OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El rei Muguet

El rei Muguet (títol original: Le Roi Muguet) és un telefilm francès dirigit per Guy Jorré el 1979. Ha estat doblada al català.

## Argument

Muguet, alcoholitzat, és hospitalitzat a conseqüència d'un malestar. Els metges diagnostiquen càncer del fetge. El Doctor Rochard li proposa curar-lo amb una nova tècnica, l'"hemodiàlisi". Accepta el tractament i es converteix en un conillet d'índies mediatitzat per la premsa i la televisió. Entre Muguet, el metge i la seva ajudanta Valérie es crea una relació estranya a l'interior de l'hospital.

## Repartiment

* Jacques Dufilho: Muguet
* Pierre Santini: Dr. Xavier Rochard
* Lyne Chardonnet: Valérie
* Alain Nobis: El director
* Annick Allières: Angèle
* Solange Boulanger: Carole
* Nono Zammit: el cunyat
* Marius Laurey: Un malalt
* Max Desrau: Un malalt
* Jean-Michel Molé: L'editor
* Yvonne Dany: La religiosa
* Monic Dartbois: La cliente del cabaret
* Daniel Dhubert: Un periodista
* Michèle Dubois: Una venedora
* Gilles Guillot: Un periodista
* Michèle Hamelin: La secretària
* Jeanne Herviale: La cuinera
* Jean-Louis Legoff: el client
* Liliane Litchi: Una infermera
* Monique Martial: Una periodista
* Jean Michel: el barman
* Guy Minot: L'infermer
* Paul Rieger: Un periodista
* Mathé Souverbie: La venedora
* Jean-Claude Tiercelet: Un periodista
* Barbara Blanche
* Dominique Lestournel.

## Referències

* ↑ «El rei Muguet». esadir.cat.
* ↑ «Le Roi Muguet». IMDB.
# El rei d'Escòcia

El rei d'Escòcia (Robert the Bruce en anglès) és una pel·lícula de guerra de ficció històrica britànica del 2019 dirigida per Richard Gray sobre el famós rei del mateix nom. Una peça de conjunt impulsada pels personatges, retrata la relació de Robert amb una família de camperols com una influència galvanitzadora en la seva lluita per la independència i el seu regnat posterior. Ha estat doblada al català.

## Repartiment

* Angus Macfadyen com a Robert I d'Escòcia
* Jared Harris com a John Comyn
* Anna Hutchison com a Morag
* Patrick Fugit com aWill
* Zach McGowan com a Brandubh
* Gabriel Bateman com aScot
* Talitha Bateman com a Iver
* Emma Kenney com a Briana
* Shane Coffey com a Finley
* Kevin McNally com a Seán
* Melora Walters com a Ylfa
* Diarmaid Murtagh com a James Douglas
* Daniel Portman com a Aonghus Óg d'Islay
* Brandon Lessard com a Carney

## Producció

La pel·lícula es va anunciar el febrer de 2018, amb Angus Macfadyen repetint el seu paper de Braveheart (1995). Jared Harris, Anna Hutchison i Patrick Fugit també van ser anunciats entre d'altres.
El rodatge va començar el febrer de 2019.
Per filmar els durs hiverns que existien a Escòcia durant aquests temps, l'equip va utilitzar els turons coberts de neu que vorejaven la vall del riu Yellowstone al sud de Livingston, Montana.

## Referències

* ↑ «El rei d'Escòcia». Goita què fan, ara!. [Consulta: 9 abril 2023].
* ↑ «Angus Macfadyen-Led Action Drama 'Robert The Bruce' Drafts Jared Harris, Patrick Fugit & Others», 01-02-2018.
* ↑ «'Robert The Bruce' Movie With 'Braveheart' Actor Angus Macfadyen Boarded By Metro International, First Look — EFM», 01-02-2019.
* ↑ Shelton, Joseph. «Montana's Film Business' Arts & Culture», 03-07-2018. «Robert The Bruce was filmed outside Livingston, and in Scotland last winter, and is currently in post production»

## Enllaços externs

* El rei d'Escòcia a Goita què fan, ara!
# El somni de Jacob

El somni de Jacob és una pintura a l'oli sobre llenç del pintor barroc valencià Josep de Ribera (1591-1652). Mesura 179 centímetres d'alt per 127 centímetres d'ample. Data de l'any 1639 i es troba en l'actualitat exposat al Museu del Prado de Madrid.
Pertany a l'escola espanyola del segle xvii i representa un episodi que apareix a l'Antic Testament: Jacob s'adorm i se li apareix una escala per on pugen i baixen àngels. Aquesta escala se sol entendre com un símbol de la vida contemplativa, segons la interpretació benedictina.
Al llarg del segle xvii són freqüents les versions d'aquest episodi amb l'escala, però Ribera sembla insistir en la humanitat del Pastor. La seva versió és molt naturalista en representar el protagonista, però introdueix un toc de fantasia en la visió esfumada dels àngels que pugen i baixen. Potser per aquest detall i per la gamma de color daurada, el quadre s'atribuïa antigament a Bartolomé Esteban Murillo, raó per la qual va ser adquirit per la reina Isabel Farnese.

## Enllaços externs

* El somni de Jacob al web del Museu del Prado
# Eileach an Naoimh

Eileach an Naoimh (lloc rocós del sant en gaèlic) és una petita illa deshabitada de les Hèbrides Interiors, situada al nord-oest d'Escòcia. Constitueix la part més meridional de l'arxipèlag de les Garvellachs, trobant-se ubicada en el Firth of Lorne entre l'Illa de Mull i Argyll.
L'any 542, Brandà el Navegant hi fundà un monestir. Aquest monestir fou destruït pels vikings diversos segles després. Segurament l'illa romangui deshabitada des de llavors. HI xisteixen runes de diverses construccions monàstiques, incloses la capella i el cementiri.
# Eleccions a l'Assemblea de Hokkaidō de 2015

Les Eleccions a l'Assemblea de Hokkaidō de 2015 (2015年北海道議会議員選挙, 2015-nen Hokkaidō Gikai giin senkyo) foren unes eleccions a l'Assemblea de Hokkaidō celebrades el diumenge 12 d'abril de 2015 en el marc de les eleccions locals unificades del Japó de 2019. En elles es triaren els 101 membres de la cambra parlamentaria de Hokkaido mitjançant un sistema de vot únic no transferible i per un mandat de quatre anys.
Com que no es presentaren més candidats que els escons a repartir, no se celebraren les eleccions a les següents circumscripcions: Kiyota, Teine, Iwamizawa, Wakkanai, Nemuro, Bibai, Ebetsu, Date, Eniwa, Nayoro, la subprefectura de Sorachi, la subprefectura d'Ishikari, la subprefectura de Shiribeshi, la subprefectura d'Iburi, la subprefectura de Hidaka, la subprefectura d'Oshima, la subprefectura de Kamikawa, la subprefectura de Sōya, la subprefectura d'Okhotsk, la subprefectura de Nemuro i la subprefectura de Kushiro; en totes elles els candidats van ser elegits de manera automàtica.
Els guanyadors van ser els candidats del Partit Liberal Democràtic (PLD), de centre-dreta, aconseguint majoria absoluta a la cambra i millorant els seus resultats previs gràcies a la davallada del Partit Democràtic, de centre-esquerra. Els comunistes van ser novament perjudicats pel sistema electoral, ja que conseguint més vots que els demobudistes del Kōmeitō, el PCJ tragué menys representació.

## Candidatures

| Candidatura | Candidats |
| Partit Liberal Democràtic (PLD) | 54 |
| Partit Democràtic (PD) | 32 |
| Kōmeitō (KMT) | 8 |
| Partit Comunista del Japó (PCJ) | 12 |
| Xarxa Ciutadana de Hokkaidō (Net) | 2 |
| Partit de la Innovació (Ishin) | 2 |
| Candidats independents | 30 |

## Resultats
### Generals

| | Partit Liberal Democràtic | 740.947 | n/a | 49 | 5 |
| | Partit Democràtic | 481.478 | n/a | 24 | 10 |
| | Independents | 327.175 | n/a | 16 | 1 |
| | Partit Comunista del Japó | 162.791 | n/a | 4 | 3 |
| | Kōmeitō | 148.533 | n/a | 8 | = |
| | Xarxa Ciutadana de Hokkaidō | 30.033 | n/a | 0 | = |
| | Partit de la Innovació | 25.271 | n/a | 0 | Nou |
| Total | Total | 1.916.228 | | 101 | 0 |
| Vots vàlids | Vots vàlids | n/a | - | | |
| Vots nuls | Vots nuls | n/a | - | | |
| Participació | Participació | 1.975.453 | 58,61 | | |
| Cens | Cens | 3.369.533 | | | |
| Font: ||||||

## Referències

* ↑ Amb el suport del Nou Partit Daichi i del Partit Socialdemòcrata
* ↑ 1 pertanyent a la coalició de govern, 8 pertanyents a l'oposició i 7 neutrals
* ↑ http://www.pref.hokkaido.lg.jp/hs/H27chijidogi/sokuho/ippan/dogi.htm
* ↑ https://www.yomiuri.co.jp/election/local/2015/kaihyou/yh01.html
# Eleccions a l'Assemblea de Còrsega de 1998

Eleccions a l'Assemblea de Còrsega de 1998 se celebraren el 15 i 22 de març per a elegir els 51 consellers de l'Assemblea de Còrsega en circumscripció electoral única a dues voltes. El resultat fou impugnat per Edmond Simeoni, qui hi va denunciar nombroses irregularitats, raó per la qual el Consell d'Estat ordenà repetir-les el 1999. Els 51 escons de l'Assemblea es repartiren en segona volta amb aquest resultat (de la segona volta):
←Eleccions a l'Assemblea de Còrsega, 14 de març de 1998 → :
| Partit | Vots | % | Escons | Líder |
| Reagrupament per Còrsega RPR-DL | 45.878 | 47,8% | 26 | Jean Baggioni/José Rossi |
| Alternativa d'Esquerres per a Còrsega (PRG-PS-PCF) | 41.136 | 33,3% | 16 | Émile Zuccarelli |
| Còrsega Nova | 13.369 | 10,82% | 5 | Philippe Ceccaldi |
| Corsica Nazione | 12.219 | 9,86% | 5 | Jean-Guy Talamoni |
| Moviment per Còrsega | 11.327 | 9,14% | 5 | Touissant Luciani |
| TOTAL | - | 100,00 | 51 | - |
Fou elegit president de l'Assemblea el candidat de la llista més votada José Rossi. Els nacionalistes es presentaren dividits a la primera volta, ja que Corsica Nazione (5,21%) va patir amb la competència de les llistes Moviment per l'Autodeterminació (3,4%), Corsica Viva (1,94%) i Manca Naziunale (0,66%), que a la segona volta sí que li donaren suport.

## Referències

* Resultats de les eleccions de 1998
# Els Segalars (Viladrau)

Els Segalars és una masia de Viladrau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular (13x8) que forma un petit angle en el sector E (habitatge) i coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana de migdia. Està adossada parcialment al terraplè de la carretera. Consta de planta i primer pis, i podem observar-hi adossat al sector O un cos de corts de planta irregular (13x10),. La façana principal presenta a la planta un portal rectangular amb llinda de gres escripturada (Ramon Serra 1925) al qual s'hi té accés mitjançant tres amples graons amb voreres de granit i una finestra, sota de la qual hi ha una pica; el primer pis presenta dues finestres una d'elles amb ampits de gres modern; l'angle que mira a l'E presenta un finestral a la planta i un balcó (amb portal rectangular i barana de ferro) al primer pis; el sector O, després de l'angle, està format per un mur de pedra vista (remodelacions) a la planta que presenta un portal i una finestreta (corts) i al primer pis un porxo parcialment tapiat (en aquest sector presenta una finestra) i amb barana de ferro. La façana O està adossada al cos de Corts que presenta a la façana principal (migdia) un portal, un cobert modern amb dos pilars de granit, una finestreta amb arc de descàrrega de totxo i dues espieres a la planta i a les golfes dues finestretes, una d'elles tapiada, i l'altra amb emmarcaments de gres, i un finestral modern; la façana O presenta un petit cos de corts adossat, al qual s'hi accedeix mitjançant una escala amb graons de granit que donen a un portal (façana de migdia), tres finestres a la planta i dues al paller. La façana N, que està adossada al terraplè de la carretera i dona a peu de primer pis, presenta al cos de corts, dues finestres amb forjat i un portal d'arc rebaixat, a l'habitatge dues finestres a la planta i tres al primer pis, totes elles amb forjat. La façana E presenta dues finestres a la planta i dues al primer pis disposades simètricament.

## Història

Masia situada a peu de camí ral construïda a la segona meitat del segle xix, època en què el municipi experimentà el seu màxim increment demogràfic. El cens de 1860, el més alt de la seva història, dona la xifra de 1188 habitants.

## Referències

* 1 2 «Els Segalars». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# El Cojo de Málaga

«El Cojo de Málaga» té aquests significats:
* Antonio Martín Escudero (1895-1937), sindicalista i militant anarquista de la FAI.
* Joaquín José Vargas Soto (1880-1940), cantaor de flamenc.
# Volta a Mèxic

La Volta a Mèxic és una competició ciclista per etapes que es disputa a Mèxic.
La primera edició es va disputar el 2008, i ja va entrar al calendari de l'UCI Amèrica Tour. Anteriorment ja hi havia hagut una prova anomenada Volta a Mèxic de 1948 a 1961, i la Ruta Mèxic de 1989 fins al 1999.

## Palmarès

| Any | Guanyador | Segon | Tercer |
| 2008 | Glen Chadwick | Arquímedes Lam | Ivan Fanelli |
| 2009 | Jackson Rodríguez | Carlos López González | David Vitoria |
| 2010 | Óscar Sevilla | José Daniel Rincón | Gregorio Ladino |
| 2011 | No disputada |
| 2012 | Julián Rodas | Daniel Jaramillo | Stiver Ortíz |
| 2013 | No disputada |
| 2014 | Juan Pablo Villegas | Maxat Ayazbayev | Víctor García Estévez |
| 2015 | Francisco Colorado | Óscar Sevilla | Óscar Pachón |

## Referències

* ↑ Óscar Sevilla, inicialment vencedor, va ser sancionat per haver donat un positiu a la Volta a Colòmbia.«El TAS amplía la sanción a Óscar Sevilla» (en castellà). As, 18-05-2012. [Consulta: 10 març 2014].

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès a cyclebase.nl
# Múscul articular del genoll

El múscul articular del genoll (musculus articularis genus) o múscul tensor de la sinovial del genoll és un petit múscul esquelètic localitzat a la zona anterior de la cuixa, just per sobre del genoll; va des de la part inferior de la superfície anterior del fèmur a la càpsula de l'articulació del genoll. També s'anomena múscul de Dupré.
Sorgeix de la superfície anterior de la part inferior del cos del fèmur, en un nivell més profund que el vast intermedi, prop del genoll i de les fibres profundes del vast intermedi. La seva inserció és a la membrana sinovial de l'articulació del genoll.
És irrigat per l'artèria circumflexa femoral lateral i innervat per branques del nervi femoral (L2-L4).
La seva funció es estirar la borsa suprarotuliana cap amunt durant l'extensió del genoll, i impedeix la intromissió de la membrana sinovial entre la ròtula i el fèmur. Tracciona la càpsula articular cap amunt durant l'extensió del genoll.

## Variació

És pla, prim i molt variable. Hi ha casos en què s'observa que està format per diversos paquets musculars separats. És un múscul sense fàscia de revestiment i la seva mida varia des d'1,5 fins a 3 cm d'ample. Generalment es diferencia de vast intermedi, però ocasionalment es barreja amb ell.

## Notes

* ↑ En el Diccionari enciclopèdic de medicina apareix només la denominació múscul articular del genoll. Al Termcat, a més, hi ha la de múscul tensor de la sinovial del genoll que és una sinonímia complementària, d'acord Diccionari d'anatomia, Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X

## Referències

* 1 2 3 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 2 abril 2015].
* 1 2 Torres, B. Anatomia interactiva del sistema locomotor. Vol 2. Cap, coll i tronc, i membre inferior.. Barcelona: Publicacions i Edicions de la Universitat de Barcelona, 2008. ISBN 978-84-475-3337-4.
* 1 2 3 4 «Thigh to Foot Musculature». PT Central. Arxivat de l'original el 2010-07-15. [Consulta: 17 agost 2010].
* 1 2 Agur, A. M. R.; Dalley, Arthur F. «Grant's atlas of anatomy» p. 414. Lippincott Williams & Wilkins, 2009. [Consulta: 17 agost 2010].
* 1 2 B Reider, JL Marshall, B Koslin, B Ring and FG Girgis. «The anterior aspect of the knee joint». J Bone Joint Surg Am. 1981;63:351-356., 1981. Arxivat de l'original el 2020-05-26. [Consulta: 17 agost 2010].
* 1 2 Gray, Henry. «The Muscles and Fasciæ of the Thigh». Yahoo Education, 1918. Arxivat de l'original el 2009-12-22. [Consulta: 17 agost 2010].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Enllaços externs

* -905576371 al GPnotebook
* LUC art
# Vicente Marco Aguilar

Vicente Marco Aguilar (València, 1966) és un escriptor de novel·les, relats i teatre d'Alboraia.

## Obres

Novel·les:
* Murmullos (2000)
* Los trenes de Pound (2009)
* El collage de Orsson Beans (2012, El búho de Minerva): amb pròleg de Javier Sarti
* Ya no somos niñas (2012)
* Resaca negra
* Some Folks A cuatro manos (2013, Almuzara)
Teatre:
* Terapia de bala
* 12 gentes en coches de 8

## Premis

* Edcició número 44 dels Premi Internacional de Contes Miguel Unamuno, convocat per Caja Duero, per Un sobre para Rndez
* XVII Certamen de Relats Curts 'Tierra de Monegros' per l'obra El desorden de los números cardinales
* XXIX Premi Novel·la de Jaén per Some Folks A cuatro manos i Ópera Magna
* Premi literari València 2015, concedit per la Institució Alfons el Magnànim, per la novel·la Mi otra madre
* Premi Tiflos per Los trenes de Pound
* Finalista del Premi Ateneo Valladolid per El collage de Orsson Beans
* Finalista del Premi Logroño per Ya no somos niñas
* Premi Nacional de Teatre Castelló a Escena 2013
* Premi Fray Luis de León de Teatro l'any 2014

## Referències

* ↑ «Atorgats els premis València 2015 en narrativa i novel·la negra». Alfons el Magnànim, 28-04-2015 [Consulta: 14 gener 2017].
* 1 2 3 4 Alarcón, José Ramón «Resaca negra: Vicente Marco». MAKMA [Consulta: 14 gener 2017].
* 1 2 «L'escriptor d'Alboraia Vicente Marco Aguilar presenta les seues dos últimes novel·les en la Casa de Cultura José Peris Aragó d'Alboraia». Elperiodic.com, 23-05-2013 [Consulta: 14 gener 2017].
* 1 2 3 4 5 «Vicente Marco gana el certamen de relatos cortos de Monegros». El Periódico de Aragón, 25-10-2015 [Consulta: 14 gener 2017].
* ↑ «Todos vamos por la vida buscando historias». Las Provincias, 03-11-2013 [Consulta: 14 gener 2017].
* 1 2 «El escritor valenciano Vicente Marco gana el premio de novela de Jaén». EMV Levante, 13-09-2013 [Consulta: 14 gener 2017].
* ↑ Blanco, Juan Manuel «El valenciano Vicente Marco Aguilar gana el Premio Unamuno de Cuentos». El Mundo, 28-11-2008 [Consulta: 14 gener 2017].
* ↑ «Vicente Marco Aguilar, ganador del XVII Certamen de relatos cortos 'Tierra de Monegros'». Heraldo, 24-10-2015 [Consulta: 14 gener 2017].
# Ponce de Leon

* Per a altres significats, vegeu «Ponce de León».
Ponce de Leon és una població del Comtat de Holmes a l'estat de Florida dels Estats Units d'Amèrica

## Demografia

Segons el cens del 2000 Ponce de Leon tenia 457 habitants, 200 habitatges, i 131 famílies. La densitat de població era de 35,6 habitants/km².
Dels 200 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,5% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 34,5% no eren unitats familiars. En el 29,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 28% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.521 $ i la renda mediana per família de 33.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.339 $ mentre que les dones 13.750 $. La renda per capita de la població era de 14.673 $. Entorn del 16,9% de les famílies i el 19,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ponce de Leon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ponce de Leon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Trolljegeren

Trolljegeren (Troll Hunter en la versió en anglès) és una pel·lícula noruega de gènere fantàstic del 2010, feta en forma d'un fals documental. Està escrita i dirigida per André Øvredal i apareix un elenc mixt d'actors no coneguts i comediants coneguts noruecs, incloent Otto Jespersen. La pel·lícula va rebre crítiques positives dels crítics de Noruega. La filmació va tenir lloc als boscos i muntanyes de Vestlandet, a Noruega, i l'actriu Johanna Mørck la va titllar d'experiència esgotadora. És un fals documental noruec que narra la història d'un grup d'estudiants que investiguen la misteriosa mort d'ossos i descobreixen una conspiració del Govern per silenciar l'existència de trolls gegants que viuen a Noruega. Els trolls són especialment susceptibles a la presència d'humans, als que ataquen sense contemplacions. El que ens proposa el film és que el Govern noruec ha estat ocultant el fet que existeix una població secreta de trolls vivint en una reserva en el massís muntanyenc Jotunheim, mantenint-los segurs i allunyant l'atenció pública del lloc i la possibilitat que es deslligui el pànic massiu si la gent s'assabenta que aquestes criatures són reals.
La filmació va tenir lloc en els boscos i muntanyes de Noruega.

## Argument

Un grup d'estudiants investiguen una sèrie d'assassinats misteriosos, però descobreixen que hi ha moltes coses més perilloses. Comencen a seguir el misteriós caçador, descobrint que és en realitat un caçador de trolls.

## Repartiment

* Otto Jespersen (Hans)
* Glenn Erland Tosterud (Thomas)
* Johanna Mørck (Johanna)
* Tomas Alf Larsen (Kalle)
* Urmila Berg-Domaas (Malica)
* Hans Morten Hansen (Finn)
* Robert Stoltenberg (caçador de Polònia)
* Knut Nærum (enginyer central elèctrica)

## Referències

* ↑ Ødegård, Espen «– Som et eventyr å være med på» (en noruec). Ringerikes Blad, 29-10-2010 [Consulta: 29 octubre 2010].
* ↑ «Trolljegeren». The New York Times.

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
# Alfred Noyes

Alfred Noyes (Wolverhampton, Anglaterra, 16 de setembre del 1880 - 28 de juny del 1958) fou un poeta anglès, conegut sobretot per les seves balades The Highwayman i The Barrel Organ.
Alfred era fill d'Alfred i Amelia Adams Noyes. Estudià a l'Exeter College, de la Universitat d'Oxford, i abandonà els estudis abans d'obtenir el títol. Amb vint-i-un anys publicà la seva primera col·lecció de poemes, The Loom Years. Des del 1903 fins al 1908 Noyes publicà cinc volums de poesia, incloent-hi The Forest of Wild Thyme i The Flower of Old Japan and Other Poems.
El 1907 es casà amb Garnett Daniels. Tingué l'oportunitat d'ensenyar literatura anglesa a la Universitat de Princeton, on ensenyà des del 1914 fins al 1923. La seva dona morí el 1926, la qual cosa influí en la seva conversió al catolicisme romà. Escrigué sobre aquesta conversió a The Unknown God, publicat el 1934. Més endavant, Noyes es casà amb Mary Angela Mayne Weld-Blundell, d'una família catòlica. Tingueren tres fills, Henry, Veronica i Margaret.
Més endavant començà a dictar la seva obra, a causa de la seva ceguera. El 1953 publicà la seva autobiografia, Two Worlds for Memory.
Morí amb setanta-set anys, i fou enterrat a l'illa de Wight. Escrigué aproximadament seixanta llibres, incloent-hi poesia, novel·les i narracions curtes. La seva poesia es dedica al patriotisme i als herois de guerra, en un sentit semblant al de Rudyard Kipling; reflecteix la seva afecció per la natura, el seu respecte envers els aventurers i exploradors, i la seva fe en Déu.

## Enllaços externs

* Obres de Alfred Noyes al Projecte Gutenberg.
* Obres de o sobre Alfred Noyes a Internet Archive
* http://www.unz.org/Author/NoyesAlfred
* http://catalog.hathitrust.org/Search/Home?lookfor=%22Noyes,%20Alfred,%201880-1958.%22&type=author&inst=
* http://www.escape-suspense.com/2007/11/escape---log-of.html