OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Colom Coll pelat

El colom coll pelat, d'aparença molt rara, s'anomena així perquè presenta el coll enterament lliure de plomes, amb una garlanda blanca a la base ("corona"). És una raça de colom pròpia de Catalunya.

## Origen

Ja s'esmenta a principis del segle xx, tot i que molt probablement els seus orígens es remunten a la presència musulmana (musulmans) a la península Ibèrica.

## Morfologia

Colom mitjà, presenta un cap pla i les cames netes de plomes. Els ulls són sempre blancs o perlins, i el bec, de banya. La carúncula nasal és de grandària mitjana i blanca. El plomatge, ros, i la cua, blanca. Les ales reposen sobre la cua. En els exemplars purs, el coll és sempre ben net de plomes, però s'observa tota una gradació en la superfície plomada en els exemplars encreuats. A l'hivern, aquesta zona nua presenta petits canons de ploma.

## Estat actual de la raça

Actualment només hi ha un criador a Valls que es dediqui a aquesta raça, poc atractiva però realment interessant. El seu cens és d'uns 15-20 exemplars tan sols.

## Curiositats

Hi ha una curiosa anècdota d'un criador de Madrid que en tenia, però que se'ls va menjar tot pensant que estaven malalts...

## Referències

* Parés i Casanova, Pere-Miquel; Francesch i Vidal, Amadeu; Jordana i Vidal, Jordi; Such i Martí, Xavier: Catalans de pèl i ploma. Races domèstiques autòctones de Catalunya. Lynx Edicions, Bellaterra, 2006. ISBN 84-96553-02-7, planes 245-246.
* Wendell, M. L.: Encyclopedia of Pigeon Breeds. Levi Publishing Co. Sumter. Carolina del Sud, Estats Units, 1996.
# Émilie de Rodat

Émilie de Rodat (6 de setembre del 1787, Druelle - 19 de setembre del 1852, Villefranche-de-Rouergue) fou una religiosa francesa, fundadora el 1819 de la Congregació de les Germanes de la Sagrada Família i és venerada com a santa per l'Església Catòlica.

## Biografia

Émilie era la filla petita de Jean-Louis de Rodat i Henriette de Pomayrols, una família que pertanyia a l'antiga noblesa de Rouergue.
Després del fracàs de tres intents de la vida religiosa, es reuní amb la seva àvia a Villefranche-de-Rouergue, a Aveyron, en una mena de comunitat que agrupava ancianes religioses i d'altra gent pietosa.
El 1815, sentint un pesar per la desaparició de les escoles lliures de les Ursulines, obrí una escola a la seva habitació, tot i l'aforament de quaranta estudiants. Freqüentment hagué de traslladar-se a locals més i més grossos fins que pogué comprar, el 1817, l'antic convent dels Franciscans conventuals.
Fou allà on el 1819 fundà la Congregació de les Germanes de la Sagrada Família de Villefranche. Les germanes de la nova congregació dedicada a l'ensenyament atengueren els fills dels pobres i també atengueren els malalts. Quan morí, foren quaranta les "cases" de la congregació obertes a diferents països.
Després de la seva mort fou enterrada en una capella del jardí del santuari de la Mare de Déu de La Salette, on la seva tomba es convertí en un lloc de peregrinació. El seu cos es conserva a la capella del convent de la Sagrada Família.

## Canonització

Émilie fou beatificada el 9 de juny del 1940 pel Papa Pius XII i canonitzada el 23 d'abril del 1950. El seu santoral se celebra el 19 de setembre.

## Referències

* 1 2 «19 setembre : Qui était Sainte Emilie de Rodat ?» (en francès). Centre Presse Aveyron, 19-09-2016 [Consulta: 3 abril 2022].
* ↑ «L'éphéméride du samedi 19 septembre 2020» (en francès). Le Figaro, 19-09-2020 [Consulta: 3 abril 2022].
# Amstrad PC1640

Amstrad PC1640 va ser una millora respecte al seu predecessor. Amb una memòria RAM de 640Kb i compatibilitat amb el programa de gràfics EGA (tot i que el model ECD és l'únic a poder utilitzar totes les aplicacions per EGA). El disc dur dels ordinadors esmentats fa un soroll particular que ha servit per caracteritzar aquests computadors durant anys.

## Característiques tècniques

* NOM: PC1640.
* FABRICANT: Amstrad.
* ANY: 1986.
* CPU: Intel 8086.
* VELOCITAT: 8 MHz.
* RAM: 640 KB.
* VRAM: 256 KB.
* ROM: 64 KB.
* MODES DE TEXT: 40X25/80X25.
* MODES DE GRÀFICS: Hercules per a les versions monocromàtiques (un màxim de 720 × 350).
* COLORS: 16 de 64
* SO: Altaveu amb control de volum, altaveu pc, sense targeta de so
* PORTS I/O: Quatre de 8 bits ISA ranures, Centronic, R232C, port del ratolí
* UNITATS: 2 DE 5 1/4 dues cares doble densitat
* Rellotge de temps real i memòria RAM de configuració recolzat per bateria.
* Presa per 8087 co-processador matemàtic
* Connector per llapis òptic de mida completa teclat QWERTY, amb port de teclat joystick (el port va ser el mateix que el port Comodore Vic-20/C64).
* Sistema operatiu MS DOS 3.2 Microsoft.
* GEM de Digital Research (Graphics Environment Manager), a part d'escriptori GEM.
* Digital Research GEM Paint.
* Digital Research DOS Plus (executa Aplicacions MS DOS i CP/M-86).
* GEM base Locomotive BASIC 2.

## Referències

* 1 2 Ziff Davis, Inc.. PC Mag. Ziff Davis, Inc., p. 175–. ISSN 08888507.
# David Wojnarowicz

David Michael Wojnarowicz (Red Bank, 14 de setembre de 1954 – Nova York, 22 de juliol de 1992) va ser un pintor, fotògraf, escriptor, cineasta i cantautor estatunidenc. Va ser un destacat activista en lluita contra la sida en el món artístic de Nova York.

## Exposicions col·lectives

* 2010: Les Rencontres d'Arles festival, France.

## Llibres

* Sounds in the Distance. (1982). Aloes Books.
* Tongues of Flame. (Exhibition Catalog). (1990). Illinois State University.
* Close to the Knives: A Memoir of Disintegration. (1991). Vintage Books.
* Memories That Smell Like Gasoline. (1992). Artspace Books.
* Seven Miles a Second. (Collaborative graphic novel with James Romberger and Marguerite Van Cook, completed posthumously). (1996). Vertigo/DC Comics.
* The Waterfront Journals. (1997). Grove/Atlantic.
* Rimbaud In New York 1978–1979. (Edited by Andrew Roth). (2004). Roth Horowitz, LLC/PPP Editions.
* In the Shadow of the American Dream: The Diaries of David Wojnarowicz. (Amy Scholder, editor). (2000). Grove/Atlantic.
* Willie World. (Illustrator; written by Maggie J. Dubris). (1998). C U Z Editions.

## Pel·lícules

* Postcards From America – biografia no lineal de David Wojnarowicz (Steve McLean, director)
* Fire in my Belly – gravada a Mèxic i Nova York el 1986 i 1987, sense banda sonora (David Wojnarowicz, director)
* Beautiful People – gravada a Nova York el 1987, sense banda sonora (David Wojnarowicz, director)

## Referències

* ↑ Kimmelman, Michael «David Wojnarowicz, 37, Artist in Many Media». The New York Times, July 24, 1992 [Consulta: August 23, 2010].
* ↑ Hirsch, Faye «David Wojnarowicz at P.P.O.W. and Roth Horowitz». Art in America, 94, 4, 01-04-2005, pàg. 143.
# Sosícrates (general)

Sosícrates (en llatí Sosicrates, en grec antic Σωσικράγης) era un vicegeneral dels aqueus en la guerra contra Roma el 147 aC.
Sosícrates va ser el que més va pressionar a l'assemblea de Corint per esforçar-se a tractar amb Quint Cecili Metel Macedònic i per aquesta causa, a l'arribada de Dieu a Corint, fou condemnat a mort. Per obtenir una confessió el van sotmetre a severes tortures de les quals va morir. Aquests fets van disgustar al poble i Dieu no es va atrevir a fer matar als ambaixadors que havia enviat Metel, tal com havia planejat, segons explica Polibi.

## Referències

* ↑ Sosicrates a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 882
# Coloma Mas Calafat

Coloma Mas Calafat, nascuda el 1884 a Llucmajor, Mallorca, i traspassada al mateix lloc el 1929, fou una glosadora mallorquina.
De Coloma Mas només s'ha conservat una elegia, composta de 33 cançons i 182 versos, dedicada a la memòria del seu difunt marit, que duu per títol Cansons de sa mort d'en Gabriel Tomas alias Passarell i fou transcrita el 1907 per la poetessa Maria Antònia Salvà.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 10. Palma: Promomallorca, p. 307. ISBN 84-8661702-2.
# Zeist

Zeist és un municipi de la província d'Utrecht, al centre dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 60.000 habitants repartits per una superfície de 48,64 km² (dels quals 0,14 km² corresponen a aigua).

## Centres de població

| Zeist | 51.071 |
| Den Dolder | 3.802 |
| Bosch en Duin | 2.540 |
| Austerlitz | 1.525 |
| Huis ter Heide | 1.425 |

## Ajuntament

El consistori municipal consta de 33 membres, format des del 2006 per:
* PvdA, 8 regidors
* VVD, 6 regidors
* CDA, 5 regidors
* GroenLinks, 3 regidors
* D66, 3 regidors
* Seyst.Nu, 3 regidors
* ChristenUnie/SGP, 2 regidors
* SP, 2 regidors
* Leefbaar Zeist, 1 regidor

## Persones il·lustres

* Anthon van Rappard (1858-1892), pintor.
* Willem Pijper (1894-1947), compositor musical.

## Enllaços externs

* www.zeist.nl
# El dormilega

El dormilega (títol original en anglès: Sleeper) és una pel·lícula de comèdia de ciència-ficció nord-americana de 1973 dirigida i protagonitzada per Woody Allen, que la va escriure conjuntament amb Marshall Brickman.
Parodiant un futur distòpic dels Estats Units el 2173, la pel·lícula implica les desventures del propietari d'una botiga d'aliments naturals que es congela criogènicament l'any 1973 i es descongela 200 anys després en un estat policial ineptament dirigit. La política contemporània i la cultura pop són satiritzades al llarg de la pel·lícula, que inclou homenatges a la comèdia clàssica de Buster Keaton, Harold Lloyd i Charlie Chaplin. Molts elements d'obres notables de ciència-ficció també són homenatjats o parodiats.

## Sinopsi

L'any 2173, Miles Monroe (Woody Allen), un home congelat criogènicament 200 anys abans, torna a la vida gràcies a científics pertanyents a un moviment revolucionari. De fet, Monroe, sense una identitat biomètrica, és el candidat ideal per infiltrar-se en el "Projecte Aries" del govern dictatorial vigent. Arriscant-se a ser arrestat, fuig disfressant-se de robot i aterra a casa de Luna Schlosser (Diane Keaton), una burgesa socialista utòpica.

## Referències

* 1 2 http://catalog.afi.com/Catalog/moviedetails/54878 Arxivat 2021-01-22 a Wayback Machine. Sleeper, AFI (American Film Institute), AFI Catalog of Feature Films, The First 100 Years - 1893–1993
# Àngel López-Obrero Castiñeira

Ángel López-Obrero Castiñeira (Còrdova, 20 d'abril de 1910 - 26 de març de 1992), fou un pintor andalús.
López-Obrero va iniciar els seus estudis a l'Escola d'Arts i Oficis Mateo Inurria. Posteriorment els va continuar a Madrid, a l'Escola Superior de Belles Arts de San Fernando i al taller de Vázquez Díaz. A les darreries de 1929 ja va prendre part en una exposició col·lectiva organitzada pel grup "Salons Independents".
Durant 1930 i 1931 va exposar, ja de forma individual, un conjunt de quadres i dibuixos titulat "Estampes populars d'Andalusia" en diversos salons. En aquest mateix any va viatjar a Barcelona, on hi va treballar com a dibuixant publicitari i il·lustrador, va pintar retrats i va participar en diverses exposicions.
Es va veure involucrat en la Guerra Civil, cosa que el va portar a patir amargues experiències al front i als camps de concentració a França. En tornar a Espanya es va establir de nou a Barcelona, on va crear, al costat d'altres, els Salons d'Octubre. També va fundar a Barcelona l'Escola d'Arts Plàstiques i el Taller Escola, encaminats a la formació d'artistes novells.
El 1952 va formar part del Salón de los Once a Madrid. En aquest mateix any va tornar definitivament a Còrdova, on es va convertir en un dels grans propulsors artístics de la ciutat, manifestant el seu afany en la recuperació de la tradició artesanal de cordobanes i guadamecíesi revitalitzant tan valuosa expressió artística andalusa. Així mateix va continuar exposant en diferents ciutats espanyoles i va exercir com a professor a l'Escola d'Arts Aplicades i Oficis Artístics de Còrdova.
El 20 de febrer de 1989 se li va concedir la Medalla d'Andalusia, en la categoria d'argent.

## Referències

* ↑ Resum biogràfic Arxivat 2007-02-22 a Wayback Machine., a pintorlopez-obrero.com Arxivat 2007-02-22 a Wayback Machine.
* ↑ DECRETO 34/1989, de 20 de febrer, pel qual es concedeix la Medalla d'Andalusia al senyor Angel López-Obrero Castiñeira, al lloc web de la Junta d'Andalusia
# Matla

Matla (o Raimatla) és un riu del districte de South 24 Parganas a Bengala Occidental format per la unió de tres rius: Bidyadhari, Karatoya i Atharabanka, que corren al sud pels Sundarbans cap a la badia de Bengala. L'estuari està a uns 45 km a l'est de l'illa Sagar i està separat del riu Jamira per l'illa Balchari. La boca del Matla té diverses branques, la principal de les quals és l'occidental; el riu és navegable fàcilment fins a Matla o fins a Port Caning al seu costat, avui abandonada, a 80 o 90 km de la desembocadura i fins a uns 40 km de Calcuta.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# David XI de Kartli

David XI (Daud-Khan), era el segon fill de Luarsab I de Kartli. El 1564 es va sotmetre a Tahmasp I de Pèrsia a Qazwin. El 1569, capturat el seu germà Simó I de Kartli, fou nomenat rei de Kvemo Kartli per la seva lleialtat, però va ser deposat quan Simó va ser restablert el 1578. Va morir el 1579.

## Referències

Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Spaniblennius riodourensis

Spaniblennius riodourensis és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,1 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical que viu entre 17-30 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al territori de l'antic Río de Oro.

## Referències

* ↑ Bath H. & Wirtz P., 1989. Spaniblennius clandestinus n. g., n. sp. der Tribus Blenniini van W-Afrika und ihre Beziehungen zur Gattung Blennius Linnaeus, 1758 (Pisces: Blenniidae). Senckenb. Biol. v. 69 (núms. 4/6). 277-291.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Metzelaar, J., 1919. Report on the fishes, collected by Dr. J. Boeke in the Dutch West Indies 1904-1905, with comparative notes on marine fishes of tropical West Africa. F. J. Belanfante, 's-Gravenhage. Fish. Dutch W. Indies: 1-314.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bath, H., 1990. Blenniidae. p. 905-915. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Almada, V.C., R.F. Oliveira, E.J. Gonçalves, A.J. Almeida, R.S. Santos i P. Wirtz, 2001. Patterns of diversity of the north-eastern Atlantic blenniid fish fauna (Pisces: Blenniidae). Global Ecol. Biogeogr. 10:411-422.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Zinegoak

Zinegoak és un festival de cinema internacional de temàtica LGBTIQ+ que se celebra anualment a Bilbao. Al festival es projecten llargmetratges de ficció, llargmetratges documentals, curtmetratges de ficció, curtmetratges documentals i obres experimentals, entre d'altres propostes i activitats artístiques. La primera edició va tenir lloc el 22 de gener de 2004. La denominació inicial d'aquest festival va començar essent Bilbaoko Gailesbitrans Nazioarteko Zinemaldia.
El festival l'organitza l'associació Hegoak a fi de pal·liar la poca distribució comercial del cinema LGBTIQ+. A partir de l'any 2017 es va crear l'Associació Zinegoak Elkartea com a entitat gestora del festival.
Zinegoak s'emplaça en diversos espais de la ciutat com la sala Bilborock, l'Azkuna Zentroa o el Museu Guggenheim i es realitza el mes de febrer tot i que el 2021 es va celebrar al març. L'any 2023, amb motiu del seu vintè aniversari, el festival es va traslladar a l'estiu entre el vint-i-sis de juny i l'u de juliol. Compta amb tres seccions oficials: FIK (ficció), DOK (documentals) i KRAK (noves narratives) i nombroses obres i activitats es porten fora de Bilbao a poblacions del País Basc.

## Referències

* ↑ «Zinegoak» (en castellà). TVE, 05-03-2021. [Consulta: 16 març 2023].
* ↑ «Zinegoak planea extenderse a San Sebastián y Vitoria». .
* ↑ «Zinegoak 2021: Programación y cartel del festival de cine» (en castellà). Dod Magazine, 24-02-2021. [Consulta: 2 març 2021].
* ↑ «Comienzo de la edición 18 de Zinegoak en el Teatro Arriaga». www.deia.eus. [Consulta: 2 març 2021].
* ↑ «Se acerca Zinegoak, el festival de Cine y Artes Escénicas LGTBI+ de Bilbao» (en castellà). El Plural. [Consulta: 3 març 2021].
* ↑ «Entrevista a Pau Guillén, director de Zinegoak».
* ↑ «Elogio a un cine “distinto”». .
* ↑ «Asociación Zinegoak Elkartea» (en anglès). www.triodos-im.com. Arxivat de l'original el 2021-01-26. [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ «El festival Zinegoak se mueve al verano para celebrar su vigésimo aniversario» (en castellà). EiTB, 20-12-2022. [Consulta: 16 març 2023].
# Àngel Marsà i Beca

Àngel Marsà i Beca (Girona, 1900 - Barcelona, 1988) va ser un escriptor, crític i promotor d'art català. Després de formar-se a l'Escola de la Llotja de Barcelona com a pintor, va participar en la primera onada avantguardista catalana i promogué, amb Rafael Barradas, el moviment artístic del vibracionisme el 1920.

## Biografia

Àngel Marsà va néixer a Girona, però quan tenia quatre anys el seu pare, un ferroviari de Sants, va ser destinat a Portbou i, més endavant, a Barcelona. De ben jove va destacar en els ambients de la bohèmia llibertària i radical. Coneixedor de la truculència de l'ambient i l'irresistible potencial literari dels baixos fons i el «barri xino», va escriure novel·les de quiosc de cert èxit, com ara La voz de la sangre (1922) o El peso de la carroña (1926), i sobretot a Los bajos fondos de Barcelona (1923), una sèrie per entregues, firmada amb el pseudònim d'«Enrique Mistral», que és considerada una «autèntica guia de la mala vida». Tanmateix, el seu principal reconeixement literari va arribar amb La montaña iluminada (1930), un «catàleg espiritual» de l'Exposició Universal de Barcelona escrit amb Lluís Marsillach. En català, al llarg de 1924 publicaria El retorn, Don Juan barceloní: escenes de la vida de nit a Barcelona, La vida gris del senyor Gris i L'heroic senyor Miquel, dins La Novel·la d'Ara, a més de contes infantils: Els fills del capità Botabara, La princeseta o El Pic vermell.
Va fundar i dirigir la revista Parthenon, i va col·laborar en els diaris barcelonins El Progreso, Las Noticias, La Vanguardia, El Correo Catalán i en el madrileny El Imparcial. Amb l'escultor Claudi Mimó i Blasco va fundar el 1928 una efímera Associació de Pintors i Escultors de Barcelona. Durant la postguerra promogué els Cicles Experimentals d'Art Nou, que va organitzar entre 1949 i 1953, i va regentar galeries d'art, a les quals va incorporar les noves tendències.
El miler d'obres d'art de la seva col·lecció personal, que va donar el 1982 als ajuntament de Girona i Calonge, on el crític estiuejava des de 1975, formen el conjunt més important en nombre dels fons d'art municipals, entre les quals destaquen dibuixos d'Isidre Nonell, Enric Galwey, Josep Clarà i Ricard Opisso, pintures de Jaume Mercadé, Maurice Utrillo, Francisco Iturrino i Manuel Millares, cartells d'Antoni Tàpies, Pablo Picasso i Joan Miró, i sobretot una àmplia col·lecció de gravats de diverses èpoques, la part més substanciosa del fons, amb 394 exemplars, que abracen des d'una sèrie d'estampes del segle xix de Francesc Xavier Parcerisa, l'artífex de l'àlbum Recuerdos y bellezas de España, fins a una altra de vistes de la ciutat de Roma d'artistes italians i anglesos, i obres contemporànies d'Enric Ansesa, Eduardo Chillida, Modest Cuixart, Antoni Clavé, Marc Chagall, Salvador Dalí i Montserrat Gudiol.

## Referències

* ↑ Vàzquez, Eva. «El «Manifest Vibracionista» d'Àngel Marsà». Revista de Girona, 284, pàg. 64-68.
* 1 2 Vàzquez, Eva. «Àngel Marsà: joventut i rauxa». El Punt Avui, 15-11-2013. [Consulta: 2 maig 2022].
* ↑ Vàzquez, Eva. «La col·lecció oblidada». El Punt Avui, 19-10-2013. [Consulta: 2 maig 2022].
# Eisei Meijin VI

Eisei Meijin VI (en japonès: 永世名人VI) és un videojoc d'estil tradicional de shogi llançat per Konami. Es va publicar per a GameCube i PlayStation 2 al Japó el 26 de novembre de 2002.
Permet als jugadors competir en jocs de shogi contra un jugador controlat per la consola o un altre amb un segon comandament. A més, inclou opcions com l'adaptació dels paràmetres de la partida o modalitats per a principiants com un tutorial i consells i altres més desafiants per als experts.
Una altra versió, anomenada Tsuushin Shogi Club (通保将棋倶楽部), es va llançar per a PlayStation 2, afegint-hi suport per jugar en línia a través del servei Shogi Club 24.

## Referències

* ↑ «�i�����l�U», 22-09-2008. Arxivat de l'original el 2008-09-22. [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ «コナミ、日本中のプレーヤーと対戦できる PS2「永世名人VI 通信将棋倶楽部」». [Consulta: 6 maig 2023].