OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lennard Kämna

Lennard Kämna (Wedel, Schleswig-Holstein, 9 de setembre de 1996) és un ciclista alemany. Actualment corre a l'equip Bora-Hansgrohe.
Especialitzat en la contrarellotge, el 2014 es proclamà campió del món de contrarellotge júnior, i l'any següent guanyà la medalla de bronze als campionat del món sub-23 de l'especialitat per darrere del danès Mads Würtz Schmidt i el seu compatriota Maximilian Schachmann. El 2020 guanyà una etapa al Tour de França.

## Palmarès en ruta

* 2014
** Campió del món júnior en contrarellotge
** Campió d'Europa júnior en Contrarellotge
** Campió d'Alemanya de contrarellotge júnior
** 1r al Gran Premi Rüebliland i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Ístria
** Vencedor d'una etapa al Trofeo Karlsberg
* 2015
** Campió d'Alemanya en contrarellotge sub-23
** Vencedor d'una etapa al Giro de la Vall d'Aosta
* 2016
** Campió d'Europa sub-23 en Contrarellotge
* 2017
** Campió del món en contrarellotge per equips
* 2020
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 2021
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
* 2022
** Campió d'Alemanya en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Andalusia
** Vencedor d'una etapa del Tour dels Alps
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2023
** Vencedor d'una etapa al Tour dels Alps
** Vencedor de la 9a etapa de la Volta a Espanya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2017. No surt (17a etapa)
* 2023. 30è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Tour de França

* 2019. 40è de la classificació general
* 2020. 33è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2022. No surt (16a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2022. 19è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2023. 9è de la classificació general

## Referències

* ↑ «El danés Mads Schmidt logra el oro en la contrarreloj sub-23». mundodeportivo.com, 21-09-2015 [Consulta: 9 novembre 2015].
* ↑ «Kämna niega el triunfo a Ineos en la nueva debacle de Egan Bernal» (en castellà), 15-09-2020. [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Lennard Kämna a ProCyclingStats
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Ubuntu GNOME

Ubuntu GNOME és un sistema operatiu basat en GNU/Linux i que es distribueix com a programari lliure. És un derivat oficial d'Ubuntu però en comptes d'usar l'entorn d'escriptori Unity, que Ubuntu va adoptar a partir de la seva versió 11.04, usa GNOME. La seva primera versió estable va estar basada en l'Ubuntu 12.10.

## Versions

| Versió actual | Versió sense suport | Versió amb suport | Futura versió |
| Versió | Nom en clau | Data de llançament | Amb suport fins a | Observacions |
| 12.10 | Quantal Quetzal | 18 d'octubre de 2012 | Abril de 2014 | Primera versió. |
| 13.04 | Raring Ringtail | 26 d'abril de 2013 | Desembre de 2013 | Firefox substitueix GNOME Web (Epiphany) com a navegador predeterminat. L'"Ubuntu Software Center" i l'"Update Manager" substitueix "GNOME Software (gnome-packagekit)". LibreOffice 4.0 va estar disponible de manera predeterminada en lloc de Abiword i Gnumeric. |
| 13.10 | Saucy Salamander | 17 d'octubre de 2013 | Maig de 2014 | GNOME 3.8 |
| 14.04 LTS | Trusty Tahr | 17 d'abril de 2014 | Abril de 2017 | Versió LTS (Suport tècnic estès) |
| 14.10 | Utopic Unicorn | 23 d'octubre de 2014 | Julio de 2015 | GNOME 3.10 gnome-maps i gnome-weather instal·lats per defecte. Sessió de GNOME Classic inclosa, seleccionable en l'inici. |
| 15.04 | Viviu Vervet | 23 d'abril de 2015 | Desembre de 2015 | GNOME 3.14 |
| 15.10 | Wily Werewolf | 21 d'octubre de 2015 | Julio de 2016 | GNOME 3.16 |
| 16.04 LTS | Xenial Xerus | 21 d'abril de 2016 | Abril de 2019 | GNOME 3.18 |

## Instal·lació
### Requisits

Característiques mínimes per a la instal·lació de l'Ubuntu GNOME 16.04:
* Processador a 1000 MHz.
* Memòria RAM d'1.5 GB.
* 7 GB d'espai lliure en el disc dur.
* Un lector de CD/DVD o un port USB per al dispositiu d'instal·lació.
* Connexió a Internet útil però no imprescindible (per instal·lar actualitzacions durant la instal·lació del sistema).

### Imatges ISO oficials

Les imatges ISO de Ubuntu GNOME poden descarregar-se des dels servidors de Ubuntu, i estan disponibles per a sistemes de 32 i 64 bits. Es poden descarregar tant per descàrrega directa com per la xarxa P2P Torrent, reduint així la càrrega dels servidors.

## Referències

* ↑ «UbuntuGNOME - Introducció».
* ↑ «Ubuntu GNOME Remix 12.10 released!».
* ↑ «Requisits mínims del sistema».
# Torrent del Gorg dels Diners

El Torrent del Gorg dels Diners és un torrent del municipi d'Escorca, a Mallorca. Aquest torrent neix a la cara nord del Puig Major, a la zona coneguda com la Coma del Ribell o la Coma Fosca i baixa passant prop de les possessions de Bini Gran i Bini Petit, fins a Cala Tuent, superant un gran desnivell. El seu curs discorre paral·lel al torrent de l'Al·lot Mort.

## Enllaços externs

* Descente-canyon.com (francès)
# Pas cobert de la Família So

El carrer Família So és un carrer de Talavera (Segarra) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Hi ha un pas cobert situat al carrer Família So, delimitat per dos portals que segueix una tipologia bastant comuna en aquest tipus de construccions defensives aprofitant els baixos de les cases. El portal exterior d'arc de mig punt, conserva l'estructura primitiva visible encara als seus brancals. Amb tot, s'ha perdut les dovelles que formaven l'estructura de l'arc. El portal interior, així com el seu pas cobert, presenten notables modificacions per motius de consolidació d'aquestes estructures. El portal interior és d'arc de mig punt rebaixat i el pas cobert és de volta de canó.
En aquest pas cobert no s'ha tingut cura per unificar els criteris pel que fa a l'ús dels materials emprats, desdibuixant notablement el seu passat històric. Així doncs, podem trobar una alternança de maó, zones consolidades amb arrebossat o pedra local sense cap organització ni criteri estètic.

## Història

La família So van ser propietaris de castell de Talavera a partir de la segona meitat del segle xiv fins al segle xviii, que per casament passaren a ser dels marquesos de Rubí, fins a l'abolició dels senyorius jurisdiccionals al segle xix.

## Referències

* 1 2 3 «Carrer Família So». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Orthoraphis

Orthoraphis és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per George Hampson el 1896.

## Taxonomia

* Orthoraphis metasticta Hampson, 1899
* Orthoraphis obfuscata (Hampson, 1893)
* Orthoraphis paula West, 1931
* Orthoraphis striatalis Hampson, 1916

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 9 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Orthoraphis Hampson, 1896» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Lennard Hofstede

Lennard Hofstede (Poeldijk, Westland, 29 de desembre de 1994) és un ciclista neerlandès. Va ser professional del 2017 al 2023. En el seu palmarès destaca el Roine-Alps Isera Tour de 2016.

## Palmarès

* 2012
** Vencedor d'una etapa als Tres dies d'Axel
* 2016
** 1r al Roine-Alps Isera Tour i vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2017. Abandona (12a etapa)
* 2019. 152è de la classificació general
* 2020. 51è de la classificació general
* 2021. 128è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2018. 144è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Hofstede se retira a los 29 años» (en castellà). ciclismoafondo, 31-12-2023. [Consulta: 31 desembre 2023].
* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Tossal Negre (Prullans)

El Tossal Negre és una muntanya de 1.358 metres que es troba al municipi de Prullans, a la comarca de la Baixa Cerdanya.

## Referències

* ↑ «tossal Negre». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ Puigjaner, Josep-Maria. Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya. Institut d'Estudis Catalans, 2003, p. 491. ISBN 978-84-393-6189-3.
# Northway Village

Northway Village és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 107 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Northway Village tenia 107 habitants, 32 habitatges, i 20 famílies La densitat de població era de 15,6 habitants/km².
Dels 32 habitatges en un 50% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 31,3% hi vivien parelles casades, en un 25% dones solteres, i en un 34,4% no eren unitats familiars. En el 31,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,7% tenia menys de 18 anys, un 14% entre 18 i 24, un 21,5% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones hi havia 91,1 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 118,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.688 $ i la renda mediana per família de 26.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.188 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 10.300 $. Aproximadament el 9,1% de les famílies i el 25% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Northway Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Northway Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Stephane Emaná

Stephane Onesime Emaná (Yaoundé, Camerun, 17 de juny de 1994), és un futbolista camerunès. Juga de davanter ofensiu i el seu actual equip és el Club Gimnàstic de Tarragona de la Segona divisió espanyola de futbol És germà del futbolista Achille Emana.

## Trajectòria

Stephane va jugar en les categories inferiors del Xerez CD. El 2013 va signar pel filial de l'equip tarragoní i el gener de 2016 va tenir l'oportunitat de debutar d'amb el primer equip en la Lliga Adelante. Als seus 21 anys Stephane Emaná va debutar en la Lliga Avanci i la seva parella en la davantera no era un altre que el seu germà Achille, de 33 anys. Amb 12 anys de diferència, junts formen l'atac dels catalans i van despertar la il·lusió dels afeccionats locals. Durant el 2016, Emana combina participacions amb la CF Pobla de Mafumet i amb el Nàstic de Tarragona de la Segona divisió d'Espanya.

## Referències

* ↑ El Albacete no puede con los hermanos Emaná
* ↑ Los Emaná, una saga de hermanos en el Gimnàstic
* ↑ Los 'Big Brothers' de Tarragona
# Papa Hilari

* Per a altres significats, vegeu «Sant Hilari».
Hilari (Sardenya? - Roma 468) va ser bisbe de Roma de 461 a 468.

## Primers anys

D'acord amb Liber Pontificalis, va néixer a Sardenya, fill de Crispinià o Crispí.
Prevere de l'església romana, nomenat diaca, va ser un dels llegats de Lleó I al concili d'Efes (449), on apareix esmentat a les actes protestant contra la condemna i deposició del patriarca Flavià de Constantinoble. Flavià va morir durant el transcurs del concili a causa del tracte violent allà rebut, Hilari va témer per si mateix i va fugir d'Efes recorrent vies secundàries fins a Itàlia, tal com ho explicà en una carta a l'emperadriu Pulquèria.

## Pontificat

Quan ocupava el càrrec d'ardiaca va ser triat per succeir a Lleó I, després d'una vacant de nou dies, i consagrat bisbe de Roma probablement el 19 de novembre de 461, o bé dos dies abans, segons els bol·landistes. El seu pontificat és recordat per l'afirmació d'autoritat de la seu romana sobre les províncies de la Gàl·lia i d'Hispània, seguint la política del seu predecessor, que havia aconseguir de Valentinià III una escrit (445) que confirmava la supremacia sobre terres gal·les.
Va establir que per a ser sacerdots era necessària una profunda cultura i que pontífexs i bisbes no podien designar els seus successors.

## Mort

Va morir a Roma el 29 de febrer de 468.

## Referències

* ↑ Loomis, Louise Ropes. The Book of the Popes (Liber Pontificalis) (en anglès). Nova York: Columbia University Press, 1916, p. 102-104.
* 1 2 3 Wace, Henry; Piercy, William Coleman. «Hilarius, bp. of Rome». A: Dictionary of Christian Biography and Literature to the End of the Sixth Century (en anglès). Londres: John Murray, 1911.
* ↑ Kirsch, Johann Peter. «Pope St. Hilarus». A: Catholic Encyclopedia (en anglès). vol. 7. Nova York: The Encyclopedia Press, 1913.
# Litvinskita

La litvinskita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la zirsinalita-lovozerita. Rep el nom en honor de Galina Litvinskoa (Галины Петровны Литвинской) (1920-1994), geòleg, geoquímic, cristal·lògraf i professor principal del Departament de Cristal·lografia i Cristaloquímica de la Universitat Estatal de Moscou.

## Característiques

La litvinskita és un silicat de fórmula química Na₂(◻,Na,Mn)ZrSi₆O₁₂(OH,O)₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1999. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la litvinskita pertany a «09.CJ - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 6 [Si₆O$_{18}$]$^{12-}$ (sechser-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: bazzita, beril, indialita, stoppaniïta, cordierita, sekaninaïta, combeïta, imandrita, kazakovita, koashvita, lovozerita, tisinalita, zirsinalita, kapustinita, baratovita, katayamalita, aleksandrovita, dioptasa, kostylevita, petarasita, gerenita-(Y), odintsovita, mathewrogersita i pezzottaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pegmatita Shkatulka de la mina Umbozero, situada al mont Al·luaiv, dins el districte de Lovozero (óblast de Múrmansk, Rússia). També ha estat descrita al Kukisvumtxorr, una muntanya del massís de Khibini, també a l'óblast de Múrmansk, i a la pedrera Poudrette, al Quebec (Canadà). Aquests indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Litvinskite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 gener 2020].
# Tossal Pedregós

El Tossal Pedregós és una muntanya de 734 metres que es troba al municipi de Mont-ral, a la comarca catalana de l'Alt Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# North East London

North East London (en català Londres nord-est) és una subregió de Londres segons estableix el Pla de Londres. Aquesta subregió agrupa els districtes londinencs de Barking i Dagenham, Ciutat de Londres, Havering, Newham, Redbridge, Tower Hamlets, Waltham Forest.

## Referències

* ↑ «The London Plan | London City Hall» (en anglès). [Consulta: 8 març 2024].
* ↑ «The 2023 Review of Parliamentary Constituency Boundaries in England – Volume one: Report – London | Boundary Commission for England». [Consulta: 8 març 2024].
# Torneig Comte de Godó 1970

El Trofeu Comte de Godó 1970 és una competició tennística que es jugà sobre terra batuda pertanyent al circuit Grand Prix. La 18a edició del torneig es va celebrar entre el 5 i l'11 d'octubre de 1970 en el Reial Club de Tennis Barcelona a Barcelona, Catalunya.

## Quadre individual masculí

| 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 2 | K. Rosewall | 6 | 6 | 6 | | |
| | P. Rodríguez | 4 | 3 | 3 | | | 2 | K. Rosewall | 8 | 5 | 3 | | |
| 7 | Ž. Franulović | 7 | 7 | 7 | | | 7 | Ž. Franulović | 10 | 7 | 6 | | |
| | L. Hoad | 5 | 5 | 5 | | | | | | | | | | 7 | Ž. Franulović | 5 | 6 | 4 | 1 | |
| 3 | A. Gimeno | 8 | 6 | 5 | 6 | | | | | | | | | 6 | M. Santana | 7 | 4 | 6 | 6 | |
| | A. Muñoz | 6 | 2 | 7 | 1 | | | A. Muñoz | 2 | 2 | 5 | | | | | | | | | |
| 6 | M. Santana | 6 | 6 | 6 | | | 6 | M. Santana | 6 | 6 | 7 | | | | | | | | | |
| | J. Guerrero | 4 | 0 | 4 | | | | | | | | | | | | | | | | | 6 | M. Santana | 6 | 6 | 6 |
| | M. Cox | 6 | 1 | 2 | 2 | | | | | | | | | | | | | | | | 1 | R. Laver | 4 | 3 | 4 |
| 4 | J. Kodes | 4 | 6 | 6 | 6 | | 4 | J. Kodes | 6 | 5 | 7 | 8 | 5 | | | | | | | |
| | J. Gisbert | 6 | 3 | 6 | 4 | 6 | | J. Gisbert | 2 | 7 | 5 | 10 | 7 | | | | | | | |
| 5 | C. Drysdale | 4 | 6 | 2 | 6 | 4 | | | | | | | | | J. Gisbert | 1 | 6 | 6 | 5 | 4 |
| | J. Velasco | 4 | 1 | 4 | | | | | | | | | | 1 | R. Laver | 6 | 4 | 2 | 7 | 6 |
| 8 | M. Orantes | 6 | 6 | 6 | | | 8 | M. Orantes | 6 | 0 | 4 | 1 | | | | | | | | |
| | G. Stilwell | 0 | 6 | 4 | | | 1 | R. Laver | 3 | 6 | 6 | 6 | |
| 1 | R. Laver | 6 | 8 | 6 | | | | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

Final :
| Lew Hoad Manuel Santana | 6 | 9 | 7 |
| Andrés Gimeno Rod Laver | 4 | 7 | 5 |

## Enllaços externs

* Web oficial (català) (castellà) (anglès)
* Quadre individual masculí
Barcelona Open :
1953
1954
1955
1956
1957
1958
1959
1960
1961
1962
1963
1964
1965
1966
1967
1968
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
# Sondeig V-1

El sondatge V-1 és un jaciment arqueològic datat del Neolític final, entre el 2.500 i 2.200 cal ANE. Es tracta d'un d'abric, situat a uns 150 m. del jaciment Castell Sa Sala, format en els grans cantals de calcàries paleozoiques i els conglomerats vermellosos característics de la zona. Forma part del conjunt arqueològic del Cingle Vermell.
El jaciment se situa a uns 150 m en direcció NO del jaciment del Castell Sa Sala; s'ha vist molt afectat per l'erosió. En un sondeig realitzat durant la campanya d'excavacions al Cingle Vermell, es recuperaren tota una sèrie de fragments ceràmics. En total, es tracta d'un lot d'uns 15 fragments de ceràmica més o menys rodada, i que corresponen, segons els autors del sondeig, a un màxim de 4 vasos.

## Troballes

Pel que fa al màxim de 4 vasos ceràmics que es van poder identificar, destaquen les següents característiques:
* Vas ceràmic de forma troncocònica amb doble mamelló superposat, disposats en quatre files diametralment oposades. Pasta ben cuita de color marró-granat i allisada.
* Vas ceràmic de forma possiblement cilíndrica, de la que no s'ha conservat el mitjà de pressió. De pasta mal cuita i allisada. Proporciona un diàmetre de 24 cm.
* Vas ceràmic amb fons convex i diàmetre d'uns 28'5 cm. Pasta poc cuita amb desgreixant de quars groller i superfícies allisades.
* Diversos fragments de ceràmica que ofereixen un perfil corbat. De pasta marró clar i tosca.
Segons els autors del sondeig el lot de ceràmiques i en especial el primer vas, amb els mamellons superposats, podrien correspondre a l'estil de Veraza i cronològicament situar-se en un neolític final.

## Vegeu també

* Sondeigs T1 i G1
* Jaciment arqueològic de Vilarmau
* Salt de la Minyona

## Referències

* ↑ Sondeig V-1 a Mapes de patrimoni cultural
* ↑ Extranet eGipci

## Bibliografia

* ESTEVEZ, J.; VILA, A. "El Castell. Vilanova de Sau". A: Les excavacions arqueològiques a Catalunya en els darrers anys. Barcelona: Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura, 1982. p.54-56.
* VILA i MITJÀ, A. El "Cingle Vermell": assentament de caçadors-recol·lectors del X mil·lenni B.P. Barcelona: Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura, 1985. (Excavacions arqueològiques a Catalunya; 5).
# Partit Democràtic (Espanya)

Partit Democràtic o Partit Democràtic-Progressista fou un partit polític creat l'abril del 1849 a Madrid com a escissió de l'ala esquerrana i radical del Partit Progressista pels diputats José Ordax Avecilla, Nicolás María Rivero, Aniceto Puig i Manuel Aguilar. Va aprovar un programa on reclamava el ple reconeixement dels drets i les llibertats individuals, el sufragi universal, la completa desamortització civil i l'aboliment de les quintes. A causa de la seva relació amb la societat secreta Los Hijos del Pueblo, de Fernando Garrido, fou prohibit per les autoritats i es va moure en la clandestinitat. Participà activament en la Revolució de 1854 i fou legalitzat durant el Bienni Progressista (1854-1856). Això l'ajudà a atraure progressistes, republicans i socialistes, aquests darrers atrets pel seu Catecismo democrático (1852), de caràcter obrerista. Va tenir com a òrgans La Asociación (Madrid, 1850), El Trabajador (Madrid, 1851-1852), La Actualidad (Barcelona, 1852-1853) i El Iris del Pueblo (Palma, 1855-1856).
A Catalunya va aplegar militants dels republicanisme tradicional i seguidors d'Étienne Cabet, com Narcís Monturiol, Abdó Terrades, Francesc de Paula Cuello i Prats, Pere Montaldo, Ceferí Tresserra i Ventosa i Josep Anselm Clavé. A Mallorca fou molt minoritari i impulsà el Centre Instructiu Republicà (1852) i el diari El Iris del Pueblo (1855), amb Joaquim Fiol i Pujol, Jeroni Bibiloni, Pere Josep Gelabert, Miquel Guasp Pujol, Joaquim Quetglas i Bauzà i Miquel Quetglas i Bauzà. A les eleccions de 1857 va obtenir 8 diputats als Països Catalans, el mateix any que el català Ceferí Tresserra i el palmesà Antoni Ignasi Cervera crearen la societat carbonària El Falansterio, que s'imposà a la direcció del partit.
El retorn a la clandestinitat va radicalitzar els dirigents que van apostar per la via revolucionària el 1859 (a Olivença per Sixto Cámara) i 1861 (revolta de Loja dirigida per Rafael Pérez del Alamo). El seu fracàs, però, els va dur a un debat polític intern que es traduí en l'adopció definitiva del republicanisme (federalista o unitarista) i en interessar-se en la política social. El 1860 Francesc Pi i Margall, director des del 1864 de La Discusión, s'imposà als dirigents Orense i Garrido.
L'arribada al poder de Ramón María Narváez els obligà a aliar-se al Partit Progressista i a Joan Prim i Prats, i després del fracàs de la insurrecció de 1866, participaren en el Pacte d'Oostende que conduiria més tard a la seva participació en la Revolució de 1868. Quan aquesta triomfà, es va constituir en Partit Republicà Democràtic Federal.

## Bibliografia

* «Partit Democràtic (Espanya)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Partit Democràtic a fideus.com
* Charles J. Esdaile, Spain in the Liberal Age: From Constitution to Civil War, 1808–1939, Blackwell (2000), ISBN 0631149880
* Historia de España, Vicens Vives, 2009, ISBN 978-84-316-9037-3