OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# OSEMINTI

OSEMINTI és un projecte que estan desenvolupant els ministeris de defensa de l'estat espanyol, l'estat francès i l'estat italià anomenat Infraestructura d'intel·ligència semàntica operacional. L'objectiu és aconseguir que els sistemes informàtics puguin reconèixer, de forma automàtica, frases amb significats concrets en enregistraments de veu o documents escrits i, a la vegada, els ordinadors aprenguin a mesura que van interaccionant amb les persones.
Es tracta d'una evolució del sistema d'espionatge CARNIVORE, utilitzat durant molts anys per l'FBI.

## Enllaços externs

* El ministerio de defensa trabaja en un 'carnivore' mejorado
* Autorització en el BOE Arxivat 2007-06-09 a Wayback Machine.
# Valeria de quaestoribus

La lex Valeria de quaestoribus va ser una antiga llei romana proposada per Publi Valeri Publícola cap a l'any 507 aC, que establia dos qüestors cada any triats entre els joves patricis, per recaptar les rendes de l'estat que s'havien de guardar al temple de Saturn, portant adequadament els comptes. Això limitava el poder dels cònsols en relació als diners de l'erari, evitant que els utilitzessin per adquirir més poder, i diferenciava aquesta magistratura d'allò que havia estat la monarquia.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 161-162 [Consulta: 16 abril 2022].
# Múscul psoes menor

El múscul psoes menor (musculus psoas minor) és un múscul esquelètic llarg, prim que, quan està present, es troba per davant del múscul psoes major.
El psoes menor és un feble flexor de la columna vertebral lumbar. S'origina en els fascicles verticals inserits en l'última vèrtebra dorsal i la primera lumbar. A partir d'aquí, discorre cap avall sobre la vora medial del psoes major, i s'insereix en la línia innominada i l'eminència iliopectínea. A més, s'adhereix a la superfície i s'estén en la superfície profunda de la fàscia ilíaca i, de vegades, les seves fibres inferiors arriben fins al lligament inguinal. Hi ha variacions i la inserció en l'eminència iliopúbica de vegades irradia cap a l'arc iliopectini; alhora, en l'os ilíac i el pubis.

## Imatges

* Maluc dret. Superfície interna.
* Fèmur dret. Superfície posterior.
* Dissecció on apareix el múscul psoes menor.

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 14 febrer 2014].
* ↑ Tank (2005), p. 93
* ↑ Gray (2008), p. 1372
* ↑ Bendavid (2001), p. 58
* ↑ Platzer (2004), p. 234
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Bibliografia

* Bendavid, Robert; Abrahamson, Jack; Arregui, Maurice E.. Abdominal Wall Hernias: Principle and Management. Springer, 2001. ISBN 0-387-95004-4.
* Platzer, Werner. Color Atlas of Human Anatomy, Vol 1: Locomotor system. 5a. Thieme Medical Publishers, 2004. ISBN 3-13-533305-1. (ISBN for the Americas 1-58890-159-9.)
* Tank, Patrick W. Grant's Dissector. 13a ed.. Hagerstown, MD: Lippincott Williams & Wilkins, 2005. ISBN 0-7817-5484-4.
* Gray, Henry; Standring, Susan. Gray's Anatomy - The Anatomical Basis of Clinical Practice. 40a. Churchill Livingstone - Elsevier, 2008. ISBN 978-0-443-06684-9.

## Enllaços externs

* LUC psmn
# Elsa

Elsa, la Reina de les Neus d'Arendelle, és un personatge de ficció i protagonista principal de la pel·lícula d'animació de Walt Disney Frozen, guardonada als Premis Oscar de 2013. Aquesta pel·lícula fou dirigida per Chris Buck i Jennifer Lee.
Elsa té l'habilitat màgica de crear i manipular gel i neu i és capaç de produir el mal a la terra. De manera involuntària, la protagonista relega el seu reialme, Arendelle, a un hivern permanent la nit de la seva coronació. Al llarg del llargmetratge, lluita primer per controlar i ocultar les seves habilitats i després per alliberar-se dels seus temors de fer mal als altres, especialment la seva germana petita, la princesa Anna.
La seva veu cantada, en la versió original anglesa, està interpretada principalment per l'actriu i cantant de Broadway Idina Menzel. Al principi de la pel·lícula, quan l'Elsa és petita, la seva veu la protagonitza Eva Bella i, quan és adolescent, Spencer Lacey Ganus.

## Origen i concepció

Hi va haver intents, ja el 1943, per part de Walt Disney, d'adaptar el conte de Hans Christian Andersen, La reina de les neus, en una pel·lícula. La Reina de les Neus se centra en dos nens anomenats Gerda, que va servir de base per a la princesa Anna, i Kai, que és "la maledicció de la negativitat", després que el seu cor fos perforat amb un tros de vidre d'un mirall encantat i és segrestat per la Reina de les Neus. No obstant això, Disney va tenir problemes amb la creació d'una adaptació creïble, sobretot per crear una versió multidimensional del personatge principal del conte de fades, a qui volien donar-li un paper antagònic. En la història, ella és descrita com "una dona, vestida en peces de gasa blanca, que semblaven com flocs de neu units entre si; era justa i bonica, però feta del més brillant i bonic gel. Tot i així, ella tenia uns ulls brillants com dues estrelles resplendents, però no hi havia pau ni descans en la seva mirada". Disney no va aconseguir trobar una manera de fer a una versió "real" de la Reina de les Neus i, eventualment, va abandonar el projecte.
# Red Dawn

«Red Dawn» té aquests significats:
* Cinema:
** Red Dawn (pel·lícula de 1984), pel·lícula de John Milius, estrenada el 1984
** Red Dawn (pel·lícula de 2012), pel·lícula de Dan Bradley, estrenada el 2012 (remake)
* Miscel·lànea:
** Red Dawn Operation (en anglès), operació militar estatunidenca per a capturar Saddam Hussein;. Vegeu Operació Alba Roja.
# Obres públiques a Espanya

Les obres públiques a Espanya van tindre un primer impuls important durant el regnat de Carles III.
El 1761 s'inicià la construcció dels camins d'Andalusia, Catalunya, Galícia i País Valencià. El 1778 s'uniren les superintendències de Camins i Posades i la de Correus i Postes, finançant el manteniment de camins. El 1794 es va dictar l'Ordenança general de Correus, Postes, Camins i Posades. El 1799 es creà la Inspecció General per a inspeccionar les obres públiques. Primer es posà al Comte de Guzmán i poc després a l'enginyer Agustín de Bethancourt, organitzador de l'Escola d'Enginyers de Camins, canals i Ports. Les vies de comunicacions s'estructuraren de manera radial: Carles III va fer construir sis carreteres des de Madrid a Pamplona, la Corunya, Catalunya, València, Cadis i Badajoz. Les obres foren paralitzades diverses vegades per les successives guerres fins que Isabel II organitzà completament el servei de carreteres.

## Referències

* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 572. ISBN 84-930048-0-4.

## Bibliografia

* Alzola y Minondo, Pablo de. Las obras públicas en España : Estudio histórico. Bilbao: Casa de Misericordia, 1899.
# Virgin America

Virgin America Inc. fou una aerolínia estatunidenca que existí entre el 2007 i el 2018, quan s'integrà a Alaska Airlines. Se centrava principalment en vols de baix cost entre ciutats de la costa oest dels Estats Units i altres àrees metropolitanes importants, amb un servei de millor qualitat. Tenia la seu a la ciutat de Burlingame, a l'Àrea de la Badia de San Francisco, i duia a terme vols domèstics a ciutats estatunidenques importants, principalment des de bases a San Francisco i Los Angeles, així com una ciutat focal a Dallas.
Es posà en marxa el 2007 com a aerolínia independent fent servir la identitat llicenciada del Virgin Group, basat al Regne Unit, que també controla la marca de les aerolínies Virgin Atlantic i Virgin Australia. Alaska Air Group adquirí Virgin America l'abril del 2016 per aproximadament 4.000 milions de dòlars i continuà gestionant Virgin America amb el mateix nom i la mateixa identitat fins que l'aerolínia es fusionà completament amb Alaska Airlines el 24 d'abril del 2018.

## Referències

* ↑ «Saying Goodbye to Virgin America on the Airline's Final Flight» (en anglès). Travel + Leisure, 26-04-2018 [Consulta: 28 abril 2018].
# Volcà del Puig Roig

El Volcà del Puig Roig és un volcà situat al municipi de Sant Feliu de Pallerols, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ «Volcà de les Medes, Puig Roig i Llacunagra». Parcs naturals de Catalunya, 25-07-2022. [Consulta: 6 desembre 2023].
# Vecti Valent

* No s'ha de confondre amb Veti Valent.
Vecti Valent (en llatí Vectius Valens) era un metge romà, un dels amants de Valèria Messal·lina, que va ser executat l'any 48.
Plini el Vell diu que va estudiar eloqüència i que va fundar una nova secta.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals XI, 30, 31, 35
* ↑ W.A.G., 1.Vectius Valens a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1205
# Vent a les veles

Vent a les veles (títol original en anglès: A High Wind in Jamaica) és una pel·lícula dirigida per Alexander Mackendrick el 1965, adaptació de la novel·la homònima de Richard Hughes. Ha estat doblada al català.

## Argument

Al segle xix, de resultes d'un terrible cicló a Jamaica, els colons anglesos decideixen enviar els seus fills per vaixell a Anglaterra. En el viatge, el vaixell és atacat per un vaixell pirata dirigit per Chavez. Els nens es troben embarcats sense que ho sàpiguen els pirates en el seu vaixell i hauran de viure amb ells les diferents peripècies de les seves aventures. Poc acostumat a aquests passatgers, el capità Chavez s'acaba humanitzant al seu contacte mentre que la tripulació pensa que els nens els porten desgràcia.

## Repartiment

* Anthony Quinn: Chavez
* Deborah Baxter: Emily
* James Coburn: Zac
* Dennis Price: Mathias
* Lila Kedrova: Rosa, patrona del Tampico Bar
* Nigel Davenport: Mr Thornton
* Isabel Dean: Sra. Thornton
* Kenneth J. Warren: Capità Marpole
* Ben Carruthers: Alberto
* Gert Fröbe: el capità holandès Vandervort de Brunhilde
* Brian Phelan: Curtis
* Trader Faulkner: un pirata
* Charles Laurence: Tallyman
* Charles Hyatt: un pirata
* Dan Jackson: un pirata
* Vivienne Ventura: Margaret Fernandez
* Philip Madoc: un guàrdia civil

## Crítica

* Felicitant-se de l'aparició de la pel·lícula en DVD, Jean-François Rauger, cronista de Le Monde, escriu:
| « | ’’Vent a les veles‘‘ constitueix una nova i original dimensió del cinema d'aventures marítimes. Les convencions del gènere són insidiosament desviades per desembocar a una reflexió no desproveïda de crueltat, sobre la infantesa, l'aprenentatge de la vida, la civilització i la innocència. (...) Invertint així tota visió maniquea, la pel·lícula d'Alexander Mackendrick complica la relació entre infantesa i edat adulta, salvatgisme i civilització, una relació que no pot ser dissociada de les relacions de classe. | » |

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, Número 378 (anglès)
* Sight and Sound, estiu 1965, p. 156 (anglès)
* Cahiers du cinéma, Número 170, setembre 1965 (francès)
* Positif, Número 72, desembre 1965-1966 (francès)

## Referències

* ↑ «Vent a les veles». Ésadir.cat. [Consulta: 16 desembre 2022].
* ↑ «A High Wind in Jamaica» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 16 desembre 2022].
* ↑ Le Monde, 6/04/2011
# Vent de Riu

En l'univers fictici de Dragonlance Vent de Riu (Riverwind en l'original en anglès) és un humà Heroi de la Llança de la tribu Que-shu.

## Biografia

Riverwind va ser el net d'un pastor pobre, Wanderer, que va ser expulsat de la tribu Que Shu degut a la conservació de les seves creences amb els déus antics en lloc de la divinització dels avantpassats que regnava la tribu. Riverwind es va quedar enamorat de Lluna d'Or, la filla del cap de la tribu, però el seu pare, Arrowthorn, considerava que no era apropiat per a la seva filla ni per ser en el futur cap de la tribu. Per provar el seu valor, va ser enviat a una missió per trobar qualsevol element que pogués provar l'existència dels déus veritables. La missió semblava impossible, però després d'una llarg viatge a través del reialme dels elfs hestites i d'escapar d'un Drac Negre i un exèrcit de draconians, va tornar amb la Vara de Cristall Blau, del temple de Mishakal de Xak Tsaroth, i beneïda amb poderoses capacitats de guarició que incloïen fins i tot la resurecció. Tanmateix, el pare de la Lluna d'Or va proclamar que la bara era falsa i va ordenar la lapidació de Vent de Riu. Ell i la seva estimada, varen fugir protegits pel poder de la bara fins a Conhort.
Lluna d'Or i Vent de Riu es van ajuntar amb la resta d'Herois de la Llança en la taberna L'Última Llar i varen desenvolupar un paper important en la Guerra de la Llança. Es varen casar abans de la fi de la guerra, i temps després varen tenir un fill Wanderer i dues bessones, Moonsong i Brightdawn.
En saber que tenia una malaltia incurable en l'Era dels Mortals en què s'havia perdut el coneixement de la màgia guaridora es va veure empès a fer una gran gesta per morir amb honor. Va morir en una missió suïcida consistent en guanyar temps destruint els ous de la víbria suprema Malystryx perquè la seva filla Moonsong evacués mentrestant la població de Kendermore.
# Walter Sutton

Walter Stanborough Sutton (1877 – 1916) va ser un genetista estatunidenc que va presentar la teoria que l'herència mendeliana es podia aplicar a nivell cel·lular en els cromosomes. Aquesta teoria es coneix com la teoria cromosòmica de Boveri-Sutton.
Sutton treballà per a la Universitat de Kansas com enginyer a partir de l'any 1896. Més tard, arran de la mort pel tifus del seu germà John, s'interessà per la biologia i la medicina. Per a la seva tesi estudià l'espermatogènesi de Brachystola magna, un gran saltamartí indígena de les granges on Sutton va créixer.
Sutton es traslladà a la Columbia University per tal d'estudiar zoologia sota el Dr. Edmund B. Wilson. Allà va treballar sobre la genètica i publicà: “On the morphology of the chromosome group in Brachystola magna” i “The chromosomes in heredity”. D'aquesta manera, Sutton podia explicar ara “perquè el gos groc és groc”.
De forma independent el biòleg alemany Theodor Boveri arribà a les mateixes coclusions en genètica que Sutton.
Sutton també va treballar com enginyer en els camps de petroli de Kansas i es doctorà el 1907 i va exercir la medicina com a cirurgià al Roosevelt Hospital de Nova York.
Sutton va morir inesperadament als 39 anys d'una complicació en una apendicitis aguda.

## Referències

* ↑ SUTTON, W. S., 1900 The spermatogonial divisions of Brachystola magna.. Kansas Univ. Q. 9:135-160.
* ↑ SUTTON, W. S., 1902 On the morphology of the chromosome group in Brachystola magna.. Biol Bull. 4:24-39
* ↑ SUTTON, W. S., 1903 The chromosomes in heredity. Biol. Bull 4:231-251
* ↑ Nelson, S. R. and Nelson, P. S., Walter Sutton's Chromosome Theory of Heredity: One Hundred Years Later | url= http://www.kumc.edu/research/medicine/anatomy/sutton/ Arxivat 2008-10-24 a Wayback Machine. |
* Ernest W. Crow and James F. Crow «100 Years Ago: Walter Sutton and the Chromosome Theory of Heredity». Genetics, 160, 1, 01-01-2002, pàg. 1–4. PMC: 1461948. PMID: 11805039.

## Enllaços externs

* Walter Sutton's Chromosome Theory of Heredity: One Hundred Years Later Arxivat 2008-10-24 a Wayback Machine.
# Walter Sutherland (Norn)

Walter Sutherland (mort ca. 1850) de Skaw a l'illa d'Unst a les illes Shetland està registrat com a l'últim parlant nadiu de norn, una llengua germànica que s'havia parlat antigament a la zona compresa per les illes Shetland, Orkney i Caithness. Vivia a la casa situada més al nord de les Illes Britàniques, prop de l'actual Unst Boat Haven.
Tanmateix, Sutherland podria haver estat només l'últim parlant natiu de norn a Unst. Jakob Jakobsen va informar que alguns parlants de norn anònims de Foula havien sobreviscut molt després de la meitat del segle xix.

## Vegeu també

* Llista dels darrers parlants coneguts de llengües

## Notes

* ↑ North-western European language evolution: NOWELE, vols. 50-51 (Odense University Press, 2007), p. 240
* ↑ Area Guide Unst
* ↑ June Skinner Sawyers, Maverick guide to Scotland (2000), p. 557
* ↑ P. Sture Ureland, George Broderick, eds., Language contact in the British Isles: proceedings of the Eighth International Symposium on Language Contact in Europe, Douglas, Isle of Man, 1988 (M. Niemeyer, 1991), p. 455
# Ventotene

Ventotene és un comune (municipi) de la província de Latina, a la regió italiana del Laci.
A 1 de gener de 2019 tenia 769 habitants.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial (italià)
# Volta a Líbia

La Volta a Líbia era una cursa ciclista per etapes que es disputava a Líbia durant el mes de març. La seva primera edició es disputà el 2007 formant part de l'UCI Àfrica Tour, amb una categoria 2.2. Després del 2010 ja no es va tornar a fer degut principalment per la guerra que va patir el país.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2007 | Ahmed Mohammed Ali | Omar Hasanein | Hassan Ben Nasr |
| 2008 | Omar Hasanein | Roman Broniš | Pavol Polievka |
| 2009 | No disputada |
| 2010 | Ahmed Belgasem | Meron Russom | Driss Hnini |

## Referències

* ↑ «Tour of Libya (Lib) - Cat. 2.2». [Consulta: 31 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Palmarès a siteducyclisme.net
# Víðir Garði

El Knattspyrnufélagid Víðir, més conegut com a Víðir Garði o Víðir Garður, és un club de futbol islandès de la ciutat de Garður.

## Història

El club va ser fundat l'any 1936. Ha jugat diverses temporades a la primera divisió islandesa, la darrera el 1991. Va disputar una final de copa islandesa l'any 1987.

## Referències

* ↑ Iceland 1991 - RSSSF
* ↑ «Iceland Final League Tables 1912-1998». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Iceland - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Vidir Website
# Watauga

«Watauga» té aquests significats:
* Watauga (Tennessee), població dels Estats Units a l'estat de Tennessee.
* Watauga (Texas), població dels Estats Units a l'estat de Texas.
* Associació Watauga, govern semiautònom dels Estats Units (1772-1776).
# Vergennes (Vermont)

Vergennes és l'única ciutat del Comtat d'Addison a l'estat de Vermont dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Vergennes tenia 2.741 habitants, 979 habitatges, i 632 famílies. La densitat de població era de 441 habitants per km².
Dels 979 habitatges en un 34,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,8% hi vivien parelles casades, en un 11,6% dones solteres, i en un 35,4% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 13,1% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.763 $ i la renda mediana per família de 48.155 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.669 $ mentre que les dones 20.527 $. La renda per capita de la població era de 15.465 $. Entorn del 8,1% de les famílies i el 17% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vergennes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vergennes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Wesendonck Lieder

Els Wesendonck Lieder és un cicle de lieder compostos per Richard Wagner mentre estava treballant amb Die Walküre. Són les úniques obres que Wagner va escriure sobre textos aliens i també, juntament amb l'Idil·li de Siegfried, són les úniques obres del seu repertori no operístic que s'interpreten regularment.
El cicle és un conjunt de poemes de Mathilde Wesendonck, l'esposa d'un dels mecenes de Wagner. Wagner havia conegut Otto Wesendonck a Zúric, on s'havia refugiat en la seva fugida de Saxònia després de la Revolució de Maig a Dresden el 1849. Durant un temps, Wagner i la seva dona Minna Planer van viure a l'Asyl (asil en alemany), una petita casa de camp a la finca Wesendonck.
Sembla que Wagner i Mathilde van tenir una història d'amor, en tot cas, la situació i enamorament mutu sens dubte va contribuir a la intensitat del primer acte de Die Walküre, amb la que Wagner estava treballant en aquell moment, i a la concepció de Tristan und Isolde; sens dubte també hi ha una influència sobre els poemes de Mathilde.
Els poemes tenen un estil melangiós, carregat de patetisme influenciat per Wilhelm Müller, l'autor dels poemes utilitzats per Franz Schubert a principis de segle. Però el llenguatge és més enrarit i intens amb un estil romàntic més desenvolupat.
El mateix Wagner va anomenar a dues de les cançons en del cicle com "estudis" de Tristan und Isolde, utilitzant per primera vegada idees musicals que després va desenvolupar a l'òpera. A Träume es poden escoltar les arrels del duo d'amor del segon acte, mentre que Im Treibhaus (l'últim dels cinc de què es compon) utilitza la música que més tard va desenvolupar àmpliament en el Preludi del tercer acte. L'estil cromàtic-harmònic de Tristany impregna les cinc cançons.
Wagner va escriure inicialment les cançons per a veu femenina i piano sol, però també va fer una versió totalment orquestrada de Träume, que va ser estrenada per orquestra de cambra sota la finestra de Mathilde amb motiu del seu aniversari, el 23 de desembre de 1857. El cicle en el seu conjunt es va estrenar per primera vegada en públic a prop de Mainz el 30 juliol 1862 sota el títol Cinc Cançons per a veu femenina. Träume de vegades és cantada per una veu masculina, com per exemple en una gravació de Lauritz Melchior d'abans de la guerra fet pel segell HMV.
L'orquestració per a gran orquestra de tot el cicle es va completar per Felix Mottl, el director de Wagner. El 1976, el compositor alemany Hans Werner Henze va produir una versió de cambra per a tot el cicle. Cada un dels músics té una part separada, amb algun registre de vent molt cridaner.

## Els lieder

* Der Engel (L'àngel), compost el novembre de 1857
* Stehe still! (No et moguis!), compost el febrer de 1858
* Im Treibhaus - Studie zu Tristan und Isolde (A l'Hivernacle), compost el maig de May 1858
* Schmerzen (Dolors), compost el desembre de 1857
* Träume - Studie zu Tristan und Isolde (Somnis), compost el desembre de 1857