OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Via daurada

La via daurada, en l'accés obert, és la via que utilitzen les revistes que proporcionen accés lliure, gratuït i permeten de reutilitzar i difondre sense restriccions els articles publicats. L'article i el seu contingut relacionat estan disponibles de forma gratuïta i sense restriccions d'accés al lloc web de la publicació des del primer moment. Sovint, per publicar documents en aquest tipus de revistes, a causa que no hi ha ingressos per les subscripcions, el més habitual és que els autors hagin de finançar els costos de publicació d'article (en anglès, Article Processing Charges – APC), que en molts casos estan en l'ordre dels milers d'euros, i fan valer els drets d'explotació dels documents a través de les llicències Creative Commons. Els exemples més coneguts són les publicacions de BioMed Central i Public Library of Science (PLoS). El principal mecanisme per localitzar aquestes revistes és el "Directory of Open Access Journals (DOAJ)", un directori gestionat per la comunitat té com a missió augmentar la visibilitat, l'accessibilitat, la reputació, l'ús i l'impacte de les revistes acadèmiques d'investigació d'accés obert, revisades per experts i de qualitat.

## Referències

* ↑ «Tipos de Open Access: diferencias entre la “vía verde” y la “vía dorada”». Elsevier, 19-03-2019. [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «Open Access: la vía verde, la vía dorada y la vía híbrida: Las revistas de acceso abierto dorado (“golden open access”)». Iniciativa Aporta. Ministeri d'Economia i Empresa, el Ministeri de Política Territorial i Funció Pública i l'Entitat Pública Empresarial Red.es, 26-11-2019 [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «Ciència oberta: coneixes les diverses vies de publicació dels resultats de la recerca en accés obert?». ConsCiènciaUrl. Butlletí de recerca i divulgació científica. [Consulta: 17 juliol 2021].
# Nícies (escriptor)

Nícies (Nicias, Nikías Νικίας) fou un escriptor grec. Va escriure sobre pedres l'obra anomenada Περὶ Λίθων, esmentada per Plutarc i per Estobeu. Fabricius el classifica com a metge però no hi cap prova sobre que hagués exercit també aquest ofici.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Principat de Lamphun

El principat de Lamphun fou un antic estat feudal de Tailàndia a l'entorn de la població de Lamphun.
Abans del segle xiii fou part del regne mon d'Hariphunchai (o Haribhunjaya) però a finals del segle xiii (1292) aquest regne va caure en mans de Mongrai, l'unificador de Lanna i es va formar un principat feudatari que va seguir la mateixa història de Lanna. Així fou tributari d'Ayutthaya el 1546 i de Birmània (Pegu) el 1558 fins que es va independitzar el 1596 i després d'un temps de disputa entre tailandesos i birmans al segle xvii la influència birmana va predominar fins al 1774 (amb una breu interrupció del 1732 al 1751) quan diversos principats es van revoltar contra el regne de Toungoo i el príncep local de Lampang, Kawila, va rebre ajuda siamesa (1774). Kawila fou reconegut (1775) com a rei de Lampang i Lamphun mentre el seu aliat el príncep lanna Phraya Chaban era nomenat rei de Chiangmai, tots dos com vassalls de Siam. El 1892 fou declarat part de Siam integrant la unitat administrativa de Monton Maharat. La monarquia local va subsistir sense poder fins al 1943 quan va morir Chakkham Khachonsak. Els prínceps portaven el títol de Chao.

## Chaos

* 1775 - 1781 Kawila (Kavila)
* 1781 – 1826 Setthi Kham Fan (Setti Khamfan)
* 1826 – 18.. Bunma (Bunmamueang)
* 18.. - 1837 Noi In (Noi Indra)
* 1838 – 1841 Kam Tan (Khamton)
* 1841 - 1843 Thammalangka (Dharmalanka)
* 1848 - 1871 Chailangkaphisan Sophakkhun (Chailungka Pisarn Soparkkhun)
* 1871 - 1888 Daradirekratphairot (Dara Direkratana)
* 1888 - 1895 Hemphinphaichit (Hemapintu Paijitt)
* 1895 - 1911 Inthayongyotchot (Indrayongyote Choti)
* 1911 - 1943 Chakkham Khachonsak (Chakrakam Kajornsakdi)

## Referències

* History of Yonok, Chiang Saen and Lanna Arxivat 2017-01-13 a Wayback Machine.
* Worldstatesmen per Ben Cahoon
# Síria Cele

Síria Cele fou una província romana creada vers el 120 per divisió de la província de Síria.
Ocupava la part nord de l'antiga província i fou coneguda també com a Magna Síria o Síria Major (o simplement Síria). La capital fou a Antioquia, però en temps de Septimi Sever la capital fou traslladada a Laodicea. La Legio VI Scythica va estar acantonada a Síria.
Septimi Sever va fundar la colònia de Laodicea (a més de les de Tir i Sebaste o Samària) amb dret italià. Caracal·la va fundar les colònies d'Antioquia i Emesa (Homs).
El segle IV fou dividida en Síria Primera (Syria Prima) i Síria Segona (Syria Secunda)
# Via de 3 carbonis

La Via de 3 carbonis, també anomenada C3, és una de les tres vies metabòliques per a la fixació del carboni en la fotosíntesi a la majoria de les plantes. Les altres dues vies són la C4 i el MAC (metabolisme àcid de les crassulàcies, també anomenat CAM per les seves sigles en anglès).
Aquest procés converteix el diòxid de carboni i la ribulosa difosfat en fosfoglicerat a través de la següent reacció:
    CO₂ + RuBP → 2 3-fosfoglicerat
Aquesta reacció va ser descoberta per primera vegada per Melvin Calvin, Andrew Benson i James Bassham el 1950. Aquesta reacció ocorre en totes les plantes com el primer pas de l'anomenat Cicle de Calvin-Benson.
Les plantes que segueixen la via de 4 carbonis (C4) obtenen el diòxid de carboni del malat i no pas de l'aire. Per això es diu que les plantes C3 són més eficaces que les C4 per capturar el CO₂ atmosfèric.

## Ecologia de les plantes C3

Les plantes que fan servir la via C3 (plantes C3) tendeixen a viure en zones on la intensitat solar és moderada, com també les temperatures, la concentració de diòxid de carboni es troben al voltant de 200 parts per milió o per sobre, i hi ha prou aigua en el sòl.
Les plantes C3 es van originar durant el Mesozoic i el Paleozoic abans que les plantes C4 i encara representen el 95% de la biomassa de la Terra. Les plantes C3 perden el 97% de l'aigua que absorbeixen per transpiració vegetal.

## Referències

* ↑ «Forty years of photosynthesis and related activities». Interdisciplinary Science Reviews, vol. 22, 2, 1997, pàg. 138–148. DOI: 10.1179/isr.1997.22.2.138.
* ↑ Raven, J.A.; Edwards, D. «Roots: evolutionary origins and biogeochemical significance». Journal of Experimental Botany, vol. 52, 90001, 2001, pàg. 381–401. DOI: 10.1093/jexbot/52.suppl_1.381.

## Vegeu també

* δ$^{13}$C
# Relativitat d'escala

La relativitat d'escala és una teoria física desenvolupada inicialment per Laurent Nottale, mentre treballava a l'observatori francès de Meudon, prop de París. Amplia la relativitat especial i general amb una nova formulació d'invariància d'escala que preserva una longitud de referència, que és la longitud de Planck.
En exigir que la longitud de Planck sigui invariant sota canvis d'estat d'escala, es fa necessari abandonar la hipòtesi de diferenciabilitat de l'espaitemps. En el seu lloc, se suggereix una estructura fractal. La transició entre el món clàssic / món quàntic és reemplaçada per una transició fractal / no fractal, que produeix com a efecte destacat una divergència en la longitud dels camins quàntics a petita escala.

## Anàleg galileà: definició d'estat d'escala

Mentre que en relativitat galileana el moviment ve expressat per diferències de velocitats:
$v=v_{2}-v_{1}=(v_{2}-v_{0})-(v_{1}-v_{0})$
En relativitat d'escala es defineix en primer lloc la raó d'escala:
$\rho ={\frac {x_{2}}{x_{1}}}=\left({\tfrac {x_{2}}{x_{0}}}\right)\diagup \left({\tfrac {x_{1}}{x_{0}}}\right)$
I la seva representació logarítmica $V=\ln({\frac {x_{2}}{x_{1}}})$, anomenada estat d'escala, que pot ser escrita en la mateixa forma que les velocitats galileanes: $V=V_{2}-V_{1}$.

## Principi fonamental

Les lleis de la naturalesa han de ser vàlides en qualsevol sistema coordinat, sigui quin sigui el seu estat de moviment o d'escala.

## Conseqüències i prediccions

* Aparició de dues escales invariants sota dilatació (la longitud de Planck i la seva contrapartida a gran escala, la longitud cosmològica).
* Localització d'exoplanetes
* Explicació d'algunes estructures a gran escala observades
* Relació entre la massa i la càrrega de l'electró

## Bibliografia

* Dimension of a Quantum Mechanical Path |url=http://www.columbia.edu/cu/neurotheory/Larry/AbbottAmJPhys81.pdf</ref> American Journal of Physics, L. Nottale, 1984. Primers estudis sobre la aplicacio dels fractals a la Mecánica Cuántica.
* Rassem,M. and Ahmed E., "On Fractal Cosmology", Astro. Phys. Lett. Commun. (1996), 35, 311.</ref> Fractal Cosmology: Astro. Phys. Lett. Commun. (1996),Primeres mencions a la Cosmología Fractal.

## Enllaços externs

* El lloc de Laurent Nottale Arxivat 2006-04-26 a Wayback Machine.
* Una critica sense ménagement, acompanyada de nombrós extrets de debats.
# Genkei Masamune

Genkei Masamune (japonès: 正宗 厳敬, Masamune Genkei; Era Meiji 32, 1899 - Era Heisei 5, 1993) va ser un botànic, pteridòleg japonès.

## Biografia

Va treballar a Formosa i més tard, després de la segona guerra mundial, a Taiwan. Va desenvolupar exhaustius índexs botànics de Borneo i de Taiwan, com així mateix en la identificació i classificació d'un gran nombre de noves espècies.

## Algunes publicacions

* 1954a. Flora Kainantensis: A List of Vascular Plants of Taiwan Plant Taxonomic Laboratory, Faculty of Sciences, Taipei National University, Taipei, Taiwan
* 1954b. A new species of Lilium from the Island of Sado. Faculty of Science, Kanazawa University. 2 pp.
* 1953. Flora Kainantensis. Report, O.S. Geological Survey, Pacific Geological Surveys. Ed. The Branch. 28 pàg.
* 1945. Boruneo no shokubutsu hoi. Enumeratio pteridophytarum Bornearum Taihoku Imperial University, Taihoku, Formosa, 124 pp.
* 1942. Boruneo no kenka shokubutsu. Enumeratio phanerogamarum Bornearum Taihoku Imperial University, Taihoku, Formosa
* 1942. Addition to My "Enumeration Phanerogamarum Bornearum
* 1936. Amb Fukuyama, Noriaki Short flora of Formosa; or, An enumeration of higher cryptogamic and phanerogamic plants hitherto known from the island of Formosa and its adjacent islands "Kudoa", Taihoku, Formosa. 410 pp.
* 1934. Floristic and geobotanical studies on the island of Yakusima, province Osumi. Memoirs of the Faculty of Science and Agriculture, Taihoku Imperial University, Vol. 11. 637 pp.
* 1934. On the Phytogeography Od the Ryukyo Archipelago
* 1933. On the Occurrence of Durisilvae in Japan
* 1933. Phytogeographical position of Japan concerning indigenous genera of vascular cryptogamic plants Taihoku Imperial University, Taihoku, Formosa. 314 pp.
* 1933. A List of Orchidaceous Plants Indigenous to Formosa. Tropical Horticulture 3 (1-4) Ed. Taiwan Horticul. Soc. 37 pp.
* 1932. Contribution to our knowledge of the flora of the southern part of Japan Taihoku Imperial University, Formosa
* 1930. Contribution to our knowledge of the flora of the southern part of Japan. Contributions from the Herbarium of Taihoku Imperial University

## Honors
### Eponímia
#### Espècies (5 + 8 + 2 registres IPNI)

* (Poaceae) Deyeuxia masamunei (Honda) Ohwi
* (Poaceae) Nipponocalamus masamuneanus (Makino) Nakai
* (Poaceae) Sasa masamuneana (Makino) C.S.Chao & Renvoize
* (Woodsiaceae) Athyrium masamunei Seriz.

## Notes

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ http://kiki.huh.harvard.edu/databases/botanist_search.php?id=2832
* ↑ J. Jap. Bot. xxxiii. 210 1958 (IK)
* ↑ J. Jap. Bot. xviii. 359 1942 (IK)
* ↑ Kew Bull. 44(2): 368. 1989 (IK)
* ↑ Acta Phytotax. Geobot. 32(5-6): 176 1981 (IF)
* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Resolució 962 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 962 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 29 de novembre de 1994. Després de considerar un informe del Secretari General Boutros Boutros-Ghali sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació (UNDOF), el Consell va observar els seus esforços per establir una pau duradora i justa a l'Orient Mitjà.
La resolució va demanar a les parts implicades que implementessin de manera immediata Resolució 338 (1973), va renovar el mandat de la Força d'Observadors durant un altre període de sis mesos fins al 31 de maig de 1995 i va demanar al Secretari General que enviés un informe sobre la situació al final d'aquest període.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Alts del Golan

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Quadrangle Victoria

El quadrangle Victoria és un dels 15 quadrangles definits del reticulat cartogràfic adoptat de la Unió Astronòmica Internacional per Mercuri. Comprén el tros de la superfície de Mercuri entre 70° - 20° de latitud N i entre els 0 - 90° longitud O i és identificat amb el codi H-2.
Victoria Rupes és l'estructura geològica present al seu interior triada com epònim pel mateix quadrangle. Aquesta denominació ha estat adoptada el 1976 després que la missió Mariner 10 disposara de les primeres imatges de la superfície de Mercuri. Abans s'anomenava quadrangle Aurora, nom d'una característica d'albedo que havia estat històricament identificada en aquest tros de la superfície.
Durant els tres sobrevols planetaris de Mercuri es va obtenir un cartografia parcial de la seva superfície. Després de la missió MESSENGER es va poder completar el mapa i millorar el detall de la part ja coneguda.
Les principals formacions de la regió comprenen les rupes Victoria i Endeavour, en la seva part oriental, i els cràters Derzhavin (a l'est), Sholem Aleichem, Stravinsky i Vyāsap.

## Referències

* ↑ NASA. «SP-423 Atlas of Mercury - Description». [Consulta: 8 juny 2021].
* ↑ NASA. «SP-423 Atlas of Mercury - The regions of Mercury as seen by Mariner 10.». [Consulta: 8 juny 2021].

## Bibliografia

* McGill, George. «Geologic Map of the Victoria Quadrangle of Mercury» (en anglès). USGS. DOI: 10.3133/i1409. [Consulta: 8 juny 2021].
# Província del Cap

La província del Cap fou una divisió administrativa d'Unió Sud-africana (1910-1994), juntament amb Transvaal, Província de Natal i Estat Lliure d'Orange. Avui és dividida entre les províncies de Cap Septentrional, Cap Oriental i el Cap Occidental.

## Geografia

El relleu és dominat, aproximadament en els dos terços septentrionals, per un conjunt d'altiplans interiors, drenats pel riu Orange i els seus tributaris, que davallen mitjançant escarpaments enèrgics. Al terç meridional, una sèrie de cadenes muntanyoses de plegament i altitud mitjana (1 500-2 000 metres els cims més alts) es disposen paral·lelament al litoral. Al nord del territori hi ha l'altiplà de Betxuanalàndia i, més al sud, els del Gran Karroo i Petit Karroo. Els escarpaments i les alineacions muntanyoses, que separen els altiplans d'interior de les àrees plegades litorals, reben la denominació comuna de Gran Escarpament. L'àrea costanera sud-occidental (des del riu Olifants fins a Algobaai) té clima i vegetació de tipus mediterrani, amb algunes formacions molt característiques com ara el fynbos, coberta vegetal arbustiva que recorda la màquia o el bruguerar; per contra, la costa atlàntica (entre els rius Olifants i Orange) és àrida a causa del corrent fred de Benguela, mentre que a les costes de l'oceà Índic, cobertes de bosc, les pluges són abundants i ben repartides. Als altiplans de l'interior hi ha sabana que va degenerant en estepa al nord i a l'oest.

## Població

Segons dades del cens sud-africà del 1980, la població de la província (descomptant la dels bantustans de Ciskei i Transkei) era d'1.477.000 negres, 1.212.000 blancs, 2.191.000 coloured i 28.000 asiàtics. La gran majoria dels coloured parla afrikaans, que també és la llengua de bona part de la població blanca.

## Economia

A la zona meridional es donaven conreus mediterranis (cereals, fruita, cítrics, vinya, tabac, alfals, cotó). Les extenses praderies dels altiplans interiors facilitaven la ramaderia d'ovelles, de llana molt apreciada. Els principals recursos miners de la província són els diamants de Kimberley i el coure d'Okiep-Springbok; a més hi ha asbest, carbó i manganès. Les indústries (automobilístiques, navals —drassanes—, tèxtils, alimentàries) són a les principals ciutats, com Ciutat del Cap, Port Elisabeth, East London, Worcester, Queenstown i Kimberley.
# Nícies (estrateg)

Nícies (en llatí Nicias, en grec antic Νικίας" Nikías") va ser un estrateg de la Lliga Aquea l'any 207 aC.
L'esmenta Titus Livi (Ab Urbe Condita XXVIII, 8).

## Referències

* ↑ 8.Nicias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1187
# Katano

Katano (交野市, Katano-shi) és una ciutat i municipi de la prefectura d'Osaka, a la regió de Kansai, Japó. Tot i no trobar-se gaire a prop d'Osaka, Katano és una ciutat dormitori de la capital.

## Geografia

La ciutat de Katano es troba al nord-est de la prefectura d'Osaka i està assignada pel govern prefectural a la regió de Kitakawachi o Kawachi nord, en record a l'antiga província. El terme municipal de Katano limita amb els de Hirakata al nord, Neyagawa a l'oest, Shijōnawate al sud i Ikoma, a la prefectura de Nara, a l'est.

## Història

Fins a l'era Meiji i des del període Heian, l'àrea on actualment es troba el municipi de Katano va formar part de l'antiga província de Kawachi. L'actual ciutat de Katano va ser fundada el 3 de novembre de 1971.

## Transport
### Ferrocarril

* Ferrocarril Elèctric Keihan
** Estació de Kōzu
** Estació de Katano-shi
** Estació de Kawachi-Mori
** Estació de Kisaichi
* Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental (JR West)
** Estació de Hoshida
** Estació de Kawachi-Iwafune

### Carretera

* Nacional 168

## Agermanaments

* Collingwood, Ontario, Canadà. (1981)

## Referències

* ↑ http://www.lovekatano.com/
* ↑ http://www.pref.osaka.lg.jp/koho/links/city.html
* ↑ http://www.lovekatano.com/?page_id=1630
# Temporada 1905-1906 del Liceu

| Temporada 1905-1906 del Liceu |||||||
| Òpera | Compositor | Director musical | Director d'escena | Papers principals | Producció | Dates |
| Rigoletto | Giuseppe Verdi | Edoardo Mascheroni | | Francesco Marconi, Mario Sammarco, Speranza Clasenti, José Torres de Luna, Ninì Frascani | | 3, 5 i 8 de desembre |
| Lorenza | Edoardo Mascheroni | | | Luigi Baldasari, Emma Carelli, Virginia Guerrini, Michele Mariacher, Mario Sammarco, Josè Torres de Luna, Conrad Giralt, Michele Olivieri | | desembre |
| Tosca | Giacomo Puccini | Edoardo Mascheroni | | Emma Carelli, Pietro Zeni, Mario Sammarco | | 9, 10, 12, 14 desembre |
| Aida | Giuseppe Verdi | | | Maria Talexis/Fausta Labia, Virginia Guerrini, Michele Mariacher/Angelo Angioletti/Manuel Utor, Ramon Blanchart/Enrico Nani, Josè Torres de Luna | | desembre |
| Faust | Charles Gounod | | | Amelia Talexis/Paola Marelli/Fausta Labia, Ninì Frascani, Emilio Perea, Enrico Nani, Josè Torres de Luna/Renato Fournets | | desembre |
| Sansone e Dalida | Camille Saint Saens | | | Virginia Guerrini, Michele Mariacher, Enrico Nani, Alfonso Mariani | | desembre |
| Zazà | Ruggero Leoncavallo | | | Luigi Baldasari, Emma Carelli, Dolores Frau, Angelina Homs, Emilio Perea, Mario Sammarco, Conrad Giralt | | gener |
| L'africana | Giacomo Meyerbeer | | | Francesco Marconi/Manuel Utor, Maria Talexis, Paola Marelli, Enrico Nani, Alfonso Mariani | | 6 al 7 de gener |
| Bruniselda | Enric Morera | | | Luigi Rossato, Avelina Carrera, Francesco Fazzini, Ramon Blanchart | | abril |
| Werther | Jules Massenet | Vittorio Mingardi | | Francesco Pandolfini, Francesco Federici, Luigi Tavecchia, Antoni Oliver, Francesc Puigenero, Lina Bel-Sorel, Clara Sexton | | 3, 5, 9 i 12 de maig |
| Carmen | Georges Bizet | Edoardo Mascheroni | | Lina Bel-Sorel, Francesco Fazzini, Francesco Federici, Graziella Pareto | | maig |
| Don Pasquale | Gaetano Donizetti | | | Hariclea Darclée, Giuseppe Paganelli, Francesco Federici, Luigi Tavecchia | | maig |
| Tosca | Giacomo Puccini | Vittorio Mingardi | | Hariclea Darclée, Amedeo Bassi (15, 17 abril) / Francesco Fazzini (24 abril; 2 maig), Ramon Blanchart, Conrad Giralt, Luigi Tavecchia | | 15, 17, 24 abril / 2 maig |

## Referències

* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 17 d’abril 2017. [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 14 de juliol 2019. [Consulta: 15 agost 2019].
* ↑ Detalls a La Vanguardia
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 22 d’abril 2017. [Consulta: 21 abril 2017].
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 14 de juliol 2019. [Consulta: 15 agost 2019].
# Tautònim

Tautònim en taxonomia és un terme informal nom binomial (nom científic d'un organisme) en el qual coincideixen el nom del gènere i el de l'espècie, com per exemple els noms científics dels animals Natrix natrix i Bison bison. La primera part del binomi es refereix al gènere i el segon a l'epítet de l'espècie. La tautonomia (fer servir el mateix nom pel gènere i l'espècie) està permesa en la nomenclatura zoològica. En canvi en les regles de la nomenclatura botànica està expressament prohibit usar noms científics tautonòmics. Un exemple de tautonomia en botànica, que ja no existeix, és Larix larix (el làrix europeu) nom que va ser proposat per Gustav Karl Wilhelm Hermann Karsten però va ser Larix decidua Mill. (1768) que és el nom científic finalment adoptat per al làrix europeu.
Tanmateix no es considera tautonòmic i està permès els noms com Arctostaphylos uva-ursi el qual significa baia d'os dues vegades, en grec i llatí respectivament. També Picea omorica fa servir els termes en llatí i serbi que signifiquen pi, També està admés el cas del nom de la tomaquera Lycopersicon lycopersicum (grec i grec llatinitzat però actualment ja no serveix aquest nom perquè el gènere del tomàquet es considera que és Solanum) També es permet la lleugera diferència en una lletra de casos com Ziziphus zizyphus.

## Referències

* ↑ Gan Enciclopèdia Catalana
* ↑ «ICBN, Art 23.4». Arxivat de l'original el 2011-09-26. [Consulta: 23 setembre 2011].

## Enllaços externs

* International Code of Botanical Nomenclature, Art. 23.4 Arxivat 2011-09-26 a Wayback Machine.
* International Code of Zoological Nomenclature, Art. 18 and Art. 23.3.7
# Tauçac

Tauçac (en francès Taussac-la-Billière) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau