OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Jaume de Rifà

Sant Jaume de Rifà és una ermita d'estil romànic situada al municipi de Sant Antoni de Vilamajor, a la comarca del Vallès Oriental, Catalunya. Està al nord del nucli de Sant Julià del Fou, prop de la urbanització de les Pungoles. És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita construcció d'una sola nau, amb arcs i volta apuntats, pertanyent al romànic avançat. L'absis, circular, té una finestra espitllerada. Té adossada la casa de l'ermità amb una espadanya a la partió. Pel que fa a la façana destaquen: la porta amb set dovelles, un rellotge de sol, i un pedrís des de la porta de l'absis.

## Història

El lloc de Vila Rifà està documentat des del 941. Pel 1098 pertanyia al monestir de Sant Cugat. Hi van viure conventualment unes religioses Deodades, de les quals hi ha notícia fins al 1357. L'edifici actual és del segle xiii, finals del romànic. El 1861 va ser emblanquinada i posteriorment es va restaurar l'interior. Està habilitada pel culte.

## Referències

* ↑ Pladevall i Font, Antoni [et al.].. Catalunya Romànica - Vallès Oriental i Occidental. Enciclopèdia Catalana, 1991. ISBN 84-7739-271-4 [Consulta: 19 juliol 2015]. , pàg.404
* 1 2 «Sant Jaume de Rifà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Zoran Nikolić

Zoran Nikolic (Nikšić, Montenegro, 1 d'abril de 1996) és un jugador de bàsquet montenegrí que pertany a la plantilla del KK Budućnost Podgorica. Amb 2,09 metres d'alçada, juga en la posició d'aler pivot.
Nikolic va arribar a Catalunya al setembre de 2011, i va fitxar pel Sant Josep de Girona després de ser descartat pel FC Barcelona. La temporada 2013-14 s'incorpora a les files del CB Prat, de la LEB Plata, filial del FIATC Joventut de la lliga ACB. La temporada següent, encara en el Prat però ara ja jugant en LEB Or, debuta amb el primer equip del Joventut en lliga. En la 2015-16 continuarà al Prat, alternant alguns partits amb el primer equip de la Penya. La temporada 2016-17 fitxa pel KK Budućnost Podgorica de Montenegro, a on jugarà a la primera categoria de la lliga montenegrina, la lliga Adriàtica i l'Eurocup.
Va ser internacional sub16 i sub 20 amb la selecció de Montenegro en els europeus B dels anys 2012 (plata), 2013 (or), 2015 i 2016 (or). El 2014 va competir a l'europeu sub18 a Konya (Turquia). Més recentment ha sigut internacional absolut amb Montenegro disputant la fase de classificació per la Copa del Món 2019.

## Referències

* ↑ «Zoran Nikolic Player Profile» (en anglès). Real GM. [Consulta: 27 maig 2018].
* ↑ Zoran Nikolić jugador a l'ACB
# Institut Provincial de Sanitat

L'Institut Provincial de Sanitat és una obra del monumentalisme academicista de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de tres plantes a la part central, corresponent a l'entrada principal i de dos a la resta. És notable la utilització abundant de la pedra en el pis inferior, a les cantonades, a les finestres i balcons i a les cornises d'acabament. Té un jardí al voltant, ben cuidat i disposat. Obra sense grans pretensions però força harmoniosa.

## Referències

* ↑ «Institut Provincial de Sanitat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 juny 2020].
# Pueblonuevo de Miramontes

Pueblonuevo de Miramontes és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya). L'any 2019 tenia 791 habitants. La seva extensió superficial és de 23,28 km² i forma part de la comarca del Campo Arañuelo.
Va ser una Entitat local menor dins el municipi de Talayuela fins que al decembre de 2013 es va constituir com a municipi. Encara que per un defecte de forma no va ser fins a novembre de 2014 que es va fer efectiva.

## Referències

* ↑ «DECRETO 225/2013, de 3 de diciembre, por el que se aprueba la segregación de la entidad local menor de Pueblonuevo de Miramontes para su constitución en municipio independiente de Talayuela (Cáceres)». Boletín Oficial de la Junta de Extremadura, 235, 05-12-2013, pàg. 65 [Consulta: 8 febrer 2020].
* ↑ «CORRECCIÓN de errores del Decreto 225/2013, de 3 de diciembre, por el que se aprueba la segregación de la entidad local menor de Pueblonuevo de Miramontes para su constitución en municipio independiente de Talayuela (Cáceres)». Boletín Oficial de la Junta de Extremadura, 223, 19-11-2014, pàg. 2 [Consulta: 8 febrer 2020].
# Puig de la Nau

El Puig de la Nau és una muntanya del País Valencià. Es troba al municipi de Benicarló, a la comarca del Baix Maestrat.

## Particularitats

Aquesta muntanya d'altitud moderada és una petita alineació muntanyosa orientada d'est a oest que s'alça uns 5 km al nord de Benicarló. Hi han dos tossals ben diferenciats i al cim del que està situat més a l'est hi ha l'ermita dels Sants Màrtirs Abdó i Senén que es troba en estat de ruïna.
Al vessant oriental, s'hi troben importants jaciments prehistòrics que abasten des del Bronze fins a la primera època cristiana i que tenen la seua esplendor en els segles V i VI aC, però no evidencien els orígens ibers de l'actual Benicarló.
Hi ha també una vasta zona degradada per una antiga pedrera tot just sota el poblat ibèric.

## Referències

* ↑ Ajuntament de Benicarló - Poblat ibèric del Puig de la Nau

## Bibliografia

* Flora de la Província de Castelló (castellà)

## Enllaços externs

* El País Valencià poble a poble; comarca a comarca - El Baix Maestrat
# Quimera de l'or

* No s'ha de confondre amb Febre d'or.
S'anomena quimera de l'or o febre de l'or a un període de migració de treballadors de forma massiva i precipitada cap a àrees més rústiques, en les quals s'havia produït un descobriment espectacular de mineral d'or. Sol referir-se en especial al que es va produir a Califòrnia el 1849.
Les febres de l'or van constituir un tret de la cultura popular del segle xix. Els factors que van induir molts a abandonar les seves ocupacions i formes de vida convencionals a la recerca de l'or són de variada índole:
* Relatives millores en les xarxes de transport,
* Millores en els mitjans de comunicació, que van contribuir a estendre notícies i rumors,
* Certa insatisfacció social.
* Esperit d'aventura
* Un sistema monetari internacional basat en el patró or.
Curiosament, pocs miners es van fer rics, mentre que els proveïdors d'aquests i altres comerciants van trobar la fortuna gràcies a aquests processos.

## Zones

Zones en què es va donar la febre d'or:
* Sud dels Apalatxes als Estats Units, al nord d'Atlanta i a l'oest de Charlotte, a Geòrgia a la fi dels anys trenta del segle xix i a Carolina del Nord al voltant de 1848.
* Febre de l'or de Califòrnia (1848).
* Febre de l'Or de Colorado cap a final de la dècada dels anys cinquanta del segle xix.
* Febre de l'or a Austràlia (1851).
* Febre de l'or del canó del Fraser (1858).
* Febre de l'or de Pike's Peak (1848-1861).
* Nord de Nevada des de 1850.
* Otago, Nova Zelanda des de 1861.
* Est d'Oregon anys 60 i 70 del segle xix.
* Montana des de 1863.
* Terra del Foc, Argentina i Xile (1883).
* Transvaal (Sud-àfrica), el 1886. L'arribada de miners va ser un dels factors que van alimentar la Guerra dels Boers.
* Febre de l'or de Klondike, a Yukon, Canadà (1896).
* Alaska (1898).

## Vegeu també

* Febre d'Or, període de la història de Catalunya
* La quimera de l'or, pel·lícula de Charles Chaplin
# Quimera (peix)

* Per a altres significats, vegeu «Quimera (desambiguació)».
La quimera (Chimaera monstrosa) és una espècie de peix cartilaginós quimeriforme de la família Chimaeridae.

## Característiques

Chimaera monstrosa pot assolir 1,5 metres de llarg i pesar 2,5 kg. El color és marró, amb ratlles blanques en diferents les direccions. Els ulls són grans i de color verd. La línia lateral es pot apreciar clarament al cap. En l'aleta dorsal té una espina verinosa que pot causar molt dolor.

## Història natural

És ovípar i l'època de fresa és a la primavera i l'estiu. Té un cicle de vida molt lent, arribant a la maduresa sexual entre els 11,2 i els 13,4 anys, amb una esperança de vida d'entre 26 i 30 anys.
Pel que fa a l'hàbitat, aquesta espècie prefereix la plataforma continental superior entre els 300 i 500 metres de profunditat, amb un màxim confirmat de 1.663 metres. En aigües menys profundes normalment se'n poden observar de malalts o a punt de morir. És pròpia de l'est de l'oceà Atlàntic, des de l'oest d'Àfrica fins al nord de Noruega i Islàndia. També se n'han vist a la part occidental de la mar Mediterrània i, possiblement, al sud d'Àfrica.

## Referències

* ↑ «quimera - Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 5 abril 2024].
* ↑ Dagit, D.D. & Caldas, J.P. 2007. Chimaera monstrosa. 2008 IUCN Red List of Threatened Species (anglès)
* ↑ Dagit, D.D. & Caldas, J.P. 2007. Chimaera monstrosa. 2008 IUCN Red List of Threatened Species (anglès)
Viccionari
# Ral·li de la Comunitat de Madrid

El Ral·li de la Comunitat de Madrid és una prova automobilística de ral·li que s'organitza anualment a la Comunitat de Madrid des de l'any 2010, tot i que també acostuma a realitzar algun tram a territoris propers com la Província d'Àvila. És puntuable pel Campionat d'Espanya de Ral·lis d'Asfalt i en algunes edicions pel Super Campionat d'Espanya de Ral·lis.
En algunes edicions ha tingut un format de ral·li show amb trams dins del Circuit del Jarama. El pilot amb un major nombre de victòries és José Antonio Suárez amb 4 victòries.

## Palmarès

| Any | Pilot | Copilot | Vehicle |
| 2010 | Pedro Burgo | Marcos Burgo | Mitsubishi Lancer Evo X |
| 2011 | Sergio Vallejo | Diego Vallejo | Porsche 997 GT3 |
| 2012 | Sergio Vallejo | Diego Vallejo | Porsche 997 GT3 |
| 2013 | José Antonio Suárez | Pablo Marcos | Mitsubishi Lancer Evo IX |
| 2014 | Sergio Vallejo | Diego Vallejo | Porsche 997 GT3 |
| 2015 | Iván Ares | Álvaro Bañobre | Porsche 997 GT3 |
| 2016 | Christian García | Rebeca Liso | Mitsubishi Lancer Evo X |
| 2017 | Gorka Antxustegui | Alberto Iglesias | Suzuki Swift R+ |
| 2018 | José Antonio Suárez | Cándido Carrera | Hyundai i20 R5 |
| 2019 | Iván Ares | David Vázquez | Hyundai i20 R5 |
| 2020 | José Antonio Suárez | Borja Rozada | Citroën C3 R5 |
| 2021 | José Antonio Suárez | Alberto Iglesias | Škoda Fabia Rally2 evo |

## Enllaços externs

* Històric de resultats a ewrc-results

## Referències

* ↑ Telemadrid. «El Rally Comunidad de Madrid RACE proclama a Pepe López campeón de España» (en castellà), 20-12-2020. [Consulta: 17 maig 2022].
* ↑ «Sergio Vallejo gana el Rally de Madrid 2012» (en espanyol europeu). [Consulta: 17 maig 2022].
* ↑ «Sergio Vallejo gana el Rallye Comunidad de Madrid y se proclama Bicampeón de España». [Consulta: 17 maig 2022].
* ↑ Valverde, Hugo. «Rallye RACE Comunidad Madrid 2015: Iván Ares gana en su primera participación» (en castellà), 15-11-2015. [Consulta: 17 maig 2022].
* ↑ Sport. «Antxustegi logra en Madrid su primera victoria en el CERA» (en castellà), 25-11-2017. [Consulta: 17 maig 2022].
* ↑ «Iván Ares gana el Rally de Madrid y Pepe López el S-CER» (en espanyol europeu). [Consulta: 17 maig 2022].
* ↑ «Cohete Suárez despite 2021 ganando el RallyShow de Madrid» (en espanyol europeu). [Consulta: 17 maig 2022].
# Ramessu

Ramessu (Memfis, segle XIII aC - segle XIII aC) o Ramsès fou un antic príncep hereu egipci durant la dinastia XIX. Ramsés era el fill gran de Ramsès II i la reina Isetnofret, i el segon fill en general després d'Amunherkhepeshef, el fill gran de la Gran Esposa Reial Nefertari.
Va viure fins al 52è any de regnat del seu pare quant tindria més d'aquesta edat. Fou príncep hereu durant alguns anys, entre la mort del seu germà Amonherkhepsef vers el 40è any de regnat del pare, i la seva mort, no abans del 52è any de regnat.
Fou probablement enterrat a la tomba del seu pare a la Vall dels Reis.

## Referències

* 1 2 Kitchen, Kenneth A., Pharaoh Triumphant: The Life and Times of Ramesses II, King of Egypt, Aris & Phillips. 1983 ISBN 978-0-85668-215-5
* ↑ Aidan Dodson & Dyan Hilton, The Complete Royal Families of Ancient Egypt, Thames & Hudson (2004), pp. 160–173, ISBN 0-500-05128-3
# Raninur

Raninur, Rani-nur o Rani Nur (El rostre de la Reina) és una cova de pedra al districte de Khorda (Khurda) a Orissa a les muntanyes Khandgiri, una de les més modernes de les excavades en aquestes muntanyes. Aquestes coves foren utilitzades pels primers pobladors coneguts de l'Índia i després pels budistes i jainistes; la de Raninur fou utilitzades per aquestos darrers i pels jainistes entre 200 aC i el 1200 dC. Està formada per duess files de cel·les una sobre l'altra i amb dos figures a manera de guardians a l'entrada. Inclou també diversos gravats, escultures, pintures i taules.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Raniero Vanni d'Archirafi

Raniero Vanni d'Archirafi (Itàlia, 1931) és un diplomàtic italià que fou membre de la Comissió Europea entre 1993 i 1995.

## Activitat política

Sense afiliació política, l'any 1984 fou nomenat ambaixador del seu país a Espanya, càrrec que va mantenir fins al 1987, moment en el qual fou traslladat a la República Federal d'Alemanya. El 1989 fou nomenat Director General d'Assumptes Econòmics en el govern del primer ministre Giulio Andreotti, esdevenint el 1991 Director General d'Assumptes Polítics.
El 1992 el nou primer ministre Giuliano Amato el nomenà representant italià en la formació de la Comissió Delors III, en la qual fou nomenat Comissari Europeu del Mercat Interior i Serveis, càrrec que compartí amb l'alemany Martin Bangemann. Així mateix fou nomenat Comissari Europeu de Reforma Institucional i Comissari Europeu d'Empresa, i abandonà la política europea en finalitzar el seu mandat en la Comissió el gener de 1995.
# Pugatxov (vila)

* No s'ha de confondre amb Omelian Pugatxov.
Pugatxov - Пугачёв (rus) - és una ciutat de l'óblast de Saràtov, a Rússia.

## Geografia

Pugatxov es troba a la vora de l'Irguiz, un afluent del Volga, a 200 km al nord-est de Saràtov i a 843 al sud-est de Moscou.

## Història

L'origen de Pugatxov es remunta a l'slobodà Metxetnaia, fundada el 1764 per Vells creients que tornaren de Polònia. El 1835 rebé l'estatus de ciutat i fou reanomenada Nikolàievsk en honor del tsar Nicolau I. El 1918 la vila rebé el nom del cap de la revolta cosaca Omelian Pugatxov (1740-1775).
# Ramal de la Granja

El Ramal de la Granja és una pista asfaltada moderna del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Arrenca de la Carretera d'Abella de la Conca al nord-oest de Casa la Loli en direcció al nord-est, i en 200 metres porta a les Granges de l'Olivelles, a la porta de les quals acaba.

## Etimologia

Se l'anomena ramal perquè es tracta d'una curta derivació de la carretera, que duu a les Granges de l'Olivelles, d'on la segona part del nom.

## Enllaços externs

* El Ramal de la Granja en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ramiz Alia

Ramiz Alia (Shkodër, 18 d'octubre de 1925 - Tirana, 7 d'octubre de 2011) va ser un líder comunista albanès, president d'Albània entre 1991 i 1992. Anteriorment havia estat secretari general del Partit del Treball d'Albània (1985-1991) i cap d'estat del país entre 1982 i 1992. Designat per Enver Hoxha com el seu successor, va prendre el poder a la mort d'aquest.
Des de l'inici del seu mandat va emprendre accions destinades a trenar l'aïllament del país i va promulgar polítiques d'acostament cap als estats veïns, així com cap als Estats Units i Rússia. A partir del 1988 promogué la liberalització del règim i posà fi a més de 20 anys de prohibició de llibertat religiosa. Arran de les revoltes de final del 1990 i començament del 1991 es va veure forçat a legalitzar diversos partits i organitzacions i alliberar una part dels presos polítics.
Després de la fi del règim comunista va ser jutjat en diverses ocasions per abús de poder i apropiació indeguda i va ser condemnat a 12 anys de presó. Va escapar-ne aprofitant la Guerra Civil albanesa de 1997. Posteriorment va ser absolt dels càrrecs de genocidi i crims contra la humanitat.

## Referències

* ↑ Palmowski, Jan. Historia Universal del siglo XX (en castellà). Madrid: Complutense, 1998, p. 22. ISBN 9788489784574.
* ↑ «Ramiz Alia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rascló de Niue

El rascló de Niue ( Gallirallus huiatua) és un ocell extint de la família dels ràl·lids (Rallidae).
Aquest rascló va ser descrit l'any 2000, a partir d'ossos subfòssils recollits el gener de 1995 pel paleozoòleg Trevor Worthy al jaciment de la cova d'Anakuli al poble de Hakupu, a l'illa de Niue a la Polinèsia occidental. Les restes tenen una antiguitat de entre 5300 i 3600 anys, per tant són anteriors al primer assentament humà de l'illa.

## Referències

* ↑ DW Steadman, TH Worthy, AJ Anderson i R Walter "NEW SPECIES AND RECORDS OF BIRDS FROM PREHISTORIC SITES ON NIUE, SOUTHWEST PACIFIC," The Wilson Bulletin 112(2), 165-186, (1 June 2000)
# Rascló de Nova Bretanya

El rascló de Nova Bretanya (Hypotaenidia insignis) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita els bosc humit de Nova Bretanya.
# Raphaël Arnault

Raphaël Arnault (Lió, 8 de gener de 1995) és un polític francès de La França Insubmisa que va ser elegit membre de l'Assemblea Nacional per la 1a circumscripció de Valclusa a les eleccions legislatives de 2024. El 2018 va fundar l'organització antifeixista Jeune Garde antifasciste, i n'és portaveu.

## Trajectòria

Arnault va néixer a l'Hôpital de la Croix-Rousse de Lió. Es va implicar per primera vegada en política a causa de les protestes del 2016 contra la llei El Khomri sobre relacions laborals. Es va unir al Nou Partit Anticapitalista i va ser el seu candidat a la 2a circumscripció del Roine a les eleccions legislatives de 2022.
El 6 de maig de 2024 va ser citat per la policia sense arribar a ser processat arran d'un comunicat de premsa del 7 d'octubre de 2023 en què descrivia Hamàs com un moviment de resistència: «Avui, la resistència palestina ha llançat una ofensiva sense precedents sobre l'estat colonial israelià».

## Referències

* ↑ «Résultats législatives 2024 : le candidat antifa et fiché S Raphaël Arnault élu député». Le Figaro, July 7, 2024.
* ↑ «Tout ce que l’on sait sur Raphaël Arnault, ce Lyonnais candidat du Front Populaire fiché S». Le Progrès, June 17, 2024.
* ↑ «Législatives 2024 : le candidat LFI fiché S Raphaël Arnault, annonce son élection dans la 1ère circonscription du Vaucluse». Europe 1, July 7, 2024.
* ↑ «2e circonscription du Rhône: qui est Raphaël Arnault, candidat de l'extrême gauche?». Le Progrès, May 23, 2022.
* 1 2 «Le candidat NFP Raphaël Arnault, vrai dur ou apparatchik ?». Le Point, July 5, 2024.
* ↑ StreetPress. «Raphaël Arnault, un député antifasciste à l’Assemblée ?» (en francès). StreetPress. [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ Darnault, Maïté. «Antifa lyonnais, ex-NPA, assistant d’éducation : qui est Raphaël Arnault, le candidat LFI qui divise dans le Vaucluse» (en francès). Libération. [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ «Élections législatives: le Nouveau Front populaire parachute Raphaël Arnault, militant antifa, violent et fiché S» (en francès). Le Figaro, 15-06-2024. [Consulta: 12 juliol 2024].
# Reactor d'aigua pressuritzada

Un reactor d'aigua pressuritzada, VVER o PWR (de l'anglès pressurized water reactor) és un tipus de reactor nuclear d'una central nuclear tal que fa servir aigua a alta pressió com a moderador dels neutrons, per a refrigerar el reactor i per a produir vapor als generadors de vapor. Com a combustible usen òxids d'urani enriquit entre el 2% i el 4%, tot i que algunes poques fan servir MOX. En 1997, al món hi havia 251 centrals nuclears amb aquest tipus de reactor, sumant una potència total de més de 230.000 MWe, que representa prop del 60% de la producció mundial d'energia a les centrals nuclears. És la tecnologia utilitzada a Ascó I i II i Vandellòs II.
Utilitza tres circuits de refrigeració: el primari amb aigua a pressió que mai surt de l'edifici de contenció, portant la calor del reactor a un intercanviador de calor i el secundari d'aigua en ebullició que rep la calor a l'intercanviador a l'edifici de contenció i amb el vapor generat mou les turbines.
El seu senzill disseny permet alliberar la part superior del reactor per poder posar-hi les barres de control, de forma que en cas d'emergència es pot tallar (amb un robot o un explosiu) la seva sustentació i aturar de cop la central, fins i tot en absència d'una font d'energia auxiliar.

## Referències

* ↑ http://www.anav.es/cat/c0301.htm Arxivat 2009-12-23 a Wayback Machine.
# Refugi de San Vicienda

El Refugi de San Vicienda (en aragonés cubilar d'a Sant Vicienda u cabanya de Sant Vicienda, en castellà refugio de San Vicenda) es troba a 1.780 m d'altitud al Parc d'Ordesa i Mont Perdut, entre el Coll de Plana Canal i el Canyó d'Añisclo. És un refugi ramader de muntanya no guardat amb 8 places.

## Referències

* ↑ (castellà) Toponimos oficials de Sobrarbe en www.lenguasdearagon.org
* ↑ Refugios pirenaicos. [2a. ed. amp. y corr.]. Saragossa: Prames, D.L. 1993. ISBN 8487601197.

## Enllaços externs

* Ruta cap al Refugi San Vicenda Arxivat 2013-06-19 a Wayback Machine. (castellà)
# Rebellion (pel·lícula)

Rebellion és una pel·lícula documental britànica de 2021 escrita i dirigida per Maia Kenworthy i Elena Sánchez Bellot. Se centra en els orígens del moviment social i polític Extinction Rebellion, les lluites d'egos i el xoc generacional. El documental relata els orígens del col·lectiu des de dins, amb accés al nucli dur del grup, i retrata l'eufòria inicial i els conflictes per anar prenent decisions consensuades. La tensió interna s'ajunta amb la pressió policial i política per desestabilitzar el col·lectiu. Es va estrenar als cinemes del Regne Unit el 28 de març de 2022 El 6 d'octubre del mateix any es va estrenar la versió subtitulada al català en el marc de la iniciativa El Documental del Mes, vinculada al festival DocsBarcelona.
Ha estat seleccionat per diferents festivals, com el Festival Internacional de Cinema Documental de Copenhaguen, el Festival Internacional de Cinema Documental d'Amsterdam o el DocPoint. Va ser la projecció inaugural del Festival de Cinema de Human Rights Watch.

## Referències

* ↑ Adams, Mark. «IDFA Frontlight review - Rebellion by Maia Kenworthy, Elena Sanchez Bellot» (en anglès), 23-11-2021. [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ Waywell, Chris. «Rebellion review: UK's own climate crusaders come under the spotlight» (en anglès britànic). [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ «Rebellion review: Warts-and-all documentary exposes the eco-warrior movement» (en anglès). [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ Woodend, Dorothy. «Even More VIFF!» (en anglès), 05-10-2022. [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ «A squall before the storm» (en anglès). Modern Times, 19-11-2021. [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ «Rebellion review – thoughtful documentary telling the real story behind Extinction Rebellion» (en anglès). The Guardian, 15-03-2022 [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ Rebellion a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «El Documental del Mes tornarà dijous amb «Rebellion» de Maia Kenworthy i Elena Sánchez Bellot». NacióManresa. [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ «Rebellion». DocsBarcelona. [Consulta: 24 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Rebellion a GoitaQuèFanAra.cat
* Tràiler subtitulat en català