapa, i sota el Roc del Tabal (1.306 m) a l'est de Rocabruna. L'indret és al límit del territori que comprèn l'Espai d'Interès Natural de l'Alta Garrotxa que també encercla la part més oriental del Ripollès.

## Referències

* ↑ «la Pineda». enciclopèdia.cat, GEC, 2022. [Consulta: 12 juliol 2022].
* ↑ «mapa topogràfic, base 1:5.000». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2022. [Consulta: 12 juliol 2022].
* ↑ «Camprodon, Ripollès. Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya». ICGC, 2017. [Consulta: 12 juliol 2022].
* ↑ «L'Alta Garrotxa, Medi Ambient». Generalitat de Catalunya, 2022. [Consulta: 12 juliol 2022].
# La Jolla

«La Jolla» té aquests significats:
* La Jolla (barri), barriada de la ciutat de San Diego (Califòrnia)
* Complex La Jolla
* Reserva índia La Jolla, reserva índia de la tribu reconeguda federalment Banda La Jolla d'indis luiseños al nord del comtat de San Diego (Califòrnia)
# La Serra (Riner)

La Serra és una petita serra situada al municipi de Riner (Solsonès), amb una elevació màxima de 787 metres

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Altitud presa del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:5.000
# Krasnogvardiske (Sovetski)

* Per a altres significats, vegeu «Krasnogvardéiskoie».
Krasnogvardiske (en ucraïnès: Красногвардійське, en rus: Красногвардейское, Krasnogvardéiskoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.441 habitants. Pertany al districte rural de Sovetski. Fins al 1948 el municipi es deia Novi Tsurikhtal.

## Referències

* ↑ «Численность населения Крымского федерального округа, городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений.». Федеральная служба государственной статистики. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 juliol 2017].
# La ben plantada

La ben plantada és una obra noucentista d'Eugeni d'Ors i Rovira publicada al llarg de l'estiu de 1911 dins la secció Glossari del diari La Veu de Catalunya. Un any més tard, s'editaria en un únic volum i, l'any següent, es reeditaria.
Aquesta obra de caràcter filosòfic és, juntament amb Gualba, la de mil veus (1905), la més representativa de l'autor i del noucentisme català. La primera glossa es va publicar el 23 d'agost de 1911 i el 5 d'octubre del mateix any, totes publicades sota el pseudònim Xènius.
L'obra es divideix en tres parts i alhora en trenta gloses. La trama es desenvolupa en una colònia d'estiueig de la costa mediterrània on l'activitat es veu alterada per l'arribada de la Teresa a la col·lectivitat. Ors ens va presentant els diferents trets definitoris de la protagonista en el seu dia a dia i a través d'aquests fa un compendi dels valors noucentistes que l'autor volia impulsar. S'evoquen uns valors principalment burgesos com el preciosisme, l'artificiositat, la idealitat, el classicisme, la laboriositat, l'ordre i la maternitat. La figura femenina de La ben plantada està inspirada en la persona de Teresa Mestre, casada amb el ric burgès barceloní Jaume Baladia i Soler. La bellesa i distinció de Teresa havien enamorat platònicament d'Ors, així com al seu rival Josep Pijoan, amb qui acabaria fugint a l'estranger.
El 22 d'abril de 1961 es va inaugurar una escultura de bronze amb el mateix nom ideada per Eloísa Cerdán que perseguia fer un homenatge a l'obra de Xènius. Es troba als jardins del poeta Eduard Marquina, al Turó Parc de Barcelona.

## Referències

* 1 2 3 4 «La Ben Plantada». Diccionari enciclopèdic de la literatura catalana. [Consulta: 29 abril 2017].
* ↑ «Eugeni d'Ors». Escriptors.cat. Arxivat de l'original el 2015-06-24. [Consulta: 29 abril 2017].
* ↑ «Eugeni d'Ors (Xènius)». Autors a lletrA. [Consulta: 29 abril 2017].
* ↑ Catalans, Institut d'Estudis. «La ben plantada». Monuments Commemoratius de Catalunya - Secció històrico-arqueològica - Institut d'Estudis Catalans, 01-01-2015. [Consulta: 29 abril 2017].