OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sun Long

Sun Long (xinès simplificat: 孙隆; xinès tradicional: 孫隆; pinyin: Sūn Lóng), també conegut com a Ting Zhen, Congji i Douchi, fou un pintor xinès que va viure sota la dinastia Ming. D'origen aristocràtic, les dades exactes del seu naixement i de la seva mort són desconegudes. Nascut a Pilin, actualment Changzhou, província de Jiangsu. La seva verdadera identitat ha estat subjecte de controvèrsia. Se sap de la seva activitat com artista al segle xv.
Va ser un pintors paisatgista que també va pintar pruneres amb flor, insectes (llagosta) i herba. A partir de la tècnica denominada “mo gu” (“sense os”) que feien servir artistes anteriors va utilitzar el color de forma puntejada amb pinzellades molt fines per a representar de forma realista ocells, peixos i plantas. Entre les seves obres destaquen Oca i hibisc.

## Bibliografia

* The Art Book of Chinese Paintings. Editorial Long River Press
* Dictionnaire des peintres, sculpteurs, dessinateurs et graveurs (Dictionnaire Bénézit) d'Emmanuel Bénézit. ISBN 2700030230.

## Enllaços externs

* http://arts.cultural-china.com/en/77Arts6777.html Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* http://www.china-on-site.com/pages/painter/1062.php Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
Per redactar aquest article s'han fet servir informacions dels corresponents articles dedicats aquest artista de la Wikipedia en llengua francesa i anglesa.
# Solax

Solax va ser una companyia cinematogràfica fundada als Estats Units per Alice Guy, la primera dona cineasta de la història, l'any 1910.

## Història
### Fundació

Alice Guy va començar escrivint, dirigint i produint pel·lícules a França per la companyia Gaumont aproximadament un any després de la presentació pública del cinematògraf dels Lumière a 1895.
Guy va emigrar als Estats Units amb el seu marit Herbert Blaché l'any 1907 per comercialitzar el cronòfon de Gaumont. Però al 1910, veient que l'estudi que Gaumont havia fet construir a Flushing (Long Island, NY) no s'utilitzava gaire degut a la decadència del cronòfon, va fundar la companyia Solax amb el seu marit per reprendre la producció de les seves pel·lícules utilitzant aquest estudi. Allà Solax Company va créixer fins a 1912.

### Solax Studios

Gràcies a que el cinema estava deixant de ser una indústria tècnica per convertir-se en tota una atracció pública i econòmica, els Guy-Blaché es van permetre invertir en la construcció d'un segon estudi a Fort Lee (Nova Jersey), on es trobava un dels nuclis cinematogràfics més importants dels Estats Units.
L'edifici que ara albergava la companyia permetia albergar cinc sets al mateix temps, així com una estructura dissenyada per Alice Guy que col·locava les finestres del set de manera que fos possible que es veiessin espais exteriors reals a les filmacions.
L'estudi també tenia els seus propis laboratoris, maquinària i sales fosques per a la producció física de les pel·lícules, sales de projecció per a la revisió dels films, e inclús departaments de creació de vestuari i decorats.

### El final de Solax

Blaché va decidir crear la seva pròpia companyia a 1913, Blaché Features. Durant un temps, ambdues companyies van conviure compartint l'estudi i els recursos cinematogràfics (actors, attrezzo...), però aviat Solax Company va ser absorbida per Blaché Features fins que va desaparèixer completament l'any 1914.

## Filmografia seleccionada

* A Child's Sacrifice (1910)
* Cupid and the Comet (1911), pel·lícula on es fa servir el transvestisme per parodiar els matrimonis heterosexuals.
* Greater Love Hath No Man (1911)
* The Violin Maker of Nuremberg (1911)
* Mignon (1912)
* Algie the Miner (1912), pel·lícula on es capgiren els rols i es dona a entendre que Algie és homosexual.
* Falling Leaves (1912)
* The Sewer (1912)
* Fra Diavolo (1912)
* Two Little Rangers (1912), un western amb protagonistes femenines.
* A Fool and His Money (1912), possiblement la primera pel·lícula americana amb un càsting sencer de persones de color.
* The Girl in the Armchair (1912), pel·lícula on es fan servir superposicions d'imatges per donar a entendre pensaments o somnis.
* Beasts of the Jungle (1913)
* Dick Witthintong and His Cat (1913)

## Referències

* ↑ McMahan, Alison. Alice Guy Blaché: Lost Visionary of the Cinema (en anglès). A&C Black, 2002. ISBN 9780826451583.
* ↑ Koszarski, Richard. Fort Lee: The Film Town (en anglès). Indiana University Press, 2004. ISBN 0861966538.
* ↑ Blaché, Roberta and Simone. The Memoirs of Alice Guy Blaché (en anglès). Scarecrow Press, 1996-05-07. ISBN 9780810872745.
# Somerville (Tennessee)

Somerville és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 2.519 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Somerville tenia 2.519 habitants, 1.006 habitatges, i 618 famílies. La densitat de població era de 87,1 habitants/km².
Dels 1.006 habitatges en un 27,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,3% hi vivien parelles casades, en un 19,8% dones solteres, i en un 38,5% no eren unitats familiars. En el 36,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 20,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.225 $ i la renda mediana per família de 29.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.094 $ mentre que les dones 22.768 $. La renda per capita de la població era de 15.636 $. Entorn del 18,3% de les famílies i el 25,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Somerville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Somerville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Streetsboro

Streetsboro és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 12.311 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Streetsboro tenia 12.311 habitants, 4.908 habitatges, i 3.381 famílies. La densitat de població era de 197,9 habitants per km².
Dels 4.908 habitatges en un 31,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,3% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 25,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 35,8% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 9,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.661 $ i la renda mediana per família de 55.814 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.672 $ mentre que les dones 27.835 $. La renda per capita de la població era de 21.764 $. Aproximadament el 3,9% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Streetsboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Streetsboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Tamaghza

Tamagzha, Tamerza o Tameghza (àrab: تَمَغْزَة, Tamaḡza) és una població situada en l'oasi de muntanya del mateix nom, a la governació de Tozeur, a Tunísia, a les muntanyes de Djebel En Negueb, a uns 60 km de la ciutat de Tozeur. Té uns 1.500 habitants i és capçalera d'una delegació de 6.370 habitants el 2004.

## Història

Ja existia en temps dels romans i es deia Ad Turres. Era una estació entre Tébessa i Gafsa, i un lloc de frontera. Sota domini bizantí, al segle vi fou seu d'un bisbat. El vell poble, construït a la vora de l'Oued El Horchane, fou abandonat el 1969 després de ser destruït per unes inundacions. De la vella ciutat, només el santuari o marabut s'utilitza encara i la resta de les cases estan desocupades; el govern va construir un nou poble no gaire lluny.
L'11 de febrer del 1995 s'hi va produir un atemptat quan membres del GIA (Grup Islàmic Armat) d'Algèria va matar-hi sis guàrdies nacionals tunisians.

## Administració

Com a delegació o mutamadiyya, duu el codi geogràfic 62 53 (ISO 3166-2:TN-12) i està dividida en sis sectors o imades:
* Tameghza (62 53 51)
* Chebika (62 53 52)
* Midas (62 53 53)
* Aïn El Karma (62 53 54)
* Foum El Khangua (62 53 55)
* Er-Remitha (62 53 56)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 62 15).

## Galeria d'imatges

* Oasis de Tamerza
* Llogaret anterior abandonat
* Vista de l'antic llogaret (el marabut en blanc)
* Oued i cascada prop de Tamerza

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 127-128. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 163. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Tamagnini Manuel Gomes Batista

Tamagnini Manuel Gomes Batista (20 de novembre de 1949), conegut com a Nené o Tamagnini Nené, fou un futbolista portuguès de la dècada de 1970.
Fou 66 cops internacional amb la selecció portuguesa, amb la qual participà en l'Eurocopa 1984.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de SL Benfica, amb més de 600 partits oficials i 19 títols guanyats.

## Palmarès
### Benfica

* Primeira Divisão: 1968-69, 1970-71, 1971-72, 1972-73, 1974-75, 1975-76, 1976-77, 1980-81, 1982-83, 1983-84
* Taça de Portugal (7): 1969-70, 1971-72, 1979-80, 1980-81, 1982-83, 1984-85, 1985-86
* Supercopa Cândido de Oliveira: 1980, 1985
* Taça de Honra Lisboa FA (8)

## Referències

* ↑ Portugal - Record International Players; at RSSSF
* ↑ Nené seals Portuguese win; at UEFA.com
* ↑ «Platini faz a diferença em meia-final de sonho» (en portuguès). UEFA.com, 04-10-2003. [Consulta: 18 abril 2017].
* ↑ «Tamagnini Baptista "Nene" - Goals in International Matches». RSSSF. [Consulta: 15 març 2017].
* ↑ «100 anos: Tamagnini Nené» (en portuguès). Record, 27-11-2003 [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ «Luisão pode bater recorde de trofeus no Benfica» (en portuguès). Diário de Notícias, 03-08-2017 [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ Tamagnini Manuel Gomes Batista a National-Football-Teams.com (anglès)
# Strovilia

Strovilia (grec: Στροβιλιών, Strovilión; turc: Akyar) és una petita vila de Xipre situada a la frontera de l'autoproclamada República Turca de Xipre del Nord (TRNC) amb la Base de sobirania britànica (SBA) de Dhekelia. És el lloc d'una cruïlla de la Línia verda.
Els límits de la zona d'amortiment de les Nacions Unides a Xipre es defineixen com línia d'alto el foc del 16 d'agost de 1974. Les forces turques, considerant que Strovilia estava dins de l'àrea assignada a la SBA, no la van ocupar en el moment en què va entrar en vigor l'alto el foc.
Durant els següents vint-i-sis anys, fins a la seva absorció a la TRNC el 30 de juny de 2000, Strovilia va romandre com l'únic lloc de l'illa on el sud grecoxipriota compartia una frontera directa amb el nord turcoxipriota. Es considerava un petit fragment, més que un enclavament, ja que limitava amb dues entitats, el TRNC i el SBA.
El 14 de desembre de 2011, el Consell de Seguretat de les Nacions Unides (UNSC) va aprovar la resolució de renovació de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre (UNFICYP) i va demanar la restauració a Strovilia del statu quo militar que existia abans al 30 de juny de 2000.
Strovilia no es va esmentar en les següents resolucions del CSNU per a la renovació de la UNFICYP fins a la resolució del 30 de juliol de 2014, en la que va reiterar la crida a la restauració.

## Referències

* ↑ "UN renews UNFICYP mandate" (Cyprus Mail, 15 December 2011, page 1)
* ↑ "Adoption of Resolution Renewing the UN Peacekeeping Force in Cyprus" (What's in Blue: Insights on the work of the UN Security Council, 29 July 2014)
* ↑ "Our View: Too much time spent analysing meaningless UN resolutions" (Cyprus Mail, 2 August 2014)
# Teatre romà de Side

El Teatre romà de Side és un teatre construït a Side, ciutat pertanyent a l'actual Turquia. Es troba envoltat d'enormes arcs i la seva construcció es remunta a la meitat del segon segle. El teatre, dissenyat específicament per als jocs del circ, s'hi va alçar, al voltant de l'orquestra (la pista), un mur de 2,5 m per a protegir els espectadors. També va patir, posteriorment, una curiosa transformació: en el cinquè o sisè segle es va transformar en una església. En el sud-est del teatre hi havia una plaça de mercat (88,50 x 69,20 m). A l'est d'aquest mercat, a prop de les parets, s'alça una petita basílica que data de l'època romana d'Orient i un baptisteri.
# Teisheba

Teisheba o Theispes de Kumenu fou el deu de la guerra d'Urartu i també la deessa de les turmentes i els trons. La seva esposa era la deessa Khuba o Huba, equivalent a la deïtat hurrita Hebat.
Formava una triada de deïtats principals amb Khaldi and Shivini. Donava nom a dues ciutats d'Urartu: Teyseba i Teishebaini. El seu equivalent assiri fou Adad, el equivalent vèdic era Indra i el hurrita Teshub. Era representat per un home en in brau portant un feix de llamps.

## Referències

* History of Armenia per Simon Payaslian. Palgrave essential history series, ISBN 0-230-60064-6 — ISBN 1-4039-7467-5
* The Ancient Civilization of Urartu: An Archaeological Adventure, per Piotrovsky, Boris B. (1969). Cowles Book Co. ISBN 0-214-66793-6.
# Sílvia Parera i Carrau

Sílvia Parera i Carrau (Mataró, 5 de setembre de 1969), és una nedadora olímpica als Jocs Olímpics de Seül 88, Barcelona'92 i Atlanta'96.

## Activitat professional

Ha estat nedadora del Centre Natació Mataró i ha participat en tres edicions dels Jocs Olímpics d'estiu. El 1988, als Jocs de Seúl va quedar en 18a posició en els 200 metres braça i en la 21a en els 200 metres estils, on va establir un nou rècord d'Espanya. Quatre anys més tard, als Jocs de Barcelona va quedar finalista B en 200 i 400 estils, establint el rècord estatal en les dues proves. Finalment, als Jocs d'Atlanta va ser finalista B en 200 estils.

### Altres campionats

Pel que fa a altres campionats, va participar en dos Campionats del Món, Madrid'86 i Roma'94, on va ser finalista B en 200 i 400 estils. També va prendre part en cinc Campionats d'Europa: el d'Strasbourg'87, el de Bonn'89, on va ser finalista B en 200 estils, Atenes'91, on va ser finalista B en 200 estils, i Shefield'93. En aquest darrer va obtenir una medalla de bronze en 200 estils i va acabar en 5a posició en 400 estils, establint dos nous rècords estatals en les dues proves.
Al Campionat del Món de natació en piscina curta de 1993, celebrat a Palma, va acabar en setena posició en 400 estils i en vuitena en 200 estils. Dos anys més tard, al de Rio de Janeiro, ser finalista B en 200 i 400 estils. El 1996 va ser igualment finalista B en 200 esquena i 200 estils al Campionat d'Europa de natació en piscina curta de Rostock.
Parera també va prendre part en tres ocasions als Jocs del Mediterrani. El 1997, a Latakia, va obtenir un diploma en la prova de relleus de 4x100 metres estils; el 1991, a Atenes, va guanyar la medalla de plata en els 200 metres estils; i el 1993, a Narbonne, va revalidar la medalla de plata en 200 metres estils i va obtenir la mateixa medalla en els 400 estils.
Finalment, va participar en quatre Copes Llatines: la de Buenos Aires (1987), guanyant la medalla de bronze en els relleus de 4x100 metres estils, la de Mèxic (1990), on va ser campiona en la prova dels 200 estils, la de Florència (1993), on va guanyar les proves de 200 i 400 estils, i la de Bello Horizonte (1995).

## Referències

* ↑ «Sílvia Parera Carrau | enciclopèdia.cat». [Consulta: 13 juliol 2020].
* 1 2 «Silvia Parera Carrau» (en castellà). Olimpicos Españoles. Comité Olimpico español, 2003. Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 30 desembre 2014].
# Teleclea

Teleclea (en grec antic Τηλέκλεια), segons la mitologia grega, fou una princesa troiana filla del Rei Ilos.
El seu pare reservà el poder per a l'hereu Laomedó de Troia mentre que feu casar les seves filles amb altres reis de la Grècia Antiga, així Teleclea s'uní amb Cisseu, rei de Tràcia, i tingueren una filla:
Segons algunes versions, Teleclea fou també la mare d'Hècuba, esposa de Príam, rei de Troia.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 202. ISBN 8429741461.
# Te Mana o te Mau Motu

Te Mana o te Mau Motu (tahitià el poder de les illes) és un grup parlamentari de l'Assemblea de la Polinèsia Francesa, creat per vuit parlamentaris l'abril de 2008, procedents principalment del partit Te Niu Hau Manahune, partit de les illes Tuamotu dirigit per Teina Maraeura. Originàriament eren sis diputats escollits dins les llistes d'O Porinetia To Tatou Ai'a a les eleccions legislatives de Polinèsia Francesa de 2008 que el 8 d'abril de 2008 abandonaren la coalició, tot i que es mantingueren fidels al seu president, Gaston Tong Sang. El 14 d'abril se li van unir dos diputats de la l'UDSP (Unió pel Desenvolupament, l'Estabilitat i la Pau).

## Enllaços externs

* Bloc de Te Mana o te Mau Motu
# Teatre de la Marina

* No s'ha de confondre amb Cine Marina.
El Teatre de la Marina va ser un sala d'exhibició d'espectacles ubicat al Passeig Nacional (avui dia de Joan de Borbó) del barri de La Barceloneta de Barcelona. Va ser inaugurat el dissabte, 7 de març de 1908. El seu tancament i enderroc definitiu va coincidir amb l'obertura del carrer de Balboa. S'hi van fer activitats (també cinema, mítings, conferències...) fins al 1928.
# Teatre de les Arts

El Teatre de les Arts va ser un espai escènic ubicat al carrer Casanova, números 1 i 3, cantonada amb el carrer de Floridablanca, número 139, de Barcelona; on des de finals del segle xix, s'hi van donar cita diverses societats recreatives: Cercle Artístic Recreatiu, La Serpentina, La Modernista, Sport Patín,...; així com altres moltes activitats de tipus lúdic.
El Teatre de les Arts va acollir també, a principis del segle xx, algunes sessions teatrals del Teatre Íntim d'Adrià Gual.
El Teatre de les Arts va desaparèixer com a tal després de patir un incendi l'any 1906.
A partir d'aleshores, s'hi instal·la la societat "La Bohèmia Modernista" del nom de la qual se'n derivarà tot seguit la inauguració del Gran Cine Bohemia. Anys després, l'indret esdevindrà, des del 1934 fins al 1973, el Sala Gran Price, espai que va acollir, entre moltes altres activitats, grans sessions de boxa i el famós primer Festival Popular de Poesia Catalana, el dissabte, 25 d'abril de 1970.

## Estrenes de teatre

* 1904, 13 de gener. Misteri de dolor, drama de món en tres actes, original d'Adrià Gual. Estrenat en la sessió XXIV del Teatre Íntim d'Adrià Gual.
* 1904, 3 de febrer. Els teixidors de Silèsia, drama en cinc actes, original de Gerhart Hauptmann i amb traducció de Carles Costa i Josep Maria Jordà.
* 1904, 26 de març. La formiga, monòleg d'Ignasi Iglésias.
* 1904, 17 de desembre. La dama alegre, comèdia dramàtica en tres actes, original de Joan Puig i Ferreter.
* 1904, 17 de desembre. Jugant a puput, o, Un matrimoni enredat!, comèdia en 1 acte, original d'Emili Boix.
* 1905, 14 de gener. Fructidor, drama en tres actres, original d'Ignasi Iglésias.
* 1905, 29 de gener. La festa dels ocells, quadre de costums en un acte, original d'Ignasi Iglésias.

## Referències

* ↑ Barcelofília.
* ↑ Notícia de l'incendi a Últimas noticias de La Vanguardia.
* ↑ Notícia breu de l'estat dels ferits durant l'incendi, a La Vanguardia
* ↑ Barcelofília.
* ↑ Barcelofília
* ↑ Publicitat de l'acte a La Vanguardia.
* ↑ Crònica in memoriam de la celebració dels 25 anys del Primer Festival Popular de Poesia Catalana a La Vanguardia.
# Teixit erèctil

El teixit erèctil és aquell que té la capacitat de tornar-se erecte, generalment en omplir-se amb sang. És present en certes parts del cos, com el penis i el clítoris, o també la cresta d'alguns animals. No obstant això, l'erecció dels mugrons, que no tenen teixit erèctil, es deu a la contracció d'un múscul llis, sota el control del sistema nerviós autònom. El plomall de les aus funciona d'una forma semblant a aquest darrer cas.
# Teixit connectiu lax

El teixit connectiu lax o teixit conjuntiu lax, en llatí: textus connectivus laxus, en anglès: Loose connective tissue, és una categoria de teixit connectiu la qual inclou el teixit areolar, el teixit reticular i el teixit adipós.
En altres casos, "teixit connectiu lax" es considera una categoria que inclou el teixit connectiu mucós, el teixit connectiu reticular i el teixit adipós.
És un tipus de teixit molt abundant en l'organisme dels vertebrats, l'origen del qual prové del mesènquima. Les cèl·lules del mesoderm són pluripotents, donant lloc a altres tipus cel·lulars, com són el teixit conjuntiu, teixit cartilaginós, teixit ossi i teixit cordal. Contenen un baix percentatge de fibres (hi predomina la fibra de colagen), alguns fibroblastss, macròfags i substància fonamental de la matriu extracel·lular.

## Classificació

Els teixits connectius laxs es subdivideixen segons que es trobin a l'embrió (mesènquima i teixit connectiu mucós) i els que hi en l'adult. També s'anomena teixit connectiu.

## Localització

El teixit connectiu lax està molt vascularitzat. Es troba localitzat sota dels epitelis, en la mucosa i submucosa de la paret del tub digestiu, del sistema urinari i del respiratori.

## Funció

El teixit connectiu lax actua com un suport i aliniador cel·lular i hormonal donat que ejacula una substància anomenada segregina, encarregada de la reproducció d'hormones. Forma la dermis de la pell, farceix o envolta nombrosos òrgans, a més de nodrir-los. També tenen una funció defensiva.

## Referències

* ↑ «Blue Histology - Connective Tissues». Arxivat de l'original el 2013-05-19. [Consulta: 5 desembre 2008].
* ↑ «LOOSE CONNECTIVE TISSUE». Arxivat de l'original el 2008-12-11. [Consulta: 5 desembre 2008].