OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Folre (coberta)

* Per a altres significats, vegeu «Folre (desambiguació)».
Un folre (dit també cobrellibre, sobrecoberta o camisa o folradura, ant. sobrevesta) és un estoig o beina de paper o altre material, imprès on no, destinat a protegir un llibre o un quadern. Comprèn generalment dues gires replegades sobre les contraguardes de la coberta.

## Història

A la segona meitat del s. XIX apareixen les cobertes de protecció amovibles. Abans d'això, els llibres eren el més sovint relligats i ricament decorats (dauradures, cuir, floritures, etc.) sigui per l'editor, sigui pel comprador mateix que comprava el quadern brut i el portava a un enquadernador.
Per raons d'economia lligades el més sovint a un context de crisi econòmica o de guerra, les cases editorials comencaren a publicar llibres d'enquadernació poc adornada. Per a dissimular la sobrietat dels volums, tingueren la idea de recobrir-los d'un estoig de paper. A partir de 1920, els folres porten una il·lustració en color.

## Fonts

* Une histoire de l'édition contemporaine XIXe-XXe siècle d'Elisabeth Parinet, 2004. Butxaca: 416 pàgines. Editor: Seuil, col·lecció: Points histoire. (ISBN 2020415763 i 978-2020415767)
* Dust Jackets from American and European Books, 1926-1947, Nova York Públic Library (2014)
# Cascais

Cascais és un municipi portuguès, situat al districte de Lisboa, a la Regió de Lisboa i a la subregió de Gran Lisboa. L'any 2006 tenia 185.279 habitants. Limita al nord amb Sintra, a l'est amb Oeiras i al sud i oest amb l'Oceà Atlàntic, a la famosa Costa d'Estoril.

## Cultura

Patrimoni
Situada a la zona costanera. Gran part del seu patrimoni monumental guarda relació amb la defensa i la navegació. Pel que fa a l'arquitectura, doncs, destaquen moltes fortificacions situades entre la platja de l'Abano i São Julião da Barra (pertany a Oeiras) que foren, fins al segle xix, d'extrema importància per a la defesa de Lisboa. A més d'aquestes, cal fer referència a moltes de les restes romanes i visigòtiques (viles i necròpolis), esglésies i capelles, així com cases senyorials de l'antiga noblesa portuguesa que, a partir de finals del segle xix, va començar a utilitzar aquesta costa com a zona d'estiueig.
Museus

## Població

Població del concelho de Cascais (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 6052 | 5679 | 9463 | 22932 | 59617 | 141498 | 153294 | 170683 | 181444 |

## Freguesies

* Alcabideche
* Carcavelos
* Cascais
* Estoril
* Parede
* São Domingos de Rana

## Fills il·lustres

* António Gonçalves da Cunha Taborda (1857-[...?]) compositor musical

## Enllaços externs

* Cascais.net Arxivat 2009-01-22 a Wayback Machine. Guia de Cascais.
* Guia de Cascais
# Ložín

Ložín és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1227.
# Gooik-Geraardsbergen-Gooik

La Gooik-Geraardsbergen-Gooik és una cursa ciclista femenina belga que es disputa anualment per les carreteres entre Gooik (Brabant Flamenc) i Geraardsbergen (Flandes Oriental). Creada el 2011, forma part del calendari de la Unió Ciclista Internacional.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2011 | Marianne Vos | Marieke van Wanroij | Amy Pieters |
| 2012 | Liesbet De Vocht | Sharon Laws | Elisa Longo Borghini |
| 2013 | Emma Johansson | Maaike Polspoel | Iris Slappendel |
| 2014 | Marianne Vos | Emma Johansson | Elisa Longo Borghini |
| 2015 | Gracie Elvin | Ellen van Dijk | Mayuko Hagiwara |
| 2016 | Gracie Elvin | Lotte Kopecky | Élise Delzenne |
| 2017 | Marianne Vos | Ellen van Dijk | Maria Giulia Confalonieri |
| 2018 | Sarah Roy | Gracie Elvin | Elisa Balsamo |
| 2019 | suspesa | suspesa | suspesa |

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial Arxivat 2016-10-13 a Wayback Machine.
* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a cyclebase.nl
# Kidinnu (cràter)

Kidinnu és un cràter d'impacte pertanyent a la cara oculta de la Lluna. Es troba al sud del cràter H. G. Wells i al sud-est de Cantor.
Es tractar d'un cràter poc format, d'aspecte irregular i amb una vora exterior similar a un polígon arrodonit. La paret interior varia en amplària, amb el tram més estret en el nord-est engruixat cap a fora. No apareixen cràters en la vora o dins de l'interior, el sòl del qual és desigual, amb una cresta central que corre fins al bord sud.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Kidinnu.
| Cràters satèl·lit | Kidinnu Coordenades Diàmetre E 36° 18′ N, 124° 30′ E﻿ / ﻿36.3°N,124.5°E﻿ / 36.3; 124.5﻿ (Kidinnu E) 60 km |

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Kidinnu (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 9 novembre 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 9 novembre 2018].
# Moraleja de Enmedio

Moraleja de Enmedio és un municipi de la Comunitat Autònoma de Madrid. Limita amb Móstoles, Fuenlabrada, Humanes de Madrid, Arroyomolinos, Batres, Serranillos del Valle, i Griñón.

## Història

Existia ja en el segle xii, data que s'esmenta la seva existència en un document sobre plets territorials de la ciutat de Segòvia. En aquest es parla de dues localitats veïnes, actualment despoblades, anomenades Moralidad La Major i Moralidad dels Buyeros, que expliquen el cognom 'de Enmedio'. Sota jurisdicció, primer, de Segòvia i després de Toledo, en 1757 passa a pertànyer definitivament a la província de Madrid.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Moraleja de Enmedio Arxivat 2008-04-01 a Wayback Machine.
* Història de Moraleja de Enmedio Arxivat 2010-03-29 a Wayback Machine.
# Estàtua orant de Pere I de Castella

L'Estàtua orant de Pere I de Castella és una escultura d'alabastre que data del 1401-1500, i que representa a Pere I de Castella (Burgos, 1334 - Montiel, 1369), nomenat «el Cruel» pels seus detractors i «el Justicier» pels seus partidaris, rei de Castella des del 26 de març de 1350 fins a la seva mort. La peça s'exposa de forma permanent al Museu Arqueològic Nacional d'Espanya, a Madrid amb el número d'inventari 50234, des de l'any 1869, a on va ser traslladada amb motiu de la demolició del Convent de Santo Domingo El Real.

## Història i simbologia

Es tracta d'una escultura funerària, originàriament concebuda com a estàtua jacent a la tomba del monarca, a l'interior de la capella major del Convent de Santo Domingo el Real de Madrid, on van ser traslladades les restes mortals per petició expressa de la neta del rei l'any 1446, Constança, filla de Joan de Castella i abadessa del predit convent.
El monument va ser reconstruït el 1504 per ordre dels Reis Catòlics i va ser aleshores quan l'estàtua, que inicialment era jacent (reclinada), va ser transformada en orant (genuflexió). Al segle xvii se li van seccionar parcialment les cames per poder introduir la figura en un nínxol.
L'estàtua va ser trobada l'any 1845 per la «Comisión de Monumentos» al soterrani del convent i traslladada al cor de l'església al costat del sepulcre de la seva neta Constança. El 1869, any de la demolició del convent, va ingressar al Museu Arqueològic Nacional.

## Galeria

* Escultura de perfil.
* Detall del cap de Pere I de Castella.
* Detall del gravat de la vestimenta.

## Referències

* 1 2 3 López, Rosa. «Estatua de don Pedro I» (en castellà). Museu Arqueològic Nacional d'Espanya, 2010. Arxivat de l'original el 2016-01-25. [Consulta: 31 desembre 2015].
# Frasnià

⇦ DEVONIÀ ⇨ :
| Període | Sèrie | Estatge | Edat (Ma) |
| Devonià | Superior | Famennià | 372,2 ± 1,6 |
| Devonià | Superior | Frasnià | 382,7 ± 1,6 |
| Devonià | Mitjà | Givetià | 387,7 ± 0,8 |
| Devonià | Mitjà | Eifelià | 393,3 ± 1,2 |
| Devonià | Inferior | Emsià | 407,6 ± 2,6 |
| Devonià | Inferior | Praguià | 410,8 ± 2,8 |
| Devonià | Inferior | Lochkovià | 419,2 ± 3,2 |
El Frasnià és el primer estatge faunístic del Devonià superior. Comprèn el període entre fa 382,7 ± 1,6 milions d'anys i fa 372,2 ± 1,6 milions d'anys.

## Fauna

* Tiktaalik roseae

## Referències

* ↑ Riba i Arderiu i Reguant i Serra, 1986, «Frasnià».

## Bibliografia

* Riba i Arderiu, O.; Reguant i Serra, S. Una taula dels temps geològics. Institut d'Estudis Catalans, 1986. ISBN 9788472830776.
# Cascadura

Cascadura és un barri de la Zona Nord del municipi del Rio de Janeiro.
El seu IDH, l'any 2000, era de 0,833, el 65 millor del municipi del Rio.
La seva principal característica és la facilitat en el transport. A més del tren, desenes de línies d'autobusos parteixen del barri o el travessen.
El comerç, sempre agitat, és una marca de Cascadura, que limita amb els barris de Madureira, Campinho, Quintino Bocaiúva, Praça Seca, Cavalcanti i Engenheiro Leal.

## Història

Maria Graham, el 1824, va publicar a Londres un llibre amb el títol "Diário de uma viagem ao Brasil" en el qual relata un passeig per la hisenda Santa Cruz i fa referència al local de "Casca d'Ouro", proper a Campinho. Alguns estudiosos donen com a origen del barri haver passat de l'expressió Casca d'Ouro a Cascadura.
No obstant això, el periodista i historiador Max Vasconcellos, en el seu treball "Vias Brasileiras de Comunicação", atribueix el nom del barri al fet que en els treballs de la via del tren els obrers van tenir gran dificultats de remoure amb pics la pedrera (cascadura) pròxima a l'estació de tren. No obstant això hi ha una altra versió i és que el nom fa referència a l'antic Barão Tereré (Regió de Minas Gerais), que fent una visita a la Hisenda, per la seva naturalesa arrogant va despertar el rebuig dels habitants locals, els quals li van atribuir el malnom de Casca Grossa, més tard modificat a Cascadura. No obstant això, tots aquests possibles orígens per al nom del barri no passen de mera especulació.
El 1858, l'Estrada de Ferro Central de Brasil va inaugurar el primer tram de la Línia Fèrria Suburbana fins a Cascadura, una mica més de 15 km de l'estació Dom Pedro II (Central do Brasil) i a Cascadura hi havia el magatzem de càrregues dels trens vinguts de Sao Paulo.

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «IDH dos bairros da cidade do Rio de Janeiro - WikiRio» (en portuguès). www.wikirio.com.br. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «IDS RIO BAIRROS 2000» (en portuguès). [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «Estação Cascadura | Estrada de Ferro Central do Brasil | Os trens de subúrbios do Rio de Janeiro» (en portuguès). [Consulta: 22 novembre 2020].

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Lucky Fred

Lucky Fred és una sèrie de televisió d'animació creada per Myriam Ballesteros. És una coproducció entre Imira Entertainment, Televisió de Catalunya, RAI Fiction i Top Draw Animation, amb la col·laboració de Disney Channel Espanya. Va debutar a Disney Channel Espanya i Nickelodeon Llatinoamèrica l'1 de novembre de 2011. El programa estava adreçat a un públic d'entre 6 i 12 anys. S'ha doblat al català pel canal Super3.

## Sinopsi

En Fred és un nen de 13 anys que viu a la ciutat de Barcelona, que un dia va veure com un robot tenia un accident espacial. El robot, que es convertirà en qualsevol dispositiu electrònic que en Fred pugui imaginar, s'uneix a en Fred que el bateja com a Divendres. No obstant això, se suposa que el robot pertanyia a la veïna del costat d'en Fred, la Braianna, i ara en Fred ha d'ajudar a protegir el planeta amb la Braianna i el Divendres.

## Distribució i reconeixements

La sèrie es va distribuir a més de cent cinquanta països i territoris. Va guanyar la categoria a millor programa de televisió d'animació del jurat de nens al Festival Internacional de Cinema Infantil de Chicago de 2011. També va obtenir el premi a la millor sèrie europea d'animació a l'Euro Film Festival de 2011.

## Referències

* 1 2 3 «Lucky Fred» (en anglès americà). MB Producciones. [Consulta: 20 juny 2022].
* ↑ «Lucky Fred». Goita què fan, ara!. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ «Arriba "Lucky Fred" al "Super3"». CCMA, 28-03-2012. [Consulta: 2 novembre 2023].
* 1 2 Washington, Ed «Imira Signs New Broadcasters for 'Lucky Fred'» (en anglès). , 26-03-2012.
# Universitat de Ginebra

La Universitat de Ginebra (Université de Genève) és una universitat a Ginebra, Suïssa. Va ser fundada per Joan Calví el 1559. Inicialment va ser un seminari teològic, on també es va ensenyar Dret. L'ensenyament va seguir sent marcadament teològic durant el segle xvii, on es van començar a agregar altres disciplines, mentre es convertia en un centre per a Il·lustració erudita.
El 1873 van caure les seves associacions religioses, amb la qual cosa, va adquirir el caràcter secular. Avui ocupa un paper capdavanter en molts camps, ja que la seva localització a Ginebra li dona una ubicació privilegiada per als estudis en assumptes diplomàtics i internacionals. Així mateix és considerada una de les universitats d'avantguarda en la investigació a Europa, realitzant notables descobriments en les ciències de la Terra i genètica, entre altres camps. És membre del Grup Coïmbra i de la LERU.

## Vegeu també

* Institut Jean-Jacques Rousseau
# Gonnardita

La gonnardita, també anomenada ranita o tetranatrolita, és un mineral de la classe dels tectosilicats, i dins d'aquesta pertany a l'anomenat grup de les zeolites -subgrup de la natrolita-. Va ser descoberta l'any 1896 a Gignat (França), sent nomenada en honor del mineralogista francès Ferdinand Gonnard.

## Característiques

És un aluminosilicat de calci i sodi.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la gonnardita pertany a «09.GA - Tectosilicats amb H₂O zeolítica; Zeolites amb unitats T₅O$_{10}$ – Zeolites fibroses» juntament amb els següents minerals: mesolita, natrolita, paranatrolita, escolecita, thomsonita-Ca, thomsonita-Sr, edingtonita i kalborsita.

## Formació i jaciments

Apareix com a mineral secundari en roques ígnies de tipus basalt, emplenant cavitats d'aquestes amb les seves característiques petites esferes blanques. També pot trobar-se en tefrita de leucita i altres roques alterades.
Sol trobar-se associat a altres minerals com: altres zeolites i calcita.

## Referències

* ↑ «Gonnardite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* Gonnardita, mindat.org.
* Gonnardita, webmineral.com.
* Manual de gonnardita, Mineral Data Publishing.
# Eugeni de Cartago

Eugeni de Cartago (llatí: Eugenius) (Cartago?, segona meitat del s. V - Vius, Tarn, 506) fou un religiós africà, bisbe de Cartago (481-506). És venerat com a sant per les esglésies catòlica i ortodoxa.

## Biografia

Huneric, el rei vàndal i arrià, va obstaculitzar la seva elevació a la seu de Cartago vers el 480, com a successor de Deogràcies, però finalment la va permetre a instància de Zenó i Placídia, emparentats amb ell. Per la seva austeritat, encert en el govern i espiritualitat, es va guanyar el respecte dels arrians. Arran d'un conflicte amb aquest grup, el rei el va destituir el febrer del 484 i el va desterrar al desert de Tripolitana, juntament amb altres 302 catòlics.
Fou cridat pel rei Guntamund, successor d'Huneric, cap al 485, però vuit anys més tard fou detingut i condemnat a mort pel nou rei Trasamund o Trasimund, que finalment va commutar la sentència per desterrament a Viena del Delfinat (Gàl·lia), on llavors vivia Alaric II, el rei visigot. Al Llenguadoc va fundar un monestir proper a la tomba de sant Amarant de Moissac, a Vius, prop d'Albi, on va viure fins a la seva mort el 13 de juliol del 505.

## Obres

Va escriure una Expositio fidei catholicae a demanda d'Huneric, on defensa la Bíblia i la divinitat de l'Esperit Sant. També va escriure obres de le que només se'n conserven fragments o citacions per d'altres: Apologeticus pro fide, Altercatio cum Arianis, i defenses dels catòlics davant del rei.

## Referències

* ↑ McNeal, M. «St. Eugenius of Carthage». A: The Catholic Encyclopedia (en anglès). Nova York: Robert Appleton Company, 1909.
# Frassilongo

Frassilongo (mòcheni Garait) és un municipi italià, dins de la província de Trento, a la vall dels Mocheni. És habitat per la minoria germànica dels mòcheni. L'any 2007 tenia 339 habitants. Limita amb els municipis de Fierozzo, Levico Terme, Novaledo, Pergine Valsugana, Roncegno, Sant'Orsola Terme i Vignola-Falesina

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Bruno Groff | Llista cívica |

## Referències

* ↑ «Frassilongo - Trentino - Italy» (en anglès). trentino.com.
# Cantó de Saint-Nicolas-de-Port

El cantó de Saint-Nicolas-de-Port és un cantó francès del departament de Meurthe i Mosel·la, situat al districte de Nancy. Té 14 municipis i el cap és Saint-Nicolas-de-Port.

## Municipis

* Azelot
* Burthecourt-aux-Chênes
* Coyviller
* Dombasle-sur-Meurthe
* Ferrières
* Flavigny-sur-Moselle
* Lupcourt
* Manoncourt-en-Vermois
* Richardménil
* Rosières-aux-Salines
* Saffais
* Saint-Nicolas-de-Port
* Tonnoy
* Ville-en-Vermois

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Clavel | SFIO |
| 1949-1961 | M. Berlet | RPF, després divers droite |
| 1961-1979 | Roger Boileau | Divers droite, després CD, després UDF-CDS |
| 1979-1985 | Jacques Gasthalter | PS |
| 1985-1992 | Gilles Aubert | RPR |
| 1992-2004 | Robert Blaise | PS |
| 2004- | Jean-Claude Pissenem | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 20.630 | 22.652 | 24.267 | 26.371 | 27.100 | 26.152 | 28.037 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Línia 2

«Línia 2» té aquests significats:
* Línia 2 (Rodalies Barcelona)
* Línia 2 del metro de Barcelona
* Línia 2 o Tramvia Tavernes Blanques-Nazaret
* Línia 2 TER Llenguadoc Rosselló
* Línia 2 (Rodalies València)
* Línia 2 del metro de París
* Línia 2 del TRAM Metropolità d'Alacant
* Línia 2 (Rodalies Madrid)
* Línia 2 del metro de Sevilla
# Triple hèlix

El concepte de la Triple Hèlix de les relacions universitat - indústria - govern sorgeix en la dècada de 1990. Citada pels autors Etzkowitz (1993) i Etzkowitz i Leydesdorff (1995), abasta elements de les obres precursores de Lowe (1982) i Sábato i Mackenzi (1982). Es refereix a la necessària i creixent relació triàdica entre la universitat, la indústria i el govern en la societat del coneixement.
La hipòtesi sobre la Triple Hèlix és que el potencial per a la innovació i el desenvolupament econòmic a la Societat del Coneixement es troba en la hibridació d'elements de la universitat, la indústria i el govern per generar nous formats institucionals i socials per a la producció, la transferència i aplicació del coneixement.

## Referències

* The Triple Helix concept Arxivat 2014-02-02 a Wayback Machine.
# Glasgow City Football Club

El Glasgow City Football Club és un club femení de futbol de Glasgow que juga a SWPL 1, la divisió més alta del futbol femení a Escòcia. El club ha competit a l'antiga UEFA Women's Cup ia la Lliga de Campions Femenina de la UEFA, i és el club que més títols ha guanyat de la Premier League escocesa femenina i la Copa escocesa des del 2000.

## Jugadores destacades

* Katharina Lindner

## Referències

* ↑ «Glasgow City beat Hibs to wrap up 11th successive SWPL title» (en anglès). BBC Sport, 12-11-2017.
# Kashibos

Els kashibos, cashibo o carapache són un poble indígena del Perú. Viuen a prop dels rius Aguaytía. San Alejandro i riu Súngaro. Els cashibso tenen tres subgrups, que són els pobles cashiñon, kakataibo, i ruño. Viuen principalment a cinc viles.

## Idioma

Els kashibos parlen la llengua kashibo, una de les llengües pano occidentals que s'escriu en alfabet llatí i s'ensenya a les escoles primàries.

## Història

Quan els missioners van ser abordats per primera vegada el 1757, els kashibos van matar-ne un i van obligar la resta a fugir. Mantenien relacions hostils amb les tribus veïnes. Es van unir a Juan Santos Atahualpa el 1744 en la destrucció de missions. El 1870, shetebos i Shipibo-conibo atacaren als cashibo.
Fins al segle XX els kashibo va evitar el contacte extern. El 1930 eren 4.000, però la seva població es va reduir per malalties. Simón Bolívar Odicio va dominar els kashibo del 1930 al 1940. Odicio era un kashibo que havia estat segrestat i criat pels shipibo. Va animar la tribu a obrir una carretera cap al seu territori, cosa que va provocar un assentament no nadiu i una ràpida aculturació, amb efectes devastadors sobre la tribu.
El 1940, el govern del Perú va oferir als kashibos supervivents una reserva; no obstant això, van declinar, desitjant romandre a la seva pròpia terra natal.

## Notes

* 1 2 3 "Cashibo-Cacataibo." Ethnologue. Retrieved 15 Feb 2012.
* 1 2 3 4 5 "Cashibo." Countries and Their Cultures. 2012. Retrieved 15 Feb 2012.
* ↑ «Cashibo». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (en anglès). 5. 11a ed. Cambridge University Press, 1911.

## Enllaços exterms

* Art cashibo, Museu Nacional de l'Indi Americà
# Mus nitidulus

Mus nitidulus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic del centre de Myanmar, on viu a la zona del curs baix de l'Irauadi. El 2007 es determinà que era una espècie diferent de M. cervicolor. Es creu que divergí dels seus parents més propers fa aproximadament 1,3 milions d'anys. El seu nom específic, nitidulus, significa 'esvelt' en llatí.

## Referències

* ↑ Entrada «Mus» d'Animalia (en anglès).
# Eugeni de Damasc

Eugeni de Damasc fou un cristià grec de Síria que va patir martiri juntament amb els seus pares Pau i Tatta i els seus germans Màxim i Ruf, a Damasc, probablement el lloc on vivien. La seva memòria es commemora el 25 de setembre.

## Referències

* ↑ Bunson, Matthew. Our Sunday Visitor's encyclopedia of saints. Second edition, 2014. ISBN 978-1-61278-716-9.
* ↑ «Saint Eugenius of Damascus» (en anglès americà). CatholicSaints.Info. [Consulta: 3 abril 2022].