OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Akhfennir

Akhfennir (en àrab أخفنير, Aẖfannīr; en amazic ⴰⵅⴼⵉⵏⵉⵔ) és una comuna rural de la província de Tarfaya, a la regió de Laâyoune-Sakia El Hamra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 2.280 persones Al seu territori es troba el Parc Nacional de Khenifiss i el parc eòlic de Tarfaya-Akhfenir.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Altiplà (desambiguació)

«Altiplà» té aquests significats:
* Un altiplà (geografia) és una regió plana localitzada sobre un sistema de muntanyes.
* Altiplà andí (també conegut com L'Altiplà o la Puna) és una regió de l'Amèrica del Sud situada als Andes.
* Altiplà (Múrcia) és una comarca de la Regió de Múrcia.
Viccionari
# Casa rectoral de Sant Jaume dels Domenys

La casa rectoral de Sant Jaume dels Domenys és un edifici de Sant Jaume dels Domenys (Baix Penedès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquest edifici ha estat restaurat.
A la façana destaca la portalada d'arc de mig punt dovellat fet de pedra. A la clau presenta una creu llatina i la data 1949. En el pis principal s'observa un balcó amb barana i base, una antiga gàrgola que representa un animal, un rellotge de sol i una finestra amb la data 1696 a la llinda. L'última planta té una sèrie de petites finestres molt restaurades.
A l'interior hi ha diversos arcs de pedra, dels quals en destaca un de mig punt de caràcter molt antic (segle xiii).

## Història

No es coneixen notícies històriques de l'edifici.
Actualment se sap que al segle xii ja hi havia algun edifici en aquest lloc, ja que en les obres de restauració s'ha descobert un arc de mig punt dins una de les parets. L'edifici ha estat ampliat diverses vegades amb el temps, al segle xvii i al xix.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa rectoral de Sant Jaume dels Domenys». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Casa rectoral de Sant Jaume dels Domenys». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Oukaimden

Oukaimden (en àrab أوكايمدن, Ūkāymdan; en amazic ⵓⴽⴰⵢⵎⴷⴰⵏ) és una comuna rural de la província d'Al Haouz, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 4.861 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Marco Di Vaio

Marco di Vaio nascut a Roma (Itàlia) el 15 de juliol del 1976, és un exjugador de futbol italià, que jugava com a davanter. Va ser internacional amb la selecció italiana de futbol, i va jugar en 11 equips professionals diferents, la gran majoria italians.

## Trajectòria esportiva

* SS Lazio 1994-1995
* Hellas Verona 1995-1996
* AS Bari 1996-1997
* Salernitana Calcio 1997-1999
* Parma FC 1999-2002
* Juventus FC 2002-2004
* València CF 2004-2005
* AS Monaco 2005-2007
* Genoa CFC 2007-2008
* Bologna FC 2008-2012
* Montreal Impact 2012-2014
El davanter sobretot és recordat amb les seves actuacions amb el Parma FC en el qual en 83 partits va fer 41 gols. També ha fet 2 gols en 14 partits amb l'azzurra.

## Referències

* ↑ Bengoa, Javier. «¿Qué fue de Marco Di Vaio?» (en castellà), 24-04-2024. [Consulta: 28 juliol 2024].
# Casa dels Barons (Prullans)

Casa dels Barons és un casal fortificat del municipi de Prullans (Cerdanya) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Casal fortificat, tocant a l'església. Modificat.
Conjunt d'origen medieval en el qual estaven englobades l'església, la muralla i el castell.
En l'actualitat la casa senyorial pròpiament dita és un conjunt arquitectònic de diverses èpoques construït amb pedra la seva major part, si bé amb diversos sistemes constructius. També hi ha dependències construïdes amb maó, totxana i arrebossat.
Les edificacions es troben disposades al voltant d'un pati com és tradicional en el mas cerdà. S'hi pot trobar alguna data gravada com per exemple la de "1717" al costat d'un arc d'entrada al recinte i també la de "1880" i un rellotge del sol a la façana de migdia.

## Història

L'antiga casa senyorial dels Barons de Prullans, en l'actualitat és anomenada "La Torre".
Els seus orígens es remunten al 1309 quan Joan Cadell és anomenat senyor de Prullans, i l'antic castell esdevé centre de la Baronia. La fortalesa però és molt anterior, ja que formava part de l'antic conjunt medieval, del qual en resten encara l'església i una part de la muralla.
El lloc era esmentat en el 839 en l'acta de Consagració de la Seu d'Urgell. La Baronia de Prullans ha canviat de família al llarg dels anys, entre d'altres consta que en el segle xvi corresponia a la família Descatllar, i darrerament als Escrivà de Romaní. En l'actualitat pertany a la família Casanoves.

## Referències

* 1 2 3 «Casa dels Barons». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 maig 2012].
# Casa dels Balbs

La Casa dels Balbs és una obra de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular amb teulada a doble vessant. L'entrada està situada sota unes voltes reconstruïdes. El més destacat de la casa és l'emmarcament del balcó principal. Al costat del balcó hi ha dos escuts, al de l'esquerra hi ha tres flors de Lis formant un triangle i en el de mà dreta està dividit en quatre espais ocupats per tres flors de Lis i una rella. La llinda del balcó està feta amb relleu molt decorat. L'emmarcament de la porta està fet amb decoració de corda. A l'interior de la casa hi ha uns enteixinats al sostre de la sala principal però el senyor rector, sense diners per a restaurar-los, els conserva darrere les plaques de guix.

## Història

El finestral de la rectoria és d'un gòtic molt simple, amb l'escut dels Balbs. Els individus d'aquesta família, durant molts anys, foren procuradors dels barons, per això està al costat del castell. L'edifici es va completar en època renaixentista.

## Referències

* 1 2 3 «Casa dels Balbs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Cassià

Cassià és el nom dels següents personatges:
* Cassià, escriptor cristià
* Cassià conegut com a Joannes Massiliensis o Joannes Eremita（Kassianos, Κασσιανός, Cassianus) fou el principal teòric dels semipelagians i fundador de fraternitats monàstiques a l'Europa occidental
# Cassià Bas

Cassià Bas, conegut també com a Bas Escolàstic (en llatí Cassianus Bassus o Bassus Scholasticus), va ser el compilador de la Geopònica, llibre d'agricultura normalment atribuït a Constantí VII Porfirogènit (911-959). Bas l'hauria compilat per encàrrec de l'emperador.
D'aquest compilador només se sap que va viure a Constantinoble, però havia nascut a Maratonymun, probablement una ciutat de Bitínia. L'obra, que es conserva, consisteix en 20 llibres i està compilada a partir de diversos autors dels quals es dona sempre el nom.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 472.
# Castell de Marsvinsholm

El castell de Marsvinsholm (en suec: Marsvinsholms slott) està situat al municipi d'Ystad (Escània, Suècia).

## Història

A mitjans del segle xiv, el castell era propietat de la família Ulfeld. La possessió es va transferir a Otto Marsvin al voltant de 1630, qui va construir l'actual castell entre 1644 i 1648 i li va canviar el nom. El nom deriva d'una antiga paraula nòrdica per a marsopa. Es va construir al començament d'un petit llac. Forma un quadrat amb quatre plantes, i el nord-est i sud-oest i les cantonades estan proveïdes de torres de cinc pisos. Entre 1782 i 1786, Erik Ruuth va fer una profunda renovació. Entre 1856 i 1857, va ser restaurat pel baró Jules Sjöblad.
A través de la successió i la venda del castell, ha sigut propietat de les famílies Thott, von Königsmarck, de la Gardie, Sjöblad, Ruuth, Piper, Tornerhielm i Wachtmeister. El comte Carl Wachtmeister el va vendre amb les terres restants a l'arl Jules Stjernblad en 1854. El castell va ser lliurat a la seua filla, la duquessa Ida Eherensvärd. Els seus fills, Rutger, Louise i Madeleine Bennet el van tindre fins a 1910 quan va el van vendre a Johannes Jahennesen. En 1938 va ser cedit a la seua filla, Anna Margrethe i el seu marit Iörgen Wedelboe-Larsen. El seu fill el va vendre en 1978 a Bengt Iacobaeus. Tomas Iacobaeus és l'actual propietari.

## Referències

* ↑ «Marsvinsholms Mansion - Marsvinsholms slott» (en anglés). ystad.se. Arxivat de l'original el 10 de juny 2015. [Consulta: 12 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web amb informació sobre el castell (suec)
# Catalina María de la Presentación

Catalina María de la Presentación (Madrid, ca. 1642 - 31 de desembre de 1700) va ser una religiosa mercedària descalça castellana, que va ser una de les elegides per fundar el convent de mercedàries de San Fernando de Madrid.
Natural de la vila de Madrid, des de la infància va ser criada i educada per la seva tia, sor Isabel de la Santísima Trinidad, beata de San Francisco, que la va conduir a la vida religiosa. Quan tenia 15 o 16 anys, va prendre l'hàbit de l'orde de la Mercè calçada del convent de Juan de Alarcón, el maig de 1657. Va ser novícia durant dos anys, i durant tota l'estada en el convent va destacar per la seva conducta exemplar, la seva dedicació a l'oració i als exercicis pietosos, així com a les tasques que li assignaven. Per aquesta raó va ser elevada a Prelada per les seves virtuts, càrrec que va exercir tres anys. Més endavant també va ser vicària de la comunitat, durant dotze anys, i mestra de novícies. Arran de les seves mostres de penitència, pietats i virtuts, el 1676, va ser elegida per ser fundadora del convent de San Fernando, on va viure durant 24 anys, fins que va morir, després d'una llarga malaltia, el 31 de desembre de 1700.

## Referències

* 1 2 3 Ledesma, Francisco. Historia breve de la fundación del convento de la Puríssima Concepción de Maria Santissima llamado comunmente de Alarcón y del convento de San Fernando (en castellà). Madrid: Francisco Antonio de Villadiego, 1709, p. 192-196.
* 1 2 3 4 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 528.
* 1 2 3 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencia y artes (en castellà). vol. 1. Madrid: Oficina de Benito Cano, 1789, p. 256.
# Catalina Maura i Pou

Catalina Maura i Pou o Catalina de Sant Tomàs de Villanueva (Mallorca, 1664 - 1735) fou una religiosa agustiniana. Fou proclamada Serventa de Déu per l'Església catòlica.

## Biografia

La seva mare va morir al seu part. De petita va ésser molt religiosa i va tenir visions de la Mare de Déu. Per evitar un matrimoni no desitjat, el 1686 ingressà a l'orde de les monges agustinianes al convent de la Concepció de Mallorca, prenent el nom de Catalina de Sant Tomàs de Villanueva. Pel seu do de discerniment hom la consultà davant tota mena de situacions i dificultats. Va tenir diversos episodis místics, que les primeres vegades van fer pensar que estava posseïda i va ésser exorcitzada. En un d'ells, descrit a biografies posteriors, rebia la comunió del mateix Jesucrist; en altres se li aparegueren sant Agustí d'Hipona i Ramon Llull. Escrigué poesies i algunes obres religioses, a més d'estudiar l'obra de Ramon Llull.
Proclamada serventa de Déu, li fou obert per primera vegada el procés de canonització el 1933, i reobert el 1991 després d'inactivitat.

## Referències

* 1 2 «Catalina Maura i Pou». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Pérez-Maura y de la Peña, Alfonso. «Catalina Maura Pou» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 5 octubre 2024].
# Cercle del crim

Cercle del crim (títol original: Circus ) és una pel·lícula britànica de suspens estrenada el 2000. És protagonitzada per Famke Janssen, John Hannah, Christopher Biggins, Amanda Donohoe i la dirigeix Rob Walker. Ha estat doblada al català.

## Argument

Leo (John Hannah) i la seva atractiva esposa Lily (Famke Janssen) són la parella més genial de la ciutat i tenen un somni: abandonar el món del crim i fugir a Cuba amb un bitllet només d'anada. Per a això, planegen junts una gran estafa, en la qual una gran varietat d'oportunistes i sense escrúpols es veuran involucrats, a la recerca d'una part del botí. Amb el cop ja en marxa, Leo i Lily canviaran sobtadament els seus plans per tenir un avantatge sobre el frau i la intriga, en la qual es veuran embolicats un sàdic prestamista que persegueix a Leo perquè pagui els seus deutes, un ingenu Goliat, anomenat Moose (Tom Lister Jr.), a la recerca de la seva promesa, el mafiós Bruno i l'excèntric Julius (Peter Stormare).

## Repartiment

* Famke Janssen: Lily Garfield
* John Hannah: Leo
* Peter Stormare: Julius
* Eddie Izzard: Troy
* Fred Ward: Elmo
* Lucy Akhurst: Helen
* Brian Conley: Bruno
* Tom Lister Jr.: Moose
* Amanda Donohoe: Gloria
* Ian Burfield: Caspar
* Neil Stuke: Roscoe
* Michael Attwell: Magnus
* Jason Watkins: a Dom
* Christopher Biggins: Arnie

## Referències

* ↑ «Cercle del crim». esadir.cat.
* ↑ «El círculo del crimen (2000)» (en castellà). [Consulta: 11 abril 2018].
* ↑ «Camouflage», 14-03-2005. [Consulta: 11 abril 2018].
# Casanova de Pinell

Casanova de Pinell és una casa del nucli de Pinell, al municipi de Pinell de Solsonès (Solsonès), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

El nucli de Pinell on hi ha la Casanova es troba a la part central del terme municipal, dalt d'un turó, al marge esquerre del barranc de Pinell que el rodeja formant un meandre. L'indret està en ple espai natural protegit Obagues de la riera de Madrona.
L'únic accés el té des de la carretera asfaltada C-149a (de Solsona - els Colls - Sanaüja). Al punt quilomètric 12,6 (41° 57′ 41″ N, 1° 24′ 29″ E﻿ / ﻿41.961412°N,1.408038°E﻿ / 41.961412; 1.408038) un trencall ben senyalitzat hi mena en 1,5 km.

## Descripció

Casa de planta baixa, dos pisos i golfes, amb teulada a doble vessant i el carener paral·lel a la façana principal. S'accedeix a la casa a través d'un pati tancat; en el portal d'entrada del pati i en la llinda hi ha la data de 1782. A la façana principal es troba la porta d'entrada d'arc de mig punt adovellat i a l'esquerra, al primer pis, una petita galeria de dos arcs de mig punt; la resta d'obertures són allindanades i algunes tenen un petit balcó davant. Hi ha diverses inscripcions a la façana com a la clau de la porta principal o una llinda amb la data "1745"; també hi ha un rellotge de sol amb la data "1802".
La pallera, de planta rectangular, té dos arcs rebaixats i volta en els seus baixos. La primera planta té coberta a dues aigües suportada per una encavallada de fusta.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 «Casanova de Pinell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Casanova de Pinell, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Castell de Nyer

El Castell de Nyer és una edificació defensiva medieval del poble de Nyer, de la comuna del mateix nom, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És al bell mig del poble de Nyer, a prop a llevant de l'església de Sant Jaume de Nyer. És en el carrer del Castell.

## Referències

* ↑ El Castell de Nyer en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Basseda, Lluís. Toponymie historique de Catalunya Nord, Volume 1. Prada de Conflent: Revista Terra Nostra, 1990.
* de La Torre, Michel. Pyrénées-Orientales : Le guide complet de ses 224 communes. París: Deslogis-Lacoste, 1990. ISBN 2-7399-5066-7.
* Sagnes, Jean. Le pays catalan, t. 2. Pau: Société nouvelle d'éditions régionales, 1985, p. 579-1133. ISBN 2904610014.

## Enllaços externs

* Pàgina web sobre la Baronia de Nyer
# Castell de Norviliškės

El Castell de Norviliškės (en lituà: Norviliškių pilis), també anomenat Norviliškės Manor, és un antic monestir d'estil renaixentista a Norviliškės, Lituània a prop de la frontera amb Belarús.
El castell de Norviliškės s'esmenta per primera vegada el 1586. El 1617 els propietaris van donar part de la terra als franciscans. Prop de 1745 es va construir un monestir i una església d'estil renaixentista. El monestir va ser reconstruït a la fi del segle xviii per Kaminskis Kazimieras. Després de la revolta de novembre de 1831, les autoritats russes van tancar el monestir i el van convertir en caserna de soldats, i més tard en un internat per a nenes. L'Església de Santa Maria Mare Compassiva es va tancar al mateix temps que el monestir. Una nova església de fusta va ser construïda el 1929.
Durant molt de temps, l'antiga mansió va quedar abandonada. L'any 2005, la seva reconstrucció va ser iniciada per un empresari, Giedrius Klimkevičius, de Vílnius.

## Vegeu també

* Llista de castells de Lituània

## Referències

* ↑ «Norviliškių pilis» (en lituà). [Consulta: 15 desembre 2013].
# Cascada Ulaan Tsutgalan

La cascada Ulaan Tsutgalan és una cascada del riu Ulaan, que desemboca al riu Orkhon, a la Província d'Övörkhangai de Mongòlia.
L'alçada de la cascada és de 24 metres i la seva amplada és de 10 metres, la qual cosa la converteix en la cascada més ampla de Mongòlia. Es troba a 135 km al sud de Kharkhorin. La cascada d'Ulaan Tuttalang és una de les principals destinacions turístiques de Mongòlia.

## Ubicació

Com que les muntanyes estan a prop dels rius a la capçalera del riu Orkhon, després de fortes pluges i pluges lleugeres que duren dies, l'aigua de les muntanyes baixa ràpidament i l'aigua del riu Orkhon augmenta significativament en poques hores i s'inunda. En aquest moment, l'aigua de la cascada del riu Orkhon puja a la part superior de la cascada, augmentant la seva alçada d'un a dos metres. L'amplada de la cascada d'Ulaan Tuttalan de vegades arriba als 60 metres.

## Esports

Cada hivern se disputa la competició internacional d'escalada en gel del Kharkhorin Festival a l'afluent d'Ulaan.
# Cavit Cav

Cavit Cav (Selanik, 1905 - Ankara, 29 d'abril de 1982) fou un ciclista turc. Va representar a Turquia als Jocs Olímpics de 1928, juntament amb el seu germà Galip Cav. De fet, ja al 1924 va formar part del equip nacional turc de bicicleta, juntament amb Cambaz Fahri i Raif Bey, però no van poder participar en els Jocs Olímpics de 1924 per no poder trobar bicicletes homologades a les normes.
Posteriorment va ser un home de negocis i es va dedicar a la producció de bicicletes i camions d'escombraries. Abans de morir el 1982, es va convertir en el primer donant d'òrgans de Turquia.

## Referències

* ↑ http://www.cnnturk.com/yazarlar/guncel/utku-basar/osmanli-da-bisikletin-tarihi
* ↑ http://www.birhabersin.com/2014/01/ilklerin-adam-cavit-cav.html Arxivat 2016-08-27 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Catualda

Catualda (Catwalda) fou un cabdill de la tribu germànica dels gotons. Va haver de fugir de la violència de Marabod, però quan el poder d'aquest va començar a declinar, va reunir un gran nombre de guerrers i va envair el país dels marcomans. Marabod va haver de fugir creuant el Danubi i va demanar la protecció de l'emperador romà Tiberi el 19. Catualda no va gaudir molt de temps del poder doncs fou derrotat pels hermundurs sota el seu cabdill Vibili (Vibilius) i fet presoner essent enviat als romans que el van retenir a Forum Julium a la Gàl·lia Narbonesa.

## Referències

* ↑ Tàcit. «II.62». A: Annals (en llatí).
# Cattiïta

La cattiïta és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor de Michele Catti (1945-), professor italià de Química física de la Universitat de Milano Bicocca.

## Característiques

La cattiïta és un fosfat de fórmula química Mg₃(PO₄)₂·22H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2000. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cattiïta pertany a «08.CE: Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, només amb cations de mida mitjana, RO₄:H₂O sobre 1:2,5» juntament amb els següents minerals: chudobaïta, geigerita, newberyita, brassita, fosforrösslerita, rösslerita, metaswitzerita, switzerita, lindackerita, ondrušita, veselovskýita, pradetita, klajita, bobierrita, annabergita, arupita, barićita, eritrita, ferrisimplesita, hörnesita, köttigita, manganohörnesita, parasimplesita, vivianita, pakhomovskyita, simplesita, koninckita, kaňkita, steigerita, metaschoderita, schoderita, malhmoodita, zigrasita, santabarbaraïta i metaköttigita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Kovdor Zheleznyi, al massís de Kovdor, un massís que es troba a la península de Kola, dins l'óblast de Múrmansk (Districte Federal del Nord-oest, Rússia). També ha estat descrita a Austràlia, Xile, Namíbia, Anglaterra i França.

## Referències

* ↑ «Cattiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 març 2018].
# Cementiri de Sanaüja

El Cementiri de Sanaüja és una obra del municipi de Sanaüja (Segarra) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A tot el cementiri hi ha esteles discoïdals realitzades en pedra de marès, algunes en molt bon estat de conservació:
* Dues esteles amb motius d'escuts, una d'elles acompanyada de dues sexifòlies.
* Esteles discoïdals pedunculades. El motiu central és un escut central amb una mena de línies que convergeixen en un punt. Un dels motius dels escuts sembla el palmell de la mà.
* Al centre del disc hi ha algun motiu que fa referència al llinatge del difunt i a l'altre costat un motiu religiós, en aquest cas dos escuts inscrits dins una flor de quatre pètals.
* El motiu central d'aquestes dues esteles sembla una mà amb els dits en posició alineada, tancant el polze.
* Dues esteles, la primera amb una flor de cinc pètals i la segona un escut amb un motiu central que no es pot desxifrar.
* Dues esteles, una amb una creu esculpida i l'altra amb una estranya figura d'una semiesfera dins un relleu rectangular.
* Gran estela circular amb un gran castell central on es veu una olla amb les nanses i una torre emmerletada amb estendard. Sobre l'olla i a l'esquerra de la torre hi ha una ornamentació vegetal constituïda per una flor i dues fulles.
* Gran estela circular amb motiu central en forma de torre coronada per merlets en forma de fletxa i una sola porta.
* Estela circular amb la silueta d'un castell amb una sola porta central, tres finestres guarnides i restes de les antigues torres.
* Molt senzilla, amb l'ornamentació reduïda a una creu de braços aprimats i cos ample, situada en un cercle en relleu.
* Estela circular amb un escut nobiliari al centre, en el qual, sobre un gos estilitzat hi ha el típic castell amb la porta sota la torre principal i que surt del marc de l'escut. També hi ha dues petites torres marginals recolzades sobre una base cònica invertida.
També hi ha una peça d'una llosa sepulcral d'un bisbe, com es pot veure per la mitra situada sobre l'escut. Aquest presenta sobre les quatre barres dos cartells triangulars, separats per una barra que va des de la base de la mitra fins a la punta de l'escut. La part superior i lateral presenta els típics cordons de la dignitat episcopal.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 «Cementiri de Sanaüja». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].