OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cetiosauriscus

Cetiosauriscus ('llangardaix semblant a una balena') és un gènere de dinosaures sauròpode diplodòcid, que va viure a mitjan període Juràssic, fa aproximadament 162 milions d'anys, en el Callovià, en el que és avui Europa. Cetiosauriscus va ser un dinosaure herbívor gegant de coll llarg. Un sauròpode de gran grandària, de 15 metres de llarg i 9 tones. Va viure en l'Anglaterra del Juràssic mitjà que de moment eren solament illes i era poc comúnes els grans dinosaures llavors. Cetiosauriscus va ser presa de grans depredadores com megalosaure i Eustreptospondylus.
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# .dk

.dk és l'actual domini de primer nivell territorial (ccTLD) de Dinamarca. Va ser creat el 14 de juliol de 1987 i és gestionat per l'entitat DK Hostmaster. Els registres amb els caràcters danesos æ, ø, å, ö, ä, ü, i/o é són admesos.
Dominis de primer nivell territorial :
Dominis de primer nivell internacionalitzats :
Alfabet ciríl·lic:
.бел (.bel, Belarús)
.қаз (.qaz, Kazakhstan)
.мкд (.mkd, Macedònia)
.мон (.mon, Mongòlia)
.рус (.rf, gent de parla russa)
.рф (.rus, Rússia)
.срб (.srb, Sèrbia)
.укр (.ukr, Ucraïna)
Alfabet àrab:
الجزائر. (al-Jazā'ir, Algèria)
مصر. (masr, Egipte)
بھارت. (bharat, Índia)
ایران. (Iran)
الاردن. (al-urdun, Jordània)
فلسطين. (filastin, Territoris Palestins)
پاکستان. (pakstan, Pakistan)
قطر. (qatar, Qatar)
السعودية. (al-saudiah, Aràbia Saudí)
سوريا. (sūryā, Síria)
تونس. (tunis, Tunísia)
امارات. (emarat, UAE)
عمان. (Oman)
مليسيا. (maleesya, Malàisia
المغرب. (almahgrib, Marroc)
سودان. (Sudan)
اليمن. (alyemen, Iemen)
Alfabets indis:
.বাংলা (bangla, Bangladesh)
.ভারত (bharôt, Índia)
.भारत (bharat, Índia)
.భారత్ (bharat, Índia)
.ભારત (bharat, Índia)
.ਭਾਰਤ (bharat, Índia)
.இந்தியா (inthiyaa, Índia)
.ලංකා (lanka, Sri Lanka)
.இலங்கை (ilangai, Sri Lanka)
.ไทย (thai, Tailàndia)
.சிங்கப்பூர் (cinkappūr, Singapur)
Caràcters xinesos:
.中国 (Zhōngguó, Xina)
.中國 (Zhōngguó, Xina)
.香港 (Hong Kong)
.台灣 (Taiwan)
.台湾 (Taiwan)
.新加坡 (Xīnjiāpō/Sin-ka-po, Singapur)
Altres alfabets i escriptures del món:
.გე (ge, Geòrgia)
.한국 (Hanguk, Corea del Sud) :
ccTLDs internacionalitzats proposats :
.бг (bg, Bulgària, rebutjat) .κπ (kp, Xipre) .ελ (el, Grècia, rebutjat) ישראל. (yisrael, Israel) .日本 (nippon, Japó) .ລາວ (lao, Laos) :
Altres dominis :
Reservats / sense assignarAssignats / sense úsEn fase de desaparició / Entrada a ISO 3166-1 esborradaRetirats / esborratsProposats
.bl .bq .eh .mf
.bv .gb .sj
.su
.bu .cs .dd .um .yu .zr .an .tp
.ct :
Vegeu també Dominis de primer nivell genèrics :
Viccionari
# Vot vàlid

Els vots vàlids són el total de vots emesos després de restar-ne els vots nuls. Poden ser vots en blanc i vots a candidatures. És la magnitud emprada com a denominador per calcular el percentatge de vots de cada candidatura.

## Referències

* ↑ «Glossari electoral». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 març 2023].
# Diòcesi d'Anglona

La diòcesi d'Anglona (en llatí: Dioecesis Anglonensis) és una seu suprimida i actualment seu titular de l'Església catòlica.

## Història

La ciutat d'Anglona es va convertir en seu del bisbat de ritu llatí de la ciutat de Tursi. S'atribueix l'establiment del bisbat a Sant Pere o Sant Marc.
El Santuari de Santa Maria Regina d'Anglona és catedral des del 1054. En el 968 es va crear a Tursi la primera seu bisbal de ritu grec. en època romana d'Orient, paral·lelament a la institució del tema de Lucània el 969, de fet, el Patriarca de Constantinoble Polieucte, va concedir al bisbat d'Otranto permís per consagrar bisbes a Acerenza, Gravina, Matera, Tricarico i Tursi, que constituïren una nova província eclesiàstica grega en el canvi dels temes de Lucània i Langobàrdia, que no tenien metròpoli.
Al final del segle xi la seu episcopal de Tursi va ser transferida a Anglona, ja que era millor situada estratègicament i per la presència, al turó, un edifici religiós d'especial importància. Posteriorment, amb la decadència de la ciutat d'Anglona i el desenvolupament de Tursi, el papa Pau III per resoldre els conflictes entre les cúria diocesana Cambra Baronial, amb el Consistorial Decret de 8 d'agost de 1545, adreçada al bisbe Berardino Elvino, sancionà el trasllat del bisbat d'Anglona a la ciutat de Tursi. La seu va ser l'església de San Michele Arcangelo, i només vuit mesos més tard el mateix Pap amb butlla de 26 març de 1546 va traslladar finalment la seu episcopal a Tursi, a l'església dell'Annunziata i va ordenar als bisbes de mantenir el títol de Diòcesi d'Anglona i Tursi.
El 8 de setembre de 1976, arran de la creació de la Regió Eclesiàstica Basilicata, la diòcesi ha canviat el seu nom a Diòcesi de Tursi-Lagonegro, una nova confirmació geogràfica i Anglona es van convertir en seu titular. L'actual arquebisbe, a títol personal, és Giuseppe Pinto, nunci a les Filipines.

## Cronologia de bisbes titulars

* Andrea Cordero Lanza di Montezemolo (5 d'abril de 1977 - 13 d'abril de 1991 nomenat bisbe titular de Tuscania)
* Carles Soler i Perdigó (16 de juliol de 1991 - 30 d'octubre de 2001 nomenat bisbe de Girona)
* Giuseppe Pinto, del 4 de desembre de 2001

## Notes

* ↑ Com informe l'historiador A. Nigro a Memoria topografica ed istorica sulla città di Tursi e sull'antica Pandosia di Eraclea oggi AnglonaTip. R.Miranda, Napoli, 1851, pag.90
* ↑ S'evidencia a la Relatio de legatione Costantinopolitanae de Liutprando, bisbe de Cremona

## Bibliografia

* N. De Salvo. La diocesi di Anglona-Tursi, in Enciclopedia dell'Ecclesiastico, tomo VIII, 1845.
* F. Russo. La metropolia di S. Severina, in "Archivio storico per la Calabria e la Lucania" any XVI, f. II, pp. 1-20. Rip. in Scritti storici calabresi, 1957.
* Salvatore Di Gregorio. Anglona e Tursi, 1999.
* Gregorio, Lauria, Rabite, Sarubbi. Anglona, Spiritualità Arte Cultura, 2001.
* Rocco Campese. Anglona, dal mistero del nome alla misteriosa presenza della sua Regina, 2001.
* V. von Falkenhausen. La diocesi di Tursi-Anglona in epoca normany-sveva terra d'incontro tra greci e latini.
# William Holman Hunt

William Holman Hunt (Londres, 2 d'abril de 1827 - íd, 7 de setembre de 1910) va ser un pintor britànic, va ser un dels fundadors de la Germanor Prerafaelita. Encara que va estudiar en la Royal Academy of Arts, va rebutjar l'estil imposat pel seu fundador, Sir Joshua Reynolds. Va fundar en 1848, juntament amb Dante Gabriel Rossetti i John Everett Millais, la Germanor Prerafaelita, associació que propugnava una tornada a l'espiritualitat i sinceritat de l'art, menyspreant la pintura acadèmica, que consideraven una mera repetició de clixés. Per a això, proposaven inspirar-se en els primitius italians i flamencs del segle xv, anteriors a Rafael.
Les obres de Hunt no van tenir al principi massa èxit, sent qualificades per la crítica de lletges i pobrament executades. En els començaments de la seua carrera el seu interès pel realisme el va dur a pintar diversos quadres que reflectien escenes de la vida quotidiana tant en el camp com en la ciutat, com ara Pastor veleidos (The Hireling Shepherd, 1851) o El despertar de la consciència (The Awakening Conscience, 1853). Aquesta última va escandalitzar el públic per mostrar sense amagar una relació extramatrimonial. Va ser també un notable paisatgista, amb obres com Dunes de Fairlight (1858) o l'aquarel·la Illa de Asparagus (1850). No obstant això, la fama li va arribar amb les seues obres de temàtica religiosa, com La llum del món (The Light of the World). Va viatjar a Palestina amb l'objecte de documentar-se sobre el terreny per a realitzar obres religioses com El boc expiatori (The Scapegoat, 1854), Crist trobat en el temple (The Finding of the Saviour in the Tempere, 1860) i L'ombra de la mort (The Shadow of Death, 1873), així com per a pintar diversos paisatges de religiosos.
Hunt va pintar també obres basades en poemes, com Isabella o La dama de Shalott, i en la tradició literària anglesa, de Shakespeare a Keats.
Totes les seues pintures concedien una gran atenció al detall, i mostraven un color viu i un elaborat simbolisme religiós, sovint inspirat en els textos bíblics. El seu treball va rebre la influència dels escrits de John Ruskin i Thomas Carlyle; com ells, Hunt creia que el món podia ser desxifrat com un sistema de signes visuals. Per Hunt, la tasca de l'artista consistia a revelar la correspondència entre signe i realitat. De tots els components de la Germanor Prerafaelita, va ser Hunt el que va mostrar més fidelitat als seus plantejaments al llarg de tota la seua vida.
Al final de la seua carrera es va veure obligat a abandonar la pintura, per problemes de visió. La seua última obra d'important, The Lady of Shalott (1892), va haver de ser completada per un dels seus ajudants.
L'autobiografia de Hunt, Prerafaelitisme i la Germanor Prerafaelista (Pre-Raphaelitism and the Pre-Raphaelite Brotherhood) va ser escrita per a corregir altres llibres apareguts sobre el moviment, en els quals no s'hi reconeixia degudament la seua contribució.

## Enllaços externs

* Diverses obres de Hunt en Olga's Gallery (anglès)
* 'El boc expiatori' (1854) en la Lever Art Gallery, Port Sunlight (anglès)
# Mas de Bofill

El Mas de Bofill és una masia de Reus (Baix Camp) situada a la partida del Burgaret. És una hisenda important, al sud-est del camí del Mas de la Sena i al nord-oest del mas de "Napoleon". També se’l coneix per Mas del Coll.

## Descripció

El mas és una construcció de planta quadrada i amb un volum de diferents alçades esglaonades. El cos central és de tres plantes, amb una torratxa allargassada que dona accés a la coberta amb terrat. Els cossos laterals tenen dues plantes d'alçada i una coberta amb terrat accessible des del tercer pis. Des del segon pis dels laterals i des del cos central s'accedeix a un cos de planta baixa que uneix els dos cossos de dos pisos amb un altre terrat. Tot plegat té una composició marcadament acadèmica. La façana principal és ostentosa i s'ordena amb eixos de simetria centrals, per la correcta posició dels buits de les finestres, portalades, balco i balconeres de planta pis i galeries. Davant del mas hi ha una placeta, emmarcada per unes palmeres i un caminal arbrat. L'estat actual del mas, i de les construccions annexes, és bo, però denoten manca de manteniment.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 102. ISBN 8486387655.
* ↑ Pla especial urbanístic: catàleg de masos en sòl no urbanitzable, Reus. Reus: l'Ajuntament, 2004, p. 347-348.
# Segle XXXVII aC

El segle XXXVII aC és un període de la prehistòria on comencen a desenvolupar-se amb força les cultures mediterrànies (Creta, Malta). Inclou els anys compresos entre el 3700 aC i el 3601 aC.

## Política

A les regions més avançades de segles anteriors, cal sumar la irrupció d'una encara poc estructurada civilització minoica, cabdal per la seva futura influència en el món clàssic.

## Economia i societat

A Mesopotàmia augmenta la separació entre els nobles i la resta del poble.

## Invents i descobriments

A Mesopotàmia s'introdueixen els vehicles amb roda de tracció animal (bàsicament bous) per transportar objectes pesants. Això afavoreix el comerç i també l'arquitectura, ja que es poden moure més fàcilment pedres i maons fins als llocs de construcció. Ambdós fets provoquen un major creixement demogràfic a les ciutats de la regió, que esdevenen pols d'atracció per a famílies dels voltants. La innovació és adoptada ràpidament per altres pobles.

## Art, cultura i pensament

Apareixen els vehicles funeraris, que indiquen una progressiva complicació dels ritus mortuoris a les estepes asiàtiques. L'art rupestre arriba al continent americà.
# Comunitat de Bose

La Comunitat de Bose és una comunitat monàstica d'homes i de dones de confessions cristianes diferents que volen viure essent un "signe d'amor fraternal" amb una vida cèlibe i en comú amb els altres. És una comunitat que no pertany als ordes tradicionals però vol redescobrir la tradició monàstica d'occident i d'orient a través del treball en diferents tallers, l'acollida la pregària.
El dia de la clausura del Concili Vaticà II, el 8 de desembre de 1965, el jove Enzo Bianchi va decidir retirar-se a fer una vida austera en un mas de Magnano, sobre el turó que separa les ciutats d'Ivrea i Biella, a l'entrada de la Vall d'Aosta. Des d'allà visita diversos monestirs i comunitats. El bisbe de Biella s'hi oposà, però l'arquebisbe de Torí, Michele Pellegrino, n'aprovà la regla el 23 d'abril de 1973. El reconeixement oficial del bisbe de Biella va ser el 2000. Benet XVI ha convidat a Bianchi a participar en dos sínodes i el Papa Francesc el nomenà consultor del Consell pontifici per la promoció de la unitat dels cristians. A la dècada de 2010 la comunitat té uns 80 membres que viuen a Bose, Ostuni, Assís, San Gimignano i Civitella San Paolo, a prop de Roma.

## Referències

* ↑ Comunità di Bose, Regola, § 2

## Enllaços externs

* De Gaulmyn, Isabelle (2014). Bose, profondément de son époque a La-Croix. (12/07/2014)
# 197

El 197 (CXCVII) fou un any comú començat en dissabte del calendari julià.

## Esdeveniments

* Batalla de Lugdúnum entre Septimi Sever i Clodi Albí autoproclamat emperador romà a Lugdúnum (actual Lió).
* Publicació de les obres de farmacologia de Galè
* Primera incursió dels pictes a la Britànnia romana a través del Mur d'Adrià.

## Referències

* ↑ Ermatinger, James W. The Roman Empire [2 volumes: A Historical Encyclopedia [2 volumes]] (en anglès). Bloomsbury Publishing USA, 2018-05-01, p. 70. ISBN 978-1-4408-3809-5.
* ↑ Debru, Armelle. Galen on Pharmacology: Philosophy, History and Medicine. Proceedings of the Vth International Galen Colloquium, Lille, 16-18 March 1995 (en francès). BRILL, 2018-07-17, p. 145. ISBN 978-90-04-37743-1.
* ↑ The Kipling Journal; the Organ of the Kipling Society (en anglès), 1946, p. 12.
# Wilhelm Beer

Wilhelm Wolff Beer (4 de gener del 1777, Berlín - 27 de març del 1850, Berlín), fou un banquer i astrònom alemany conegut per fer el primer mapa exacte de la superfície de la Lluna. El seu germà fou el compositor Giacomo Meyerbeer.

## Astronomia

La fama de Beer derivà del seu passatemps, l'astronomia. Construí un observatori privat amb un telescopi refractor de 9,5 cm a Tiergarten, Berlín. Juntament amb Johann Heinrich von Mädler van produir el primer mapa exacte de la superfície de la Lluna (titulat: Mapa Selenographica) el 1834-1836, i el 1837 publicà una descripció de la LLuna (Der Mond nach seinen kosmischen und individuellen Verhältnissen). Ambdues obres foren les millors descripcions de la Lluna per moltes dècades.
El 1830 Beer i Mädler crearen el primer globus del planeta Mart. El 1840 van fer un mapa del planeta vermell i calcularen el seu període de rotació en 24h 37min i 22,7s, només 0,1 segon de diferència respecte al valor considerat correcte en l'actualitat.

## Altres treballs

A més de la seva afició per l'astronomia judà a la construcció del sistema ferroviari a Prússia i va promoure la comunitat jueva a Berlín. A l'última dècada de la seva vida va treballar com a escriptor i polític. El 1849 fou escollit membre de la primera cambra del parlament prussià.

## Distincions
### Epònims

* El cràter Beer a la Lluna.
* El cràter Beer a Mart.
* L'asteroide 1896 Beer.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Beer, Wilhelm». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 242. ISBN 8429270043.

## Vegeu també

Llista d'astrònoms

## Enllaços externs

* http://www.uapress.arizona.edu/onlinebks/mars/chap04.htm Arxivat 2017-07-01 a Wayback Machine. (en anglès)
* http://www.exploringmars.com/history/1800.html Arxivat 2007-08-22 a Wayback Machine. (en anglès)
# Doris Bartholomew

Doris Aileen Bartholomew (nascuda el 1930) és un lingüista estatunidenca, la investigació publicada de la qual s'especialitza en la lexicografia, lingüística històrica i lingüística descriptiva de les llengües de Mèxic, en particular les otomang. Les extenses publicacions de Bartholomew en llengües mesoamericanes abasten cinc dècades d'investigació activa. També ha publicat nombrosos treballs sobre llengües zapoteques i otomí. Ha estat redactora en cap i directora de publicacions per a l'Institut Lingüístic d'Estiu (LV), el cos d'afiliats incorporat a Mèxic a SIL International.

## Estudis i carrera acadèmica

Com a estudiant Bartolomé va assistir al Columbia Bible College a Columbia (Carolina del Sud), on es va graduar el 1952. Va dur a terme els seus estudis de doctorat a la Universitat de Chicago, obtenint el seu doctorat el 1965. La seva tesi doctoral es referia a la reconstrucció i lingüística històrica de les llengües otopame.
Bartholomew va dur a terme el treball de camp lingüístic entre diferents comunitats lingüístiques indígenes mexicanes, mentre treballava com a coordinador de publicacions per al diccionari bilingüe de l'ILV. També va donar conferències a temps parcial en lingüística a El Colegio de México.

## Obra parcial

Entre les obres de Bartholomew podem destacar:
* Bartholomew, Doris «Some revisions of Proto-Otomi consonants». International Journal of American Linguistics, 26, 3, 1960, pàg. 317–329. JSTOR: 1263552.
* Bartholomew, Doris «Concerning the Elimination of Nasalized Vowels in Mezquital Otomi». International Journal of American Linguistics, 34, 3, 1968, pp.215–217. DOI: 10.1086/465017. JSTOR: 1263568.
* Bartholomew, Doris «El limosnero y otros cuentos en otomí». Tlalocan, 4, 1963, pàg. 120–24.(castellà)
* Bartholomew, Doris «Review of Otomi Parables, Folktales, and Jokes by H. Russell Bernard; Jesús Salinas Pedraza». International Journal of American Linguistics, 45, 1, 1979, pàg. 94–97. DOI: 10.1086/465579.
* BARTHOLOMEW, DORIS (1963). "The Reconstruction of Otopamean (Mexico)" (Ph.D. diss.,. University of Chicago, 1965)

## Referències

* ↑ Per l'any de naixement vegeu Hartmann 2003, p.250.
* ↑ Rebatejat el 1994 com a Columbia International University (CIU).
* ↑ CIU Alumni Association 2009, p.8.
* ↑ Vegeu les notes sobre els contribuents de Hartmann 2003, p.253 n. 2.
* ↑ Hartmann 2003, p.253 n. 2.

## Bibliografia

* CIU Alumni Association «Class Notes» (PDF online facsimile). Upward. Alumni Ministries Office, Columbia International University [Columbia, SC], 4, 3, Summer 2009, pàg. 8–10. Arxivat de l'original el 2013-12-15 [Consulta: 13 agost 2009].
* Hartmann, Reinhard R.K.. Lexicography: Critical Concepts. Volume II: Reference works across time, space, and languages. London: Routledge, 2003. ISBN 0-415-25367-5. OCLC 51222235.

## Enllaços externs

* Llista d'obres de Bartholomew, a Ethnologue per SIL International
# William Hjortsberg

William "Gatz" Hjortsberg (Nova York, 1941 - Livingston, 22 d'abril de 2017) fou un novel·lista i guionista més conegut per escriure els guions de les pel·lícules Legend i El cor de l'àngel. La seva novel·la Falling Angel (coneguda en català com a El cor de l'àngel) va ser la base per a la pel·lícula Angel Heart (1987).

## Filmografia

* 1977: Thunder and Lightning
* 1980: The Georgia Peaches (telefilm)
* 1985: Legend
* 1987: Falling Angel

## Referències

* ↑ «THE SCREEN: RIDLEY SCOTT'S 'LEGEND'». [Consulta: 8 desembre 2017].
* ↑ Canby, Vincent. «Angel Heart (1987) FILM: MICKEY ROURKE STARS IN 'ANGEL HEART'». The New York Times, 06-03-1987.
* ↑ «William Hjortsberg Dies: ‘Legend' & ‘Angel Heart’ Screenwriter Was 76». [Consulta: 8 desembre 2017].

## Enllaços externs

* William Hjortsberg - Lloc web oficial
# Sara Solá de Castellanos

Sara Solá de Castellanos o Sara Solá (Salta, Argentina, 1888 - ibídem ?) va ser una poetessa, novel·lista, dramaturga i musicòloga argentina que va escriure la lletra de l'himne de la Ciutat de Salta. Va escriure dos extensos poemaris: Poemas del paisaje i Tiempo Añorado, també va compondre una sèrie de poemes juvenils, novel·les i cançons.
Va néixer a la ciutat de Salta l'any 1888 provinent d'una de les famílies tradicionals de la seva ciutat natal. Era germana de la poetessa Emma Solá, i de l'historiador Miguel Solá. Va començar a publicar composicions poètiques des de molt jove en diaris i revistes locals, com a Caras i Caretas, signant amb el nom artístic de Violeta del Valle. El 1923 va editar Elogio de la Vida Provinciana, poemes entre els quals s'inclou el poema dramàtic. També va compondre obres teatrals, entre les més destacades es troben En els Tiempos Gloriosos, que es va estrenar en el teatre Victoria de Salta el 1928 i Florilegio del Milagro y Santoral. També va compondre novel·les, com L'Esposa del Oidor, obra per la qual va rebre distincions en els Jocs Florals i pel Consell Nacional de Dones. Va publicar en diaris treballs de caràcter històric sobre temes vilatans i assajos biogràfics sobre personatges locals o vinculats a la història salteña. Va morir a la Ciutat de Salta.

## Obres destacades

* Dios
* A la Virgen del Milagro
* Poemas del Paisaje
* Gloria a Salta
* Tiempo Añorado
* Elogio de la Vida Provinciana
* En los Tiempos Gloriosos
* Florilegio del Milagro
* Santoral
* La Esposa del Oidor

## Referències

* ↑ Obdulia Esther Galante, Biografías sintéticas de autores argentinos, Talleres gráficos de Porter Hnos, OCLC 3195791, 2. ed., Buenos Aires, 1945.
* ↑ Sara Solá de Castellanos Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine., José de Guardia de Ponte, Portal de Salta.
# Corre-soques pintat

El corre-soques pintat (Premnoplex brunnescens) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial dels turons i muntanyes de Costa Rica i Panamà i des de Colòmbia i oest i nord de Veneçuela, cap al sud, a través dels Andes de l'oest i est d'Equador i est de Perú fins l'oest de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Corre-soques pintat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/03/2021(català)
# Castèthnau de la Branda

Castèthnau Picampau (francès Castelnau-Picampeau) és un municipi occità de Gascunya, al Saves, situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Discherodontus parvus

Discherodontus parvus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Yunnan (Xina).

## Referències

* ↑ Rainboth, W. J. 1989. Discherodontus, a new genus of cyprinid fishes from southeastern Asia. Occas. Pap. Mus. Zool. Univ. Mich. Núm. 718: 1-31.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.