OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Daniel Steibelt

Daniel Gottlieb Steibelt (Berlín, 22 d'octubre de 1765 - San Petersburg, 2 d'octubre de 1823) va ser un pianista i un compositor alemany.
Va estudiar música amb Johann Kirnberger abans de ser obligat pel seu pare a servir a l'exèrcit. Una vegada va sortir de l'armada, va començar una carrera un poc nòmada com a pianista abans d'anar-se'n a París, l'any 1790. En aquesta ciutat, la seva òpera, Romeu i Julieta, va ser tocada amb molt d'èxit al teatre Feydeau el 1793.
Steibelt va començar a alternar la seva estada entre París i Londres, on el seu magistral ús del piano va atreure l'atenció de molta gent. Enl 1797 va participar en un concert de J. P. Salamon. El 1798 va compondre el seu concert número 3 en mi bemoll, que contenia un rondó caracteritzat per intensos trossos, que varen ser molt populars. L'any següent, Steibelt va començar la seva gira professional a Alemanya i, després de tocar amb un gran èxit a Hamburg, Dresden, Praga i Berlín, va arribar el maig de l'any 1800 a Viena, on va reptar a Beethoven a competir en una trobada a la casa del comte von Fries.
A més de música dramàtica, Steibelt ens va deixar un nombre molt gran de composicions, la majoria per a piano, però també per exemple per a clarinet.

## Enllaços externs

* Vídeo d'un adagio de Daniel Steibelt
# Driva

El Driva és un riu de Noruega que travessa els comtats noruecs de Sør-Trøndelag i Møre og Romsdal. El riu neix a les muntanyes Dovrefjell al sud, des d'on flueix cap al nord, tot descendint per la vall del municipi d'Oppdal. En alguns indrets el riu és anomenat Sunndalselva. La seva longitud és de 150 quilòmetres.

## Referències

* ↑ «Driva» (en noruec). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 10 febrer 2015].
* ↑ Welle-Strand, Erling. Adventure Roads in Norway. (en anglès). Nortrabooks, 1996. ISBN 978-82-90103-71-7.
# Sant Roc de la Barroca

Sant Roc de la Barroca és una església situada al capdamunt del cim de Sant Roc en el punt de confluència de les comarques de la Garrotxa, el Gironès i La Selva i dins el municipi de Sant Aniol de Finestres (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Ja és esmentada l'any 1447 com a parròquia de la Barroca.

## Descripció

L'ermita de Sant Roc és de planta rectangular, amb teulada a dues vessants i el carener perpendicular a la façana principal. La porta d'accés, a ponent, és d'arc de mig punt, dovellada. El parament és de pedra sense desbastar unida amb morter, sense formar filades. Està arrebossada.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Roc de la Barroca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Dariyya

Dariyya és una localitat i antic pou de l'Aràbia Saudita, situada a la regió del Najd, a l'antiga ruta entre Bàssora i la Meca. Era estació de peregrins. No s'ha de confondre amb la primera capital wahhabita, al-Diriyya.
Antigament fou centre d'un districte del Najd. La cèlebre himà (o espai sagrat) de Dariyya hauria pres el nom d'aquesta localitat. Segons la tradició, a les properes muntanyes d'an-Nir hi havia la tomba de l'heroi preislàmic Kulayb, i aquesta zona era considerada un districte separat (Himà Kulayb).
Segons at-Tabarí i Yaqut el nom de Dariyya provindria de la mare de Hulwan, fill d'Umran i net de Qudaa, mentre que al-Hamdaní creia que derivava del nom d'una filla de Rabia ibn Nizar.
La himà tenia 40.000 caps de bestiar en temps del califa Uthman. Depenia aleshores del governador de Medina i fou habitat pels Banu Kilab. El 931, en una guerra tribal, va destruir la himà veïna d'ar-Rabtha. Després desapareix de la història; al segle xix fou visitada per Philby juntament amb el poble veí de Miska (6 km al nord) i hi va descobrir inscripcions cúfiques a les roques. Modernament ha estat habitada pels utayba i els harb.

## Bibliografia

Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Ḍariyya».
# Adolf Seilacher

Adolf "Dolf" Seilacher (Stuttgart, 24 de febrer de 1925 - 26 d'abril de 2014) fou un paleontòleg alemany que va fer importants contribucions en camps com ara l'evolució i l'ecologia paleobiològica, al llarg d'una carrera científica de més de seixanta anys. Una de les seves principals aportacions ha estat l'estudi de les traces fòssils. La seva tasca en paleontologia, però, va anar molt més enllà d'aquest camp, fent contribucions molt significatives en camps com l'evolució dels primers macroorganismes, la morfologia construccional, la tafonomia, etc.
Va iniciar la seva carrera de la mà d'Otto Heinrich Schindewolf, professor de paleontologia de la Universitat de Tubinga, influenciat per alguns paleontòlegs locals com Otto Linck.
En acabar la Segona Guerra Mundial va reprendre les seves investigacions a Tubinga, on va coincidir amb l'icnòleg francès Jacques Lessertisseur. Després de doctorar-se el 1951, Seilacher es va traslladar a la Universitat de Frankfurt (1957) i més tard a la Universitat de Bagdad, ocupant posteriorment una plaça com a paleontòleg a Göttingen. El 1964 va tornar a Tubinga com a successor de Schindewolf.
Des de 1987 va treballar com a professor adjunt a la Universitat Yale. L'any 1992 va guanyar el Premi Crafoord de mans de l'acadèmia sueca, l'equivalent al Premi Nobel per aquelles disciplines que no tenen Nobel.
Seilacher és l'autor de més de dues-centes publicacions, les quals inclouen gran varietat de temes. Els seus estudis sobre les traces fòssils representen probablement algunes de les seves obres més conegudes. Cal destacar el seu treball de 1967 sobre la batimetria de traces fòssils, on va establir el concepte d'icnofàcies.
El 1970 anuncià el seu programa "Konstructions-Morphologie", on destacava la importància de tres factors en la determinació de la forma dels organismes: ecològics, històrics i arquitectònics. Aquest punt de vista va influenciar autors com Stephen Jay Gould o Lewontin. El 1985 va proposar un pla per a la classificació dels fòssils.
Les seves contribucions més controvertides estan relacionades amb el seu treball sobre l'Ediacarià. Seilacher suggerí que la fauna Ediacariana, que ell anomenà Vendobionta, va representar un experiment fallit en l'evolució dels organismes pluricel·lulars.
Bona part del treball de Seilacher es resumeix en el material publicat l'any 2007 amb el títol Trace Fossil Analysis].

## Referències

* El premio Crafoord 1992, a Ameghiniana 29(4), p. 336 (1992)

## Vegeu també

* Jordi Agustí i Ballester
* Jordi Maria de Gibert i Atienza
* Maria Lourdes Casanovas i Cladellas

## Enllaços externs

* Yale Peabody Museum: Treasures & Explorations: Curator's Choice
* Katalog der Deutschen Nationalbibliothek - results/titledata
# LGV

LGV té els següents significats:
* Línia d'alta velocitat, línia de ferrocarril que permet que hi circulin trens de gran velocitat.
* Limfogranuloma veneri, malaltia infecciosa causada pels serotips L1, L2 i L3 de Chlamydia trachomatis.
# Judy and The Jerks

Judy and The Jerks és un grup estatunidenc de hardcore punk de Hattiesburg, caracteritzat per un so furiós i incendiari i una cantant amb una personalitat explosiva i carismàtica. Després d'una producció discogràfica frenètica des del començament amb forma de cassets i vinils, el juny de 2022 va realitzar la seua primera gira europea incloent un concert a La Deskomunal de la ciutat de Barcelona.

## Discografia

* 2022: Music To Go Nuts
* 2022: Live + Hardcore
* 2022: Total Jerks
* 2021: Candy After Dark
* 2021: Live in NWI
* 2019: Bone Spur
* 2019: Friendships Formed in the Pit
* 2019: Music For Donuts
* 2018: Roll On Summer Holidays
* 2017: Yesterday's Trash
* 2017: Three Songs From Us To You
* 2017: Alive At The Skatepark
* 2017: Demo

## Referències

* ↑ «Judy and the Jerks» (en anglès). Maximum Rocknroll. [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ Kamiński, Karol. «"Pure and honest hardcore" - Mississippi punk band JUDY AND THE JERKS releasing new records, European tour coming up!» (en anglès americà). Idioteq, 12-05-2022. [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ Breihan, Tom. «Judy And The Jerks Release New Album "Music To Go Nuts"» (en anglès). Stereogum, 09-05-2022. [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ Farrell, Margaret. «Judy and the Jerks: Music for Donuts EP» (en anglès americà). Pitchfork, 02-05-2019. [Consulta: 15 juny 2022].
# Jesús María Merino Landaluce

Jesús María Merino Landaluce (Tudela, Navarra, 7 de desembre de 1967), és un exfutbolista navarrés conegut futbolísticament com a Jesús Merino. Jugava de defensa i el seu primer equip va ser l'Athletic Club de Bilbao.

## Trajectòria

Jesús Merino va debutar en les categories inferiors del CD Tudelano. Allí va romandre fins a la temporada 1984-1985 passant per totes les categories del seu equip natal (incloses Regional Preferent i Tercera Divisió). Va fitxar per l'Athletic Club de Bilbao on va jugar dos anys com juvenil, abans de passar al Bilbao Athletic i debutar en primera el 23 de setembre de 1990 contra l'Sporting de Gijón. Poc després Merino va arribar a Cantàbria, al Racing de Santander amb aquest en Segona Divisió en la 1992-1993 i amb la seva participació es va assolir l'objectiu de l'ascens a Primera.
Va jugar 6 temporades en Primera en les quals es pot destacar la victòria davant el FC Barcelona (5-0), va ser el segon defensa més golejador de l'equip muntanyés i tercer jugador amb més partits en Primera en la història de Santander, 189 en total.
Gran Capità del Racinguisme durant diversos anys, després de penjar les botes en la temporada 1998-1999, Merino va complir diverses funcions dintre del club, formant part del seu equip directiu com a secretari tècnic fins a la seva destitució el 17 de juny de 2008.

## Enllaços externs

* Estadístiques a Primera divisió - LFP (castellà)
# Daniel Sturridge

Daniel Andre Sturridge (nascut l'1 de setembre de 1989) és un futbolista anglès actualment sense equip. Ha jugat en diverses ocasions amb l'equip nacional d'Anglaterra com a davanter.

## Palmarès
### Chelsea FC

* 1 Lliga de Campions: 2011-12.
* 1 Lliga anglesa: 2009-10.
* 2 Copa anglesa: 2009-10, 2011-12.

### Liverpool FC

* 1 Lliga de Campions: 2018-19.
Trabzonspor Kulübü
* 1 Copa turca de futbol: 2019-20

## Referències

* ↑ «Daniel Sturridge Liverpool Profile». Liverpool Football Club, 05-01-2013 [Consulta: 26 maig 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a Transfermarkt
# Drâa-Tafilalet

Drâa-Tafilalet (en amazic: ⵜⴰⵎⵏⴰⴹⵜ ⵏ ⴹⵕⴰ - ⵜⴰⴼⵉⵍⴰⵍⵜ, àrab تامناضت نـ ضرا - تافیلالت) és una de les dotze noves regions en que s'ha organitzat el Marroc després de la reforma administrativa de 2015. La seva capital és Rachidia. Comprèn les províncies del Drâa de l'antiga regió Souss-Massa-Draâ així com les províncies de Tafilalet de l'antiga regió de Meknès-Tafilalet.
La regió està situada al sud-est del Marroc, al sud de l'Alt Atles. Limita al sud amb la frontera d'Algèria, a l'oest amb la regió Souss-Massa, al nord amb les regions de Marràqueix-Safi, Béni Mellal-Khénifra i Fes-Meknès, i a l'est per L'Oriental.

## Divisió territorial

La regió Drâa-Tafilalet comprèn les cinc províncies següents :
* la província de Ouarzazate (ⵜⴰⵙⴳⴰ ⵏ ⵡⴰⵔ ⵣⴰⵣⴰⵜ);
* la província de Tinghir (ⵜⴰⵙⴳⴰ ⵏ ⵜⵉⵏⵖⵉⵔ);
* la província de Zagora (ⵜⴰⵙⴳⴰ ⵏ ⵜⴰⵣⴰⴳⵓⵔⵜ).
* la província d'Errachidia (ⵜⴰⵙⴳⴰ ⵏ ⵉⵎⵜⵖⵔⵏ);
* la província de Midelt (ⵜⴰⵙⴳⴰ ⵏ ⵎⵉⴳⴷⵍⵜ);

## Referències

* ↑ «Décret n°2.15.40 du 20 Février 2015, fixant le nombre des régions, leurs dénominations, leurs chefs-lieux ainsi que les préfectures et provinces qui les composent, publié au Bulletin Officiel n° 6340 du 05 Mars 2015». Arxivat de l'original el 2019-08-08. [Consulta: 11 juliol 2021]. que entrarà en vigor en la mateixa data que el decret preveu a l'article 77 de la Llei orgànica Nº 59-11 sobre l'elecció dels membres del consell de les col·lectivitats locals.
# Salmophasia horai

Salmophasia horai és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Referències

* ↑ Swainson, W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Spottiswoode & Co., Londres (Regne Unit). Nat. Hist. & Class. v. 2: i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dariush Shayegan

Dariush Shayegan (persa: داریوش شایگان) (Teheran, 24 de gener de 1935 – 22 de març de 2018) va ser un escriptor, filòsof i teòric cultural iranià. Va estudiar a la Universitat de la Sorbona, a París, i va ser professor de sànscrit i religions de l'Índia a la Universitat de Teheran. Destaquen els seus treballs pioners sobre misticisme persa i poesia mística. Va ser director fundador del Centre iranià per a l'Estudi de les Civilitzacions, que advocava pel diàleg entre civilitzacions. Se'l considerà un dels intel·lectuals més importants de la seva època a l'Iran.

## Referències

* ↑ Karimi | AP, Nasser «Report: Famed Iranian philosopher Shayegan dies at age 83» (en anglès). Washington Post, 22-03-2018. Arxivat de l'original el 2018-03-29. ISSN: 0190-8286 [Consulta: 28 març 2018]. Arxivat 2018-03-29 a Wayback Machine.
# Acciona

Acciona, SA, (BMAD ANA) és un conglomerat espanyol dedicat a l'enginyeria civil, construcció i infraestructures. L'empresa va ser fundada el 1997 a partir de la fusió de Entrecanales y Tavora i Cubiertas y MZOV. La seu de la companyia es troba a Alcobendas (Comunitat de Madrid). La seu de les operacions dels EUA es troba a Chicago.
Està presidida per José Manuel Entrecanales de la familiar del Grupo Entrecanales. Els orígens de la companyia es remunten a MZOV (Compañía del Ferrocarril de Medina a Zamora y de Orense a Vigo), fundada el 1862. El 1978 MZOV es fusiona amb Cubiertas y Tejados, una companyia fundada el 1916, formant Cubiertas y MZOV.

## Referències

* 1 2 3 4 «Annual Results 2008». Acciona. Arxivat de l'original el 2010-09-17. [Consulta: 27 abril 2009].
* ↑ Acciona Investor presentation

## Enllaços externs

* lloc web oficial
Viccionari
# Joseph Nelis

Joseph Nelis (1 d'abril de 1917 - 12 d'abril de 1994) fou un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1938.

## Referències

* ↑ Player page at footballdatabase.eu
* ↑ Player caps at the site of the URBSFA Arxivat 25-5-2011 a Wayback Machine.
# Johann Friedrich August Breithaupt

Johann Friedrich August Breithaupt (16 maig 1791 - 22 setembre 1873) va ser un mineralogista i professor de l'Acadèmia de Mines de Freiberg, a Freiberg, Saxònia.
Va néixer a Probstzella, un municipi del districte Saalfeld-Rudolstadt, a Turíngia, Alemanya. Va rebre el seu doctorat a les universitats de Jena i Marburg. Va ser alumne d'Abraham Gottlob Werner a l'Acadèmia de Mineria de Freiberg, on va rebre una menció el 1813 com a professor i lapidari, i es va convertir en professor de mineralogia després de la sortida de Friedrich Mohs en 1826. Va ocupar aquest càrrec fins a 1866.
Se li atribueix el descobriment de 47 espècies minerals vàlides, entre les quals podem destacar la breithauptita, que va rebre aquest nom en el seu honor. El seu treball inclou importants contribucions a la cristal·lografia i les propietats físiques i químiques dels minerals. Va desenvolupar el concepte de paragènesi mineral.

## Obres

Entre les seves publicacions destaquen:
* Ueber die Echtheit der Krystalle (1815, en pseudomorfismes)
* Characteristik des Mineral Systems (1820; 3a ed., 1832)
* Vollständiges Handbuch der Mineralogie (1841)
* Die Bergstadt Freiberg (1825; 2d ed., 1847)
* Die Paragenesis der Mineralien (1849)

## Bibliografia

* Cornu, F. «A. Breithaupt, seine Bedeutung für Kolloidchemie und Mineralogie». Zeitschrift für Chemie und Industrie der Kolloide, 4, 6, 1909, pàg. 300. DOI: 10.1007/BF01468181.
* Martin Guntau, Sieglinde Hach. Friedrich August Breithaupt: 1791 - 1873, Professor für Mineralogie an der Bergakademie Freiberg. Bergakademie, 1974.
# Dicastèrion

El dicastèrion (grec antic: δικαστήριον) era un tribunal del poble d'Atenes a l'antiga Grècia durant el seu període democràtic, que efectuava un control judicial dels decrets votats per l'Assemblea atenesa o ekklesia, procediment conegut amb el nom de graphe paranómōn (grec antic: ἡ γραφή παράνόμων, 'fer una proposta alegal'). La seva funció era comprovar que els decrets no contradiguessin les lleis, que només podien ser modificades pels nomotetes.
Igual que l'Assemblea, estava format per ciutadans ordinaris. Els membres eren triats per sorteig mitjançant el clerotèrion d'entre els que havien fet el jurament d'heliastes i havien de tenir almenys trenta anys. El dicastèrion es diferenciava de l'Assemblea perquè obligava a un debat contradictori, l'acusador argumentava en contra del decret que es discutia i qui l'havia proposat el defensava. Els ciutadans no deliberaven entre ells, al contrari del que passava a l'Assemblea, només escoltaven els oradors ponents, després emetien el seu vot en secret. Qui havia proposat el decret impugnat podia ser condemnat, generalment a una multa, si es jutjava que havia anat «en contra de la llei» (παράνόμων).
Els membres del dicastèrion s'anomenaven dicastes. Hi havia també un dicastèrion a Egipte, organitzat per la dinastia ptolemaica, que utilitzaven els grecs emigrats allà i que tractava sobre temes de dret civil.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Dicasterion». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 7 març 2023].
* ↑ Adkins, Lesley; Roy Adkins. Handbook to life in ancient Greece. Nova York: Facts On File, 2005, p. 237-238. ISBN 9780816056590.

## Bibliografia

* Mogens Herman Hansen, The Concepts of Demos, Ekklesia, and Dikasterion in Classical Athens in The Athenian Ecclesia. A Collection of Articles 1976–83 (Copenhague 1983, pp. 139–160

## Enllaços externs

* The Athenian Ecclesia.' Arxivat 2009-12-22 a Wayback Machine.
# Dràkino

Dràkino (en rus: Дракино) és un poble de l'óblast d'Uliànovsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 133 habitants. Pertany al districte d'Inza.

## Referències

* ↑ «Энциклопедия Ульяновской области: Забалуйка».
# Sant Gervasi

«Sant Gervasi» té aquests significats:
* Sant Gervasi (sant), màrtir venerat com a sant per diverses confessions cristianes
* Toponímia:
** Sant Gervasi (Vilanova i la Geltrú), muntanya situada al municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf)
** Sarrià - Sant Gervasi, districte de la ciutat de Barcelona
** Sant Gervasi de Cassoles, antic municipi, actualment annexionat a Barcelona
** Sant Gervasi - la Bonanova, barri del districte de Sarrià - Sant Gervasi de la ciutat de Barcelona
** Sant Gervasi - Galvany, barri del districte de Sarrià - Sant Gervasi de la ciutat de Barcelona
** Estació de Sant Gervasi, estació de la línia 6 i de la xarxa de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya
# De Beausoleil (cràter)

De Beausoleil és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 28,2 km de diàmetre. Porta el nom de Martine de Beausoleil (c. 1600-1642), enginyera de mines i mineralogista, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «de Beausoleil». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Ladomirová

Ladomirová és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1414.
# Joseph Mwepu Ilunga

Joseph Mwepu Ilunga (Congo Belga, 22 d'agost de 1949 - Kinshasa, 8 de maig de 2015), de vegades esmentat Alunga Mwepu, és un exfutbolista de la República Democràtica del Congo de la dècada de 1970.
Jugava de defensa. Participà amb Zaire a la fase final de la Copa del Món d'Alemanya 74, on es feu famós per córrer des de la seva tanca defensiva i xutar la pilota en una falta, abans que aquesta es posés en joc, davant la selecció de Brasil. Fou, conseqüentment sancionat, davant la seva sorpresa en no saber que havia fet malament. Zaire va perdre el partit per 0-3. L'equip també perdé amb Escòcia, 0-2, i Iugoslàvia, 0-9.
Pel que fa a clubs, defensà els colors del TP Mazembe del seu país natal, Zaire.

## Referències

* ↑ Top 50 football moments (Accessed 10 de juny 2006)
* ↑ Official FIFA match report Arxivat 2006-11-10 a Wayback Machine. (Accessed 10 de juny 2006)
* ↑ «MWEPU ILUNGA, AUTOR DEL DESPEJE MÁS FAMOSO DE LA HISTORIA». Ángel Iturriaga Barco, 08-05-2015. [Consulta: 12 maig 2015].

## Enllaços externs

* Article a The Guardian, 23 Març 2006
* L'esmentada jugada a Youtube
# Josep Cabré i Piera

Josep Cabré i Piera (Barcelona, 1933 — Madrid, 25 de gener de 1981) fou un metge dermatòleg i professor universitari català.

## Biografia

Fill del dermatòleg Josep Cabré i Claramunt. Estudis a la Universitat de Barcelona. Doctorat a la UB, el 1962. Obté la càtedra de Dermatologia a la Universitat de Cadis el 1964. S'incorpora a la UAB el març de 1972. Degà de la Facultat de Medicina de la UAB, del 28 de desembre de 1973 al 16 de desembre de 1975. Rector de la Universitat Autònoma de Barcelona, del 13 de setembre de 1975 al 7 de maig de 1976. Guanya una càtedra a la Universitat Complutense de Madrid el 1976 i es trasllada a viure a la capital de l'estat on va morir l'any 1981.

## Altres càrrecs i afiliacions

* President de l'Acadèmia Espanyola de Dermatologia, de 1970 a 1974.
* Membre del Comitè Internacional de la Lliga Internacional de Societats Dermatològiques.

## Referències

* ↑ «Història de la Facultat de Medicina UAB». [Consulta: 4 juny 2018].
* ↑ «Historia de la Asociación Española de Dermatología y Venereología». [Consulta: 4 juny 2018].
* ↑ Ferrando, Juan «Breve historia de la Dermatología Catalana». Med Cutan Iber Lat Am, 31, 1, 2003, pàg. 57-70 [Consulta: 4 juny 2018].

## Enllaços externs

* Galeria de metges catalans