OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Registres de la CPU

Els registres dels processadors són la porció de memòria més pròxima a la CPU dins de la jerarquia de memòria d'un computador i és el tipus de memòria d'accés més ràpid.
Els registres de la CPU permeten guardar temporalment dades que el processador necessita gairebé de forma immediata. Quan la CPU acaba d'executar l'última instrucció i torna a començar una altra instrucció, accedeix als registres per obtenir les següents dades a executar. Com que el temps que passa entre instrucció i instrucció és molt petit, aquesta memòria s'ha d'omplir i buidar de forma instantània. Hi ha diversos tipus de registres segons el tipus de dada que guarden. N'hi ha que guarden adreces de memòria, n'hi ha que guarden nombres reals, alguns són de propòsit general... Cal dir que els registres guarden dades mentre hi ha alimentació elèctrica, per tant, a la que s'atura el processador, la memòria s'esborra.

## Estructura interna

Els registres d'un processador es troben formant bancs de registres, que són estructures bidimensionals formades per biestables, on cada fila la considerem com un registre. Aquesta xarxa bidimensional de biestables s'anomena Register-File Cells i porta enganxada els descodificadors necessaris de lectura i escriptura. Cada un d'aquests biestables és capaç d'emmagatzemar un bit, és a dir, pot guardar un 1 o un 0. Aquests descodificadors permeten seleccionar una fila per poder llegir o escriure tot un registre. Cada registre té 2n bits. L'estructura bàsica d'un banc de registres és la següent:
* I: Input és per on entren les dades de m bits
* O: Output és per on surten les dades de m bits
* WA: Write diu a quina fila col·loquem les dades escrites
* WE: Write Enable habilita l'escriptura de dades
* RA: Read diu de quina fila volem llegir les dades
* RE: Read Enable habilita la lectura de dades
* Clk: És el senyal de rellotge que marca la velocitat a la que ha de treballar

## Funcionament

Per escriure-hi dades habilitem WE, seleccionem la fila on les volem col·locar per WA i entrem les dades per l'Input. Per llegir, fem el mateix però habilitem RE, seleccionem la fila d'on volem llegir per RA i traguem les dades per Output. Els registres només poden moure una dada alhora, i per això moltes vegades es fan servir més d'un banc de registres alhora, com per exemple un per l'operand 1, un altre per l'operand 2 i un altre pel resultat. Això té un cost molt alt, ja que si el cost d'un sol registre és elevat, el cost de més d'un encara ho és més.
# Reial Societat Bascongada d'Amics del País

La Reial Societat Bascongada d'Amics del País (en basc Euskalerriaren Adiskideen Elkartea), també coneguda com La Bascongada, pertany a les Reials Societats Econòmiques d'Amics del País, organismes espanyols sorgits en la segona meitat de segle xviii amb la finalitat de promoure el desenvolupament, en aquest cas fonamentalment el cultural. Va néixer del grup «Caballeritos de Azcoitia» o «Triunvirato de Azcoitia», impulsat especialment per Xavier María de Munibe y Idiáquez, comte de Peñaflorida, al costat de José María de Eguía, marquès de Narros, i Manuel Ignacio Altuna. El 1763 van presentar el pla de creació a Bergara, sent aprovat en 1765. Va ser la primera societat d'aquest tipus creada a Espanya, estenent-se posteriorment arreu de l'estat espanyol.
Els socis van dividir les seves activitats en quatre seccions: agricultura; ciències i arts útils; indústria i comerç; i política i bones lletres.
Entre els membres estarien els reformistes més importants de l'època, com Foronda, Villahermosa, Olavide, Azara, Juan Meléndez Valdés, Samaniego… i notoris científics estrangers.
Van crear una important biblioteca, en la qual figuraven les obres més importants, i van crear el Seminari de Bergara, on s'ensenyaven algunes matèries clàssiques al costat de les noves com a llengües vives, geografia, ciències experimentals, matemàtiques, tècniques, etc.
Van entrar tant en la teoria econòmica política com en els llibres Ensayo de la Sociedad Bascongada (1768) i en els Extractos de las Juntas generales (1772–1793), es van ocupar de discussions teòriques de l'economia política d'una banda i per un altre de forma pràctica en el tema científic (Elhuyar), en beneficència (hospici de Vitòria) o empresarial (sembra de lli, fàbrica de ganivets).
En 1773–1774 es va estendre aquest tipus de societats a altres llocs, com Tudela i Baza.
La Societat ha sofert diverses crisis al llarg de la seva història, fou refundada nombroses vegades fins a arribar a la institució actual. Les successives institucions fins i tot han tingut diverses variacions en el seu nom. Així, durant el primer terç del segle xx, la institució es va denominar Societat Econòmica Bascongada dels Amics del País. En ser refundada després de la Guerra Civil, es va pretendre recuperar el nom inicial, però les autoritats franquistes van interpretar que l'ús de la «B» era mostra inequívoca de nacionalisme basc i van forçar l'ús del terme «Vascongado», sent coneguda la societat durant el franquisme com Reial Societat Vascongada d'Amics del País. La mort del dictador va suposar la recuperació del terme «Bascongado». A la fi del segle xx, es va afegir al nom la seva denominació en basc, Euskalerriaren Adiskideen Elkartea.

## Bibliografia

* Diversos autors. Gran Enciclopedia Larousse. Barcelona: Planeta, 1988. ISBN 84-320-7370-9.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de la Real Sociedad Bascongada de Amigos del País
# Raymond (Washington)

Raymond és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del July 1, 2008 tenia 2.865 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Raymond tenia 2.975 habitants, 1.192 habitatges, i 760 famílies. La densitat de població era de 299,9 habitants per km².
Dels 1.192 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,9% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 36,2% no eren unitats familiars. En el 30,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 23,5% entre 25 i 44, un 22,9% de 45 a 60 i un 19,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.759 $ i la renda mediana per família de 33.984 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.402 $ mentre que les dones 24.647 $. La renda per capita de la població era de 13.910 $. Aproximadament el 17,2% de les famílies i el 24,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Raymond». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Raymond». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Reg Parnell

Reginald Harold Haslam "Reg" Parnell va ser un pilot de curses automobilístiques anglès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Parnell va néixer el 2 de juliol del 1911 a Derby, Anglaterra i va morir el 7 de gener del 1964 també a Derby.

## A la F1

Va participar en la primera cursa de la història de la Fórmula 1 disputada el 13 de maig del 1950, el GP de la Gran Bretanya, que formava part del campionat del món de la temporada 1950 de F1, de la que va disputar només dues proves.
Reg Parnell va participar en un total de set curses puntuables pel campionat de la F1, repartides en quatre temporades a la F1, la dels anys 1950, 1951, 1952 i 1954.

## Resultats a la F1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Posició | Punts |
| 1950 | Alfa Romeo | Alfa Romeo | Straight-8 | GBR 3 | MON | 500 | SUI | BEL | | | | | 9th | 4 |
| 1950 | Scuderia Ambrosiana | Maserati | Straight-4 | | | | | | FRA | ITA | | | 9th | 4 |
| 1951 | G.A. Vandervell | Ferrari | Ferrari | SUI | 500 | BEL | FRA 4 | | | | | | 10th | 5 |
| 1951 | BRM Ltd. | BRM | BRM | | | | | GBR 5 | ALE | ITA DNS | ESP | | 10th | 5 |
| 1952 | A.H.M. Bryde | Cooper T20 | Bristol | SUI | 500 | BEL | FRA | GBR 7 | GER | HOL | ITA | | - | 0 |
| 1954 | Scuderia Ambrosiana | Ferrari | Ferrari | ARG | 500 | BEL | FRA | GBR Ret | ALE | SUI | ITA | ESP | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 7 | 0 | 1 | 0 | 0 | 9 |
# Reú

Segons el llibre del Gènesi, capítol onzè, Reú (en hebreu רְעוּ בן-פָּלֶג Re'u ben Péleg i en àrab رئو بن فالج Rau ibn Falih) és el primogènit de Pèleg i que a l'edat de trenta-dos anys engendrà, segons el Llibre dels Jubileus amb la seva muller Ora, el seu fill Serug i després visqué dos-cents set anys més, en què engendrà altres fills i filles.

## Referències

* ↑ Gènesi. 11:18-19
# Ricciotto Canudo

Ricciotto Canudo (1877-1923), crític de cinema pertanyent al futurisme italià. El 1911 va publicar el seu manifest "El Naixement del Setè Art". És considerat el primer teòric del cinema, al que considerava com "arts plàstiques en moviment". El terme "setè art" va ser usat per ell per primera vegada. Va viure la major part de la seva vida a França. Una col·lecció dels seus assajos, amb el títol L'usine aux images, va aparèixer a París el 1927.

## Referències

* ↑ Sánchez Noriega, José Luis; Gubern, Román. Historia del cine: teoría y géneros cinematográficos, fotografı́a y televisión. Nueva edición. Madrid: Alianza, 2006. ISBN 978-84-206-7691-3.
* ↑ «Culturcat». web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: 11 octubre 2012].
* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.88. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 26 novembre 2014].
# Riccordia

Riccordia és un gènere d'ocells de la subfamília dels troquilins (Trochilinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae), endèmic de la zona del Carib.

## Taxonomia

La major part de les espècies situades dins aquest gènere, eren antany assignades al gènere Chlorostilbon. Un estudi filogenètic molecular publicat el 2014 demostrà que Chlorostilbon era un tàxon polifilètic. Al revisar la classificació es van traslladar varies espècies des de Chlorostilbon fins al recuperat gènere Riccordia, juntament al colibrí capblau del monotípic gènere Cyanophaia. El gènere Riccordia havia estat introduït el 1854 per l'ornitòleg alemany Ludwig Reichenbach amb el colibrí maragda de Cuba com a espècie tipus. Reichenbach va basar el nom del gènere en l'epítet específic de l'espècie tipus, ricordii, que havia estat escollit per Paul Gervais per honrar el cirurgià-naturalista francès Alexandre Ricord (nascut el 1798). Dues espècies extingides, el colibrí maragda de Brace i el colibrí maragda de Gould, no havien estat incloses als estudis filogenètics i, per tant, la seva ubicació és incerta. Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional, versió 14.1, 2024 aquest gènere està format per cinc espècies:
* Colibrí capblau (Riccordia bicolor).
* Colibrí maragda de Puerto Rico (Riccordia maugaeus).
* Colibrí maragda de Cuba (Riccordia ricordii).
* Colibrí maragda de la Hispaniola (Riccordia swainsonii).
* Colibrí maragda de Brace † (Riccordia bracei).
L'extint colibrí maragda de Gould (Riccordia elegans), de vegades tractat com una subespècie de Riccordia bracei, es coneix únicament per l'exemplar tipus, que és únic i d'origen geogràfic desconegut. Freqüentment és considerat un "tàxon d'estat incert" o "tàxon dubtós", encara que alguns autors afirmen fermament la seua validesa.

## Referències

* ↑ McGuire, Jimmy A; Witt, Christopher C; Altshuler, , Douglas L; Remsen, J V «Phylogenetic Systematics and Biogeography of Hummingbirds: Bayesian and Maximum Likelihood Analyses of Partitioned Data and Selection of an Appropriate Partitioning Strategy» (en anglès). Systematic Biology, 56, 5, 10 2007, pàg. 837–856. DOI: https://doi.org/10.1080/10635150701656360 [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ Reichenbach, Ludwig «Aufzählung der Colibris Oder Trochilideen in ihrer wahren natürlichen Verwandtschaft, nebst Schlüssel ihrer Synonymik» (en alemany). Journal für Ornithologie (Supplement), 1, 1854, pàg. 1–24.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Hummingbirds» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ Weller, André-Alexander «On types of trochilids in The Natural History Museum, Tring II. Re-evaluation of Erythronota (?) elegans Gould 1860: a presumed extinct species of the genus Chlorostilbon» (en anglès). Bulletin of the British Ornithologists' Club, 119, 1999, pàg. 197-202 [Consulta: 11 octubre 2024].
# Rita d'Armènia

Rita d'Armènia, en armeni Ռիթա, en grec medieval Ρίτα, nascuda el 10/11 de gener de 1278 i morta el juliol de 1333, va ser emperadriu consort a l'Imperi Romà d'Orient. Era filla del rei Lleó III d'Armènia Menor i de la reina Keran d'Armènia. Va ser l'esposa del coemperador romà d'Orient Miquel IX Paleòleg, i va ser l'emperadriu-consort més jove de l'imperi. El 1317 es va convertir en l'única emperadriu consort després de la mort de l'emperadriu mare de l'emperador, Irene de Montferrat. A la cort de Constantinoble l'anomenaven Maria.
Una crònica atribuïda a Hethum II rei d'Armènia, recollida al recull anomenat Col·lecció d'Historiadors de les Croades diu en un passatge que parla del seu naixement, que Rita era la germana bessona de la princesa Teòfano d'Armènia. Jordi Paquimeres a la seva Historia Bizantina diu que l'emperador Andrònic II Paleòleg va iniciar les negociacions amb el rei Lleó III d'Armènia mentre buscava una possible esposa per al seu fill i per al coemperador Miquel IX Paleòleg. Lleó III li va oferir la mà de la seva filla Rita i el casament va tenir lloc el 16 de gener de 1294. Rita tenia setze anys i el seu marit disset.
Rita va prendre el nom de Maria a la cort. Amb el seu marit, van tenir quatre fills:
* Andrònic III Paleòleg (25 de març de 1297 - 15 de juny de 1341).
* Manuel Paleòleg, dèspota (mort el 1319).
* Anna Paleòloga, (morta el 1320), es va casar amb Tomàs I Àngel i després amb Nicolau I Orsini.
* Teodora Paleòloga, (mort després del 1330), casada amb Todor Svetoslav I Terter de Bulgària i després amb Miquel III de Bulgària.

## Referències

* ↑ Nicol, Donald M. The last centuries of Byzantium, 1261-1453. Cambridge: Cambridge University Press, 2004, p. 150-151. ISBN 9780521439916.

## Enllaços externs

* Cawlwy, Charles. «12. Rita of Armenia». Medieval lands. [Consulta: 16-I-2020].
# Rjàvets (Xebékino)

* Per a altres significats, vegeu «Rjavets».
Rjavets - Ржавец (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 486 habitants. Pertany al districte (raion) de Xebékino.

## Referències

* ↑ «Znamenka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Генеральный план Шебекинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-05-27. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 29 gener 2022].
# Remena-rocs fosc

El remena-rocs negre o picaplatges fosc(Arenaria melanocephala) és una espècie d'ocell de la família dels escolopàcids (Scolopacidae) que en estiu habita la tundra costanera de l'oest d'Alaska i durant l'hivern les costes rocoses de la costa nord-americana del Pacífic fins Baixa Califòrnia.
# Rhinogobius carpenteri

Rhinogobius carpenteri és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: les Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1927. The Philippine Bureau of Science monographic publications on fishes: gobies of the Philippines and China Sea. Monogr. Bur. Sci. Manila 23:1-352.
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1959. Marine fishes in Philippine rivers and lakes. Philipp. J. Sci. 87(1):65-88.
* ↑ Seale, A., 1910. New species of Philippine fishes. Philipp. J. Sci 4(6):491-543.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rhinogobius candidianus

Rhinogobius candidianus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina i Taiwan.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1859. Notes on a collection of Japanese fishes, made by Dr. J. Morrow. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11. 144-150.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chen, I.-S. i K.-T. Shao, 1996. A taxonomic review of the gobiid fish genus Rhinogobius Gill, 1859, from Taiwan, with descriptions of three new species. Zool. Studies 35(3):200-214.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Resolució 1002 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1002 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 30 de juny de 1995 després de recordar les resolucions 621 (1988), 658 (1990), 690 (1991), 725 (1991), 809 (1993), 907 (1994), 973 (1995) i 995 (1995), el Consell ha debatut l'aplicació de la Pla de Regularització al Sàhara Occidental i va prorrogar el mandat de Missió de Nacions Unides pel Referèndum al Sàhara Occidental (MINURSO) fins al 30 de setembre de 1995.
El Consell de Seguretat el preocupava que la sospita i una falta de confiança entre les parts havia contribuït a la demora en la implementació del pla de les Nacions Unides per al Sàhara Occidental. Perquè hi hagi progressos, ambdues parts haurien de tenir una visió del període post-referèndum. El secretari general Boutros Boutros-Ghali havia establert objectius per avaluar el pla de regularització, inclosos l'alliberament de presos polític, la contenció de les tropes del Polisario i la reducció de tropes marroquines al territori.
La resolució va reiterar el compromís del Consell de celebrar un referèndum per l'autodeterminació de la població del Sàhara Occidental. Tanmateix, s'expressava la preocupació pels continus retards en l'aplicació del pla de referèndum com a part del Pla de Regularització; totes les parts foren instades a no obstaculitzar l'aplicació del pla de regularització i va demanar al secretari general de persuadir al Marroc i al Front Polisario de participar en la seva implementació. Posteriorment Boutros-Ghali fou requerit el 10 de setembre del 1995 per informar del progrés en aquesta àrea.
S'esperava que el referèndum es duria a terme a principis de 1996, amb novembre de 1995 com a començament del període de transició. Sobre la base d'un informe del Secretària General, es decidiria si s'ha de continuar el mandat de la MINURSO més enllà del 30 setembre de a 1995.

## Referències

* ↑ United Nations, Office of Public Information. UN monthly chronicle, Volumes 32–33. United Nations, Office of Public Information, 1995, p. 49.
* ↑ Yusuf, Abdulqawi. African Yearbook of International Law Vol 5 1997. Martinus Nijhoff Publishers, 1998, p. 210. ISBN 978-90-411-1055-8.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Zona Lliure
* República Àrab Sahrauí Democràtica

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1006 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1006 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 28 de juliol de 1995. Després de recordar anteriors resolucions sobre Israel i el Líban incloses les resolucions 501 (1982), 508 (1982), 509 (1982) i 520 (1982), així com estudiar l'informe del Secretari General Boutros Boutros-Ghali sobre la Força Provisional de les Nacions Unides al Líban (UNIFIL) aprovada en la Resolució 426 (1978), el Consell va decidir prorrogar el mandat de la UNIFIL per un període de sis mesos fins al 31 de gener de 1996.
El Consell llavors va reemfatitzar el mandat de la Força i va demanar al secretari general que mantingués negociacions amb el Govern del Líban i altres parts implicades en l'aplicació de les resolucions 425 (1978) i 426 (1978) i que informés al respecte.
També van ser condemnats una sèrie de recents atacs contra la UNIFIL i es va instar a totes les parts a posar-ne fi. Es van acordar mesures relatives a la racionalització de la UNIFIL, destacant que la capacitat operativa de la Força no es veuria afectat.

## Referències

* ↑ United Nations, Office of Public Information. UN monthly chronicle, Volumes 32–33. United Nations, Office of Public Information, 1995, p. 22.
* ↑ «West Bank accord furthers peace process: fourth major pact signed». UN Chronicle, 01-12-1995.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Guerra del Líban de 1982
* Conflicte Israel-Líban

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org