OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat del món de ciclisme en pista de 2004

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 2004 es va celebrar a Melbourne (Austràlia) entre el 26 i el 30 de maig de 2004. Les competicions es van celebrar al Vodafone Arena de Melbourne. En total es va competir en 15 disciplines, 9 de masculines i 6 de femenines.

## Resultats
### Masculí

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Theo Bos Països Baixos | Laurent Gané França | Ryan Bayley Austràlia |
| Velocitat per equips | França Mickaël Bourgain Laurent Gané Arnaud Tournant | Espanya José Antonio Escuredo Salvador Melià José Antonio Villanueva | Regne Unit Chris Hoy Craig MacLean Jamie Staff |
| Persecució individual | Sergi Escobar Espanya | Rob Hayles Regne Unit | Robert Bartko Alemanya |
| Persecució per equips | Austràlia Peter Dawson Ashley Hutchinson Stephen Wooldridge Luke Roberts | Regne Unit Rob Hayles Paul Manning Chris Newton Bryan Steel | Espanya Carlos Castaño Sergi Escobar Asier Maeztu Carles Torrent |
| Quilòmetre contrarellotge | Chris Hoy Regne Unit | Arnaud Tournant França | Theo Bos Països Baixos |
| Cursa per punts | Franck Perque França | Milton Wynants Uruguai | Juan Curuchet Argentina |
| Keirin | Jamie Staff Regne Unit | José Antonio Escuredo Espanya | Ivan Vrba Txèquia |
| Madison | Juan Curuchet Walter Pérez Argentina | Bruno Risi Franco Marvulli Suïssa | Robert Slippens Danny Stam Països Baixos |
| Scratch | Gregory Henderson Nova Zelanda | Robert Slippens Països Baixos | Walter Pérez Argentina |

### Femení

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Svetlana Grankovskaya Rússia | Anna Meares Austràlia | Lori-Ann Muenzer Canadà |
| Persecució individual | Sarah Ulmer Nova Zelanda | Katie Mactier Austràlia | Elena Tchalykh Rússia |
| 500 metres contrarellotge | Anna Meares Austràlia | Jiang Yonghua R.P. de la Xina | Simona Krupeckaitė Lituània |
| Cursa per punts | Olga Slyusareva Rússia | Vera Carrara Itàlia | Belem Guerrero Mèxic |
| Scratch | Yoanka González Cuba | Mandy Poitras Canadà | Olga Slyusareva Rússia |
| Keirin | Clara Sanchez França | Elisa Frisoni Itàlia | Jennie Reed Estats Units |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | França | 3 | 2 | | 5 |
| 2 | Austràlia | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 2 | Regne Unit | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 4 | Rússia | 2 | | 2 | 4 |
| 5 | Nova Zelanda | 2 | | | 2 |
| 6 | Espanya | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 7 | Països Baixos | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 8 | Argentina | 1 | | 2 | 3 |
| 9 | Cuba | 1 | | | 1 |
| 10 | Itàlia | | 2 | | 2 |
| 11 | Canadà | | 1 | 1 | 2 |
| 12 | R.P. de la Xina | | 1 | | 1 |
| 12 | Suïssa | | 1 | | 1 |
| 12 | Uruguai | | 1 | | 1 |
| 15 | Alemanya | | | 1 | 1 |
| 15 | Estats Units | | | 1 | 1 |
| 15 | Lituània | | | 1 | 1 |
| 15 | Mèxic | | | 1 | 1 |
| 15 | Txèquia | | | 1 | 1 |

## Enllaços externs

* Resultats a cyclingnews.com
# Bram Welten

Bram Welten (Tilburg, Brabant del Nord, 29 de març de 1997) és un ciclista neerlandès. Actualment a l'equip professional Team DSM-Firmenich PostNL.

## Palmarès

* 2015
** 1r a la París-Roubaix júnior
** Vencedor d'una etapa als Tres dies d'Axel
* 2016
** 1r al Handzame Challenge
** 1r al Zillebeke-Westouter-Zillebeke
** Vencedor d'una etapa al Triptyque des Monts et Châteaux
* 2017
** 1r al Gran Premi Criquielion
** 1r al Gran Premi dels Comerciants de Templeuve
** 1r a la Brussel·les-Zepperen
** Vencedor d'una etapa al Tour de Bretanya
* 2021
** 1r al Tour de Vendée

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
Plantilla:Team DSM-Firmenich PostNL
# Workman (cràter)

Workman és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 17,4 km de diàmetre. Porta el nom de Fanny Workman (1859-1925) muntanyenca i escriptora estatunidenca, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Workman». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Ichthyophis orthoplicatus

Ichthyophis orthoplicatus és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Ichthyophiidae que és endèmic de les muntanyes del sud-centre de Sri Lanka on s'ha trobat entre els 460 i els 1800 metres d'altitud. S'estima que fa uns 235 mm de llarg.
Es troba en hàbitats molt variables, naturals i artificials, com ara boscos perennes, plantacions de cautxú i te, arrossars, jardins i granges rurals, aiguamolls (zones pantanoses) i pastures de bestiar.
És considerat vulnerable segons la UICN degut a la seva petita àrea de distribució (inferior als 20.000km²) i la ràpida pèrdua d'hàbitat provocada per la indústria agrícola, la desforestació i la contaminació per agroquímics.

## Referències

* ↑ Frost, Darrel R.. «Ichthyophis orthoplicatus Taylor, 1965». Amphibian Species of the World: an Online Reference. Version 6.0. American Museum of Natural History, 2019. [Consulta: 1r agost 2019].
* ↑ Taylor, E. H. «New Asiatic and African caecilians with redescriptions of certain other species». University of Kansas Science Bulletin, vol. 46, 1965, pàg. 253–302. DOI: 10.5962/bhl.part.20077.
* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
* ↑ «Ichthyophis orthoplicatus a la llista vermella d'espècies amenaçades». UICN, 04-10-2013.(anglès)
# Club Gimnasia y Esgrima de Mendoza

* No s'ha de confondre amb Gimnasia y Esgrima (desambiguació).
El Club Gimnasia y Esgrima de Mendoza és un club de futbol argentí de la ciutat de Mendoza, a la província del mateix nom.

## Història

El club va ser fundat el 30 d'agost de 1908.
Ha disputat un total de 121 partits a la Primera Divisió Argentina (a data de setembre de 2010), obtenint 122 punts. Fou durant les temporades 1970-72, 1975, 1978 i 1981-84, amb les següents classificacions:
* 1970, 5è al Grup A de 10 equips.
* 1971, 4t al Grup B de 14 equips.
* 1972, 11è al Grup B de 13 equips.
* 1975, 4r al Grup A de 8 equips.
* 1978, 7è al Grup B de 8 equips.
* 1981, 7è al Grup A de 8 equips.
* 1982, 5è al Grup C, de 8 equipos.
* 1983, últim al grup H de 4 equips.
* 1984, 2n al Grup B, classificat per vuitens de final perdent per 3-5 amb Argentinos Juniors.

## Palmarès

* Campionat de Mendoza de futbol (20):
** 1922, 1923, 1931, 1933, 1937, 1939, 1949, 1952, 1964, 1969, 1974, 1977, 1980, 1981, 1982, 1983, 1986, 1991, 1997/98, 2001.

## Futbolistes destacats

* Darío Felman (1970~1974, 1984)
* Juan Gilberto Funes (1983~1984)
* Mario Videla (1981~1982)

## Referències

* ↑ «Historial de Campions». Arxivat de l'original el 2010-03-28. [Consulta: 8 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Web oficial del club
* Web club (castellà)
* Aguante El Lobo Arxivat 2006-12-08 a Wayback Machine. (castellà)
# Estadi Carlos Tartiere (1932)

L'Estadi Carlos Tartiere va ser un camp de futbol de la ciutat d'Oviedo a Astúries, Espanya. Va albergar els partits que el Reial Oviedo disputava com a local entre 1932 i 2000, i va ser batejat d'aquesta manera en honor de Carlos Tartiere de las Alas Pumariño, primer president del club.

## Història

Denominat Estadi de Buenavista en els seus inicis, perquè estava situat al barri del mateix nom, va ser inaugurat el 24 d'abril de 1932 amb un partit entre les seleccions d'Espanya i Iugoslàvia, amb triomf d'Espanya per 2-1. El primer gol de l'estadi va ser marcat per Isidro Lángara, davanter del Reial Oviedo.
Tenia la particularitat en aquell temps que la tribuna principal estava coberta amb una visera de més de 100 metres de longitud sense cap columna de suport davant, la primera que es va construir a Espanya d'aquestes característiques, obra de l'enginyer Ildefonso Sánchez del Rio. El 1954 va ser venut a l'ajuntament d'Oviedo, que va ser el seu propietari des de llavors. El juny de 1958 el seu nom es va canviar pel del fundador i primer president del club, Carlos Tartiere. El 4 de juny de 1969 es va inaugurar la il·luminació artificial del camp durant un partit amistós entre el Reial Oviedo i el Reial Madrid CF.
Va ser reconstruït amb motiu del Mundial de 1982, del qual va ser una de les seus oficials, de manera que el seu aforament va passar de ser de 20.000 persones a 22.500. El partit d'inauguració després de les obres va enfrontar al Real Oviedo amb la selecció de futbol de Xile.
El 1998, per complir amb la normativa de la UEFA i millorar la seguretat en els camps de futbol, es van afegir butaques a gairebé tot el camp de manera que la capacitat es va reduir fins a les 13.000 persones. Aquest fet va fer que es plantegés la necessitat de construir un nou camp de futbol per a la ciutat amb capacitat suficient per a tots els aficionats.
El 20 de maig de 2000 el Reial Oviedo va jugar el seu últim partit al Carlos Tartiere davant de la Reial Societat de Futbol. L'estadi va ser finalment enderrocat l'any 2003, un cop van concloure les obres del nou camp, que anomenaren amb el mateix nom, Estadi Carlos Tartiere. En els terrenys que ocupava l'estadi i voltants s'hi va construir el Palau de Congressos de la ciutat, dissenyat per Santiago Calatrava.

## Referències

* ↑ «Estadios del Real Oviedo». Reial Oviedo. Arxivat de l'original el 2014-04-10. [Consulta: 3 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Página oficial del Real Oviedo
# Can Savoia (Espinelves)

Can Savoia és una masia d'Espinelves (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular (8 x 4 m), coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana, situada a migdia. Consta de planta baixa i un pis. La façana presenta un portal tapiat que demostra una reforma i un altre portal rectangular de pedra i amb llinda datada. Al primer pis hi ha dues finestres de diferent tipologia que confirmen la reforma, tant per l'aparell constructiu com per l'absència de ràfec en el sector. A llevant, tramuntana i ponent les bardisses cobreixen els murs, amb poques obertures. A llevant s'hi adossa un cobert de planta rectangular.
Està envoltada per feixes amb paret seca.
Malgrat la solidesa constructiva de l'edifici, es troba abandonada.

## Història

Masia situada al veïnat de França, en el sector nord-est del municipi i prop del nucli.
Segons conta a la llinda del portal, fou construïda al segle xviii (1791), moment d'expansió del municipi, quan es formaren els veïnats de la Creu i de França.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Savoia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2017].
# Bolayır

Bolayır (grec: Πλαγιάρι, Plagiari; búlgar: Булаир, Bulair) és una vila del districte de Gal·lípoli i la província de Çanakkale, situat a la península de Gal·lípoli, a la part europea de Turquia.
Anteriorment era un llogaret. El 1958 fou elevat a poble. El 2007 tenia 1.871 habitants.
A Bolayır hi ha la turba de Süleyman Paixà (1316–1357), fill d'Orhan, el segon bei de l'Imperi Otomà, així com la tomba del poeta nacionalista turc Namık Kemal (1840–1888). El 26 de gener 1913, Bolayır fou l'escenari de la batalla de Bulair, una important victòria búlgara contra els otomans durant la Primera Guerra Balcànica. El govern turc feu evacuar el llogaret en tres hores. Els habitants, fuetejats pels gendarmes, abandonaren totes les seves pertinences i se n'anaren a Gal·lípoli. Set vilatans grecs que arribaren dos minuts tard foren morts a trets pels soldats. Els exiliats pogueren tornar-hi després de la guerra. Tanmateix, com que el govern només permetia als turcs reconstruir les seves llars, els exiliats grecs foren obligats a romandre a Gal·lípoli.
Bolayır també fou l'escenari de la campanya de Gal·lípoli (1915–1916) durant la Primera Guerra Mundial.
Es troba a prop de les ruïnes de l'antiga ciutat grega de Lisimaquea, i és possible que es correspongui amb la població medieval de Branquiàlion (grec: Βραγχιάλιον), o en qualsevol cas es troba molt a prop. Un poble del municipi de Dolni Txiflik, a la província búlgara de Varna, duu aquest nom en honor de la victòria búlgara a Bolayır. La marxa de Bulair fou composta per commemorar la batalla.

## Referències

* 1 2 «Belediye Tarihçesi» (en turc). Bolayır Belediyesi. Arxivat de l'original el 11 setembre 2011. [Consulta: 9 gener 2011].
* ↑ «Bolayır Namık Kemal Mezarı Archive» (en turc). Çanakkale İli Özel. Arxivat de l'original el 2020-08-24. [Consulta: 9 gener 2011].
* ↑ «Gelibolu Bolayırda Namık Kemal Anıldı» (en turc). Gelibolumuz. Arxivat de l'original el 2016-03-14. [Consulta: 9 gener 2011].
* ↑ Persecution of the Greeks in Turkey, 1914-1918 (en anglès). Hesperia Press, 1919.
# Wang Anshi

Wang Anshi (en xinès: 王安石; en pinyin: Wáng'ānshí; 8 de desembre de 1021 - 21 de maig de 1086) fou un estadista xinès que va ocupar el càrrec de primer ministre de la Xina. Sota la dinastia Song, l'emperador Shensong va demanar-li la resolució dels problemes d'aquella època a la Xina en una reforma que havia de millorar les condicions de vida de la classe pagesa. En aquell moment, encara que va haver-hi una revolució econòmica vist que sorgiren els primers pagarés, bitllets i pólvora, l'administració continuava regnant sobre una població relativament pobra. Així, Wang Anshi va imposar mesures com ara l'impuls d'un monopoli governamental sobre el te, demandar les famílies riques que evadien impostos i va oferir préstecs lliures d'interès als pagesos endeutats. Tanmateix, aquestes mesures varen provocar polèmica, cosa que va portar Wang Anshi a ser destituït del càrrec. També, va ser el responsable de la implantació d'institucions de socors popular, hospitals... Va ser un opositor aferrissat del sistema d'examinació imperial xinès. Paral·lelament, de Wang Anshi, destaca el seu costat com a escriptor de prosa i poesia.

## Bibliografia

* Historia, del origen de la civilización a nuestros días (assessor editorial Adam Hart-Devis, editora: DK), en castellà.
# Ganímedes raptat per l'àguila

Ganimedes raptat per l'àguila, també conegut com El rapte de Ganimedes (en italià,Ganimede e l'aquila) és un quadre del pintor italià Antonio Allegri da Correggio. Està realitzat en oli sobre llenç, i va ser pintat cap a 1531- 1532, trobant-se actualment al Museu d'Història de l'Art de Viena, Àustria. En aquesta obra, juntament amb Júpiter i Ió, Correggio arriba al cim de les seves possibilitats artístiques.

## Història

Aquesta pintura va ser pintada com a peça que acompanyava Júpiter i Ió, actualment també al museu de Viena. Els dos quadres, juntament amb una altra parella, la Dánae que es conserva a Roma i Leda amb el cigne de Viena, formen part d'un cicle de quatre teles executat per Correggio a partir de l'any 1530, amb el títol de «Els amors de Júpiter», encarregada per Frederic II Gonzaga per decorar la sala d'Ovidi al Palazzo Te de Màntua. No obstant això, van ser un regal per a l'Emperador Carles V i en conseqüència, el cicle va ser dispersat fora d'Itàlia.
Ganimedes era, segons la mitologia grega, un bell príncep troià, fill del mateix epònim Tros (o de Laomedont, segons les fonts). Ganimedes residia al mont Ida de la regió de Frígia, actual Turquia, adoptant la forma d'una àguila. A l'Olimp, Zeus va fer a Ganimedes seu amant i coper, suplantant Hebe.

## Descripció

Es representa el moment de l'ascens del bell jove Ganimedes, agafat per l'àguila. A la part inferior, hi ha un gos mirant, mentre que Ganimedes fixa la mirada en l'espectador. Tant aquest gos com les roques que estan formades per nombroses línies verticals, subratllant la idea de moviment ascendent. El format del quadre, estret i alt, és ideal per representar les imatges de moviment cap amunt.

## Referències

* ↑ Los maestros de la pintura occidental, Taschen, 2005, pág. 174, ISBN 3-8228-4744-5
# Jasonsmithita

La jasonsmithita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor a Jason Boyd Smith (n. 1977), geòleg i col·leccionista de minerals de Charlotte, Carolina del Nord, EUA, qui va trobar l'exemplar tipus.

## Característiques

La jasonsmithita és un fosfat de fórmula química Mn$^{2+}$₄ZnAl(PO₄)₄(OH)(H₂O)₇·3.5H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 2021. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2. Químicament és una mica similar al ferraioloïta.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 74374, 74375 i 74376.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Foote Lithium Co., situada al districte miner de Kings Mountain, dins el comtat de Cleveland (Carolina del Nord, Estats Units), on es troba en forma de prismes incolors a marrons clars, lleugerament aplanats de fins a aproximadament 1 mm de longitud, amb terminacions en forma de falca. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Jasonsmithite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 agost 2021].
# Claude Laurent

Claude Laurent (4 de desembre de 1774 - fl 1806-57) fou un rellotger i constructor de flautes francès. Va ser molt actiu durant la primera meitat del segle xix. Al llarg de la seva vida professional va construir flautes de vidre, concepte que va patentar el 1806.
De vegades (i erròniament) es va declarar que Laurent va inventar el muntatge de plaques per a les claus al mateix temps que les flautes, però ho va incorporar en la mesura que es va veure obligat a utilitzar aquest mètode en les seves flautes de vidre, així que va acabar convertint-se en la tècnica més coneguda. El 1834 va fer una flauta que arribava fins a un sol, i deia Pierre (1893) que es varen fer flautes el 1835 amb dotze tecles. Segons Pierre, Laurent va cessar la producció després de 1848, però Pontécoulant (1861) es va referir a una nova patent de 1857.
Han sobreviscut moltes flautes de Laurent, Miler (1925) en llistà 25 i Langwill (1960) més de 40 exemplars. Es tracta clarament d'instruments de luxe, amb muntures de plata i de vegades amb peces d'or. Laurent també va fer ús primerenc de molles d'acer forjat. El to d'aquests instruments, de vegades es diu que és estàtic, però malgrat tenir limitacions en els sons més aguts, la flauta de vidre té un caràcter terrenal i eteri molt diferent al so vibrant dels models de fusta.

## Referències

* ↑ Gascón, Montserrat. Une flûte en cristal: Les flautes de vidre de Claude Laurent (1774-1849) (tesi). Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2017.
* ↑ Langwill, Lyndesay G. An index of musical wind-instrument makers. Edinburg: L. G. Langwill, 1960.

## Bibliografia

* O'LOUGHLIN, Niall. Laurent, Claude dins The New Groove Dictionary of Musical Instruments, edited by Stanley Sadie, Macmillan Press Limited, 1984, p. 509

## Enllaços externs

* Claude Laurent chrystal flutes Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Vídeo sobre la flauta de vidre, de Claude Laurent, amb Montserrat Gascón
# Portia (cràter)

Portia és un cràter amb coordenades planetocèntriques de 2.19 ° de latitud nord i 192.43 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 11.44 km de diàmetre. El nom adoptat com a oficial per la UAI el cinc de febrer de 2014 fa referència a Pòrcia Cató, noble romana.

## Referències

* ↑ "Portia (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Boccaccio, Giovanni. Brown, Virginia. Famous Women, 2001. ISBN 9780674003477.
# Escalafó

L'escalafó consisteix en la llista de rangs en què s'agrupen les persones integrades en una institució. Aquests rangs poden definir funcions jeràrquiques, administratives, operatives, o ser tan sols un element honorífic. Cada rang o càrrec dins d'un escalafó pot anar acompanyat de títols, símbols i distincions, que dependran sempre de l'organització que ho defineixi.

## Civils

L'escalafó es defineix en termes civils com el grau de lloc que poden anar adquirint, és a dir, que aquests poden anar augmentant els seus nivells. En alguns llocs es percep com un tabú o criteri a no tenir en compte.

## Militars

L'escalafó militar és la llista i ordre dels rangs en què s'agrupa el personal d'unes forces armades, definint les relacions de comandament i les funcions a exercir per part del seu personal.

## Referències

* ↑ «escalafó | enciclopèdia.cat». [Consulta: 24 octubre 2020].
# Bout de Zan et le Crime du téléphone

Bout de Zan et le Crime du téléphone és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el 16 de gener de 1914.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bout de Zan.

## Repartiment

* René Poyen : Bout de Zan
* Renée Carl

## Notes

* ↑ Bout de Zan et le Crime du téléphone a bdfci
# Wang Bi

    En aquest nom xinès, el cognom és Wang.
Wang Bi :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 王弼 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 王弼 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | Wáng Bì |
Wang Bi (226–249), nom estilitzat Fusi (辅嗣), va ser un filòsof neotaoista xinès.
El treball més important de Wang Bi són els comentaris al Dao De Jing i el Yi Jing. El text del Dao De Jing que va aparèixer amb els seus comentaris va ser àmpliament considerat com el millor exemplar d'aquesta obra fins al descobriment dels texts Mawangdui en 1973. Era també un estudiós de xuanxue.
Va exercir com un buròcrata menor en el Regne de Wei, un dels Tres Regnes, i estava casat amb una filla. Va morir de pestilència a l'edat dels 24 anys.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Lou, Yulei, "Wang Bi". Enciclopèdia de la Xina (Edició Filosofia), 1a ed.

## Enllaços externs

* Wang Bi a la Internet Encyclopedia of Philosophy (anglès)
# Ghadana d'Armènia

Ghadana (georgià: ღადანა) fou una princesa parta artàxida d'Armènia, probablement filla del rei Vologès I d'Armènia. Es va casar amb el rei Pharsman II el Valent d'Ibèria i va esdevenir la reina d'aquest país. Hauria visitat a Antoní Pius a Roma amb el seu marit en una data a prop de l'any 140 o 141.
El seu marit el rei va morir a la tornada de Roma (vers 141 o 142) i el seu fill Radamist va pujar al tron, però va morir al cap d'uns tres anys deixant només un fill d'un any d'edat de nom Pharsman (III). Llavors Ghadana va ocupar la regència del seu net. Si vers el 145 Pharsman III tenia un any, la regència s'hauria allargat almenys fins vers el 160.

## Referències

* ↑ Studies in Christian Caucasian history per Cyril Toumanoff - pàg. 304
* ↑ Le Muséon, Volum 72; Volum 1, nº 2 - pàg 34
* ↑ Traditio: Volum 25 - Johannes Quasten, Stephan Kuttner, Institute of Research and Study in Medieval Canon Law - pàg. 16-17
# Jelšovec

Jelšovec és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1573.

## Referències

* ↑ «Banskobystrický kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 6 gener 2022].
* ↑ «História». [Consulta: 6 gener 2022].
# City of Lusaka Football Club

El City of Lusaka FC és un club de futbol de la ciutat de Lusaka, Zàmbia.
Va ser fundat el 1937. Els seus colors són el blanc i el negre.

## Palmarès

* Lliga zambiana de futbol:
       1964
* Copa zambiana de futbol:
       1961, 1964
* Copa Challenge zambiana de futbol:
       1962, 1963

## Referències

* ↑ Schöggl, Hans. «Zambia – Foundation Dates of Clubs». rsssf.com. [Consulta: 21 octubre 2013].
* ↑ punchchama. «WHAT NEXT FOR ZAMBIA’S BIGGEST COMMUNITY FOOTBALL CLUB?», 01-06-2015. [Consulta: 7 juny 2019].
* ↑ «Zambia – List of Champions». RSSSF.
* 1 2 «Zambia – List of Cup Winners». RSSSF.
# Portigliola

Portigliola és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria, a la regió italiana de Calàbria, situat a uns 80 km al sud-oest de Catanzaro i a uns 50 km al nord-est de Reggio de Calàbria. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 1.158 habitants.
Portigliola limita amb els municipis d'Antonimina, Locri i Sant'Ilario dello Ionio.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 1r febrer 2020].