OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fòrmies

Fòrmies va ser una ciutat del Latium, a la via Àpia, entre Fundi i Ninturnae, a uns 20 km de la primera i uns 15 de la segona, a la costa del golf de Gaeta (Sinus Caietanus). Tot i que administrativament era part del Latium no era una ciutat llatina originàriament, però no és clar si va ser una ciutat dels volscs o de l'àusons. Una llegenda la fa una colònia grega de lacedemonis, emparentada amb la veïna Amyclae, i si això fos així el seu nom original seria Hormiae, que derivaria de l'excel·lent port natural per l'ancoratge de les naus (ὅρμος 'hormos') que formava la seva badia. Una altra llegenda la feia teatre de la faula dels lestrígons a l'Odissea, i en temps d'August la família dels Lamiae assegurava descendir de Lamus, rei dels lestrígons.
La primera menció històrica és de l'any 338 aC, després de la gran guerra llatina, en la que aparentment ni 'Fòrmies ni la veïna Fundi hi van prendre part, però van permetre el pas pel seu territori dels exèrcits romans. Com agraïment se'ls va donar la ciutadania romana sense dret a sufragi. Aquest dret els va ser atorgat el 190 aC i es van incloure a la tribu Emília. Des de llavors va ser un municipi romà i lloc de residència d'estiu dels romans rics al segle i aC. Entre molts altres, Ciceró hi va tenir una vil·la i es va retirar allí abans de morir. Allà el van agafar i el van matar quan intentava escapar l'any 43 aC. Alguns autors esmenten com a escenari d'aquest fets a Caieta però aquesta ciutat era en aquells temps una dependència de Fòrmies i el seu port. Altres vil·les famoses eren la d'Horaci, i la dels Mamurra. Va rebre una colònia romana en temps del Segon Triumvirat i va portar aquest títol a les inscripcions imperials.
Va continuar existint durant tot l'Imperi. Va ser la seu d'un bisbe des del segle v, que va existir fins al segle ix quan la ciutat es va despoblar pels atacs dels sarraïns que la van conquerir i destruir el 856. Els habitants que van sobreviure es van refugiar a Gaeta que es va convertir en la nova seu del bisbe.
És troba a l'actual barri de Mola di Gaeta a la ciutat de Formia. Queden restes de l'antiga ciutat amb terrasses, passatges, banys, coves, tombes i altres que van des de la ciutat fins a la veïna Castellone, i que en general són restes de les vil·les, una de les quals, propera a la moderna ciutat, és coneguda com la vila de Ciceró, però d'altres assignen a l'orador unes restes al jardí de la moderna Villa Marsana. Dels noms moderns un que es diu Torre di Scauri, i un anomenat Mamurano, indiquen el lloc de les viles dels Emili Escaure i dels Mamurra.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari llatí-català de noms propis, p. 77

## Referències

* ↑ Bunbury, Edward Herbert. «Formiae». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood (en anglès). Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
# Cicle de Tyrfing

El Cicle de Tyrfing és una col·lecció de llegendes de la mitologia nòrdica, unificades per l'element comú de l'espasa màgica Tyrfing. Dues de les llegendes es troben a l'Edda poètica i la saga de Hervarar pot ser vista com una compilació d'aquestes llegendes.

## La forja i la maledicció

La primera part de la història tracta de la forja de l'espasa Tyrfing pels Nans Durin i Dvalin. Es veuen obligats a fer-ho per Svafrlami, el rei de Gardariki, però en venjança maleeixen l'espasa perquè mati un home cada vegada que és desembeinada, causi tres males accions i sigui la ruïna de Svafrlami.
Svafrlami mor en combat amb el Berserker Arngrim, qui pren l'espasa i la dona al seu fill Angantyr.

## La Batalla de Samsø

La segona part tracta de la llegenda de Hjalmar, Orvar-Odd i el duel a Samsø. Els dotze fills d'Arngrim coneixen Hjalmar i Orvar-Senar en un duel, però els dos herois, superats en nombre, maten els fills d'Arngrim. No obstant això, Hjalmar ha estat ferit per Tyrfing i mor.

## Hervor

La tercera part tracta de la filla d'Angantyr, Hervor, i com reclama Tyrfing al fantasma del seu pare. Més tard es casa i té dos fills, Angantyr i Heidrek.

## Heidrek

La quarta part tracta de la saga d'Heidrek el savi, el rei dels gots, i conté els enigmes de Gestumblindi. Si la mort d'Hjalmar pot ser la primera mala acció de l'espasa, la segona és l'assassinat accidental del germà Angantyr, Heidrek. El tercer i últim acte dolent és probablement quan els seus esclaus assassinen Heidrek durant una expedició als Carpats.

## La batalla dels gots i dels huns

La cinquena part tracta dels fills de Heidrek Angantyr i Hlöd i com Hlöd envaeix la terra dels gots amb una horda d'huns.

## La història de Suècia

L'última part és la història de Suècia i la línia de reis suecs, començant per Ivar Vidfamne fins al rei Philip Halstensson.

## Vegeu també

* Cicle de Völsung

## Referències

* ↑ N. M. Petersen i G. Thorarensens danske utgave av Hervors saga fra 1847
* ↑ Lind, Idar: Norrøn mytologi frå A til Å, side 207

## Bibliografia

* Idar Lind, Norrøn mytologi frå A til Å. Oslo: Samlaget 2007, 2. utg. ISBN 978-82-521-7141-9
* Edda (Den eldre Edda og Den yngre Edda) i Ivar Mortensson-Egnunds oversettelse, Det Norske Samlaget 2002. ISBN 82-521-5961-3
* Hervors saga (dansk ovs.) på nettstedet heimskringla.no
# Veszprém (ciutat)

Veszprém és una ciutat autònoma d'Hongria situada al centre-oest, molt a prop del llac Balaton, a una distància d'uns 110 km de Budapest. Té una població de gairebé 65.000 habitants. És també capital administrativa de la província que porta el seu nom.
Veszprém és coneguda entre els aficionats a l'esport pel seu equip d'handbol.

## Enllaços externs

* Informació de Veszprém (hongarès) (anglès)
# Hamazi

Hamazi o Khamazi (sumeri: Ḫa-ma-zi$^{ki}$) va ser un antic regne i ciutat estat que va arribar a la màxima importància entre els anys 2500 aC i 2400 aC. La seva situació és desconeguda però hauria d'estar a l'oest dels Zagros, entre Elam i Assur, potser a prop de Nuzi o de la moderna Hamadan, en tot cas a la zona del Diyala.
Hamazi va ser coneguda inicialment per una inscripció en cuneïforme arcaic, commemorant una victòria d'Utug o Uhub, un rei de Kix, sobre la ciutat en qüestió. La identificació inicial de Laurence Waddel (1929) amb Karkemish, ha estat descartada modernament. Una de les primeres referència es troba a la narració èpica Enmerkar i el Senyor d'Aratta on Enmerkar prega a Enki sobre la confusió de llengües en diverses terres al temps de la construcció del ziggurat d'Eridu i Uruk. Hamazi és l'única terra esmentada qualificada de multilingüe. A la continuació de la narració, anomenada Enmerkar i En-suhgir-ana s'esmenta que el bruixot d'Hamazi, Urgirinuna, va anar a Aratta després de la destrucció de la seva ciutat; després el senyor d'Aratta el va enviar a sotmetre Enmerkar, missió que no va reeixir.
La llista de reis sumeris esmenta al rei Hadanix d'Hamazi que hauria exercit l'hegemonia sobre Sumer o sobre una part almenys, després de derrotar a Kix, però al seu torn va ser derrotat per En-Xakanxa-Ana de la segona dinastia d'Uruk. Es coneix un altre rei, de nom Zizi, que apareix en una de les tauletes dels arxius d'Ebla, que és un missatge diplomàtic enviat pel rei Irkab-Damu d'Ebla a Zizi, el rei de Mari. El rei d'Ebla li va enviar fusta i demanava a canvi l'enviament de mercenaris.
Més tard Hamazi apareix com una de les províncies d'Amar-Sin en la dinastia d'Ur III.; dos governadors o ensi durant aquesta dinastia porten els nom de Lu-nanna fill de Namhani, i Ur-Ishkur. El 2010 aC la província va ser ocupada i saquejada per Ixbi-Erra d'Isin en enfonsar-se la Tercera dinastia d'Ur.

## Referències

* ↑ The Sumerian King List. Accés 15 Desembre 2010.
* ↑ «Lulubi». Encyclopaedia Iranica. Arxivat de l'original el 8 de desembre 2010. [Consulta: 16 desembre 2010].
# Nere

El riu Nere és un riu de la Vall d'Aran afluent de la Garona, dins del municipi de Vielha e Mijaran. A la seva capçalera, delimitada pels vessants del Malh des Pois, el Cap deth Hòro i el Tuc dera Gerbosa hi ha dos petits estanys. La circulació d'aigua al curs alt és estacional quan arriba a existir, la natura calcària del terreny fa que la circulació subterrània sigui molt important i a la capçalera hi ha una presència notable de forats per on s'escola l'aigua, també són presents al lac deth Hòro. El cabal permanent comença a la surgència del uelh de Horno, punt on la vegetació substitueix l'aridesa del curs alt i la circulació superficial a la subterrània.
* El riu Nere aigües amunt de Vielha
* El riu Nere es desaccelera per una petita presa a la seva entrada a Vielha
* El riu Nere al seu pas per Vielha l'any 1907, presa per Juli Soler i Santaló

## Referències

* ↑ «riu Nere | enciclopèdia.cat». [Consulta: 13 desembre 2018].
# Gneu Corneli Cos

Gneu Corneli Cos és el nom dels següents personatges:
* Gneu Corneli Cos I, tribú amb potestat consolar el 414 aC i cònsol el 409 aC
* Gneu Corneli Cos II, tribú amb potestat consolar el 406 aC, 404 aC, i 401 aC.
# Fòrnix

«Fòrnix» té aquests significats:
* Fòrnix (arquitectura)
* Fòrnix cerebral
* Fòrnix vaginal
# Cirrhilabrus rubripinnis

Cirrhilabrus rubripinnis és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Margarita Costa Tenorio

Margarita Costa Tenorio (Vigo, 16 de febrer de 1951-Madrid, 21 de desembre de 2012) va ser una biòloga espanyola de la Universitat Complutense de Madrid, especialitzada en Botànica.

## Biografia

Va emigrar a Madrid amb la seva família i ja en aquesta ciutat va estudiar Biologia a la Universitat Complutense, llicenciant-se en 1974. En aquest mateix any ingressa com a professora en la facultat de Biologia, en la qual desenvolupa tota la seva carrera professional fins que es jubila en 2011.
En 1978 va obtenir el grau de doctora amb la defensa de la seva tesi “Contribució a l'estudi de la flora i vegetació de la Alcarria de Conca”. Va ser professora adjunta des de 1979 i professora titular des de 1987. En tot aquest temps com a docent va impartir l'assignatura “Fitosociologia”, posteriorment denominada “Vegetació Ibèrica”.
En la seva dilatada carrera professional es va especialitzar en el camp de la Botànica, creant un grup de treball entre professorat i alumnat, fruit del treball d'aquest va ser i publicació del llibre “Els boscos ibèrics”.
Va dirigir diferents tesis doctorals, destacant una presentada en 1996 que la seva temàtica és un estudi etnobotànic de la Serra Màgina (Jaén) i en 1998 una altra tesi doctoral sobre la distribució de les pinedes albares del Sistema Central Español.
Va ser coautora d'altres llibres com "La Cornicabra, la Corneta" i "Evolució i filogenia II".
Va participar des de 1998 en el Seminari Científic sobre la Regió Mediterrània, Natura 2000, un comitè de persones expertes en l'aplicació de la Directiva Europea Hàbitat-Xarxa Natura amb objectius de conservació de la fauna i la flora silvestre i dels seus hàbitats naturals. Dins d'aquesta Directiva, figura el manual “Els tipus d'hàbitat d'interès comunitari d'Espanya”, publicada en 2005 de la qual Margarida és coautora. En aquesta publicació es cataloguen i descriuen 116 hàbitats de forma senzilla i comprensible per a especialistes en la matèria.
Un altre tema en el qual va estar molt involucrada va ser en l'ensenyament públic de qualitat, defensant les incorporacions de classes socials que tradicionalment tenien limitat el seu accés al coneixement, sent una ferma defensora de la igualtat d'oportunitats per a l'educació.
Va simultanejar les classes i la recerca amb càrrecs de gestió, sent secretària acadèmica del departament i d'un dels vicedeganats de la Facultat de Biologia, a més de ser representants en la Junta de Facultat i el Claustre de la Complutense. Destacar també que en 1985 participa en la Reial Societat Espanyola d'Història Natural.
L'any 2009 cau malalta i mor 3 anys després. L'any 2013 i en la seva memòria, el Deganat i el seu departament organitzen un acte conjuntament en la seva memòria “Recordant a Marga”. La Junta de Facultat acorda per primera vegada, dedicar una de les aules de la Facultat de Biologia a la memòria de Margarida, dona que va ser estudiant i professora allí durant 40 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Ángel Ramón Núñez. “In Memoriam Margarita Costa Tenorio (1951-2012)” Botanica Complutensis 37:223-225.2013. Consultado 5 de marzo de 2016.
* ↑ «Todos tus libros».
# Vinhaus

Vinhaus (francès Vignaux) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Alta Garona.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# La mà dels qui t'esperen

La mà dels qui t'esperen és el tercer disc de Cesk Freixas. Enregistrat amb el component d'Anna Roig i l'Ombre de Ton Chien, Magí Batalla, sortí al mercat el 15 de desembre de 2009 i ha estat presentat en molts llocs de la geografia catalana. El disc quedà segon al Premi Disc Català de l'Any 2009, organitzat per Ràdio 4, darrere del disc d'Els Amics de les Arts, Bed & Breakfast. També es va endur el premi Enderrock 2010 a millor artista en la categoria de cançó d'autor segons la votació popular pel seu treball "La mà dels qui t'esperen". La portada del disc està feta d'un material que en entrar en contacte amb l'escalfor humana es queda marcada, fet que permet plasmar una mà a la caràtula durant uns segons.
El single més important del disc va ser la cançó número 10, La petita rambla del Poblesec. Aquesta cançó va estar durant setze setmanes a la llista de les millors 20 cançons de Ràdio Flaixbac i el videoclip de la cançó va rebre més de 140.000 vistes a Youtube.
El disc es va presentar en l'acte inaugural del festival BarnaSants a la sala 2 de L'Auditori el 15 de gener de 2010. El crític Donat Putx afirma en la crònica del concert que Freixas "vesteix les seves cançons de manera elegant, amb encertades textures pop i un puntual farcit mestís". Segons L'Accent, en aquest disc "el músic continua amb la línia intimista i reivindicativa pròpia del seu missatge compromès amb la terra i el país".

## Referències

* ↑ «Cesk Freixas: «El nostre és un projecte musical i polític»». El Punt - Avui, 23-05-2010. [Consulta: 10 octubre 2010].
* ↑ «Entrevista a Cesk Freixas». Rtve.es, 08-01-2010. [Consulta: 10 octubre 2010].
* ↑ «CESK FREIXAS. Cançó d'autor.». La Vanguardia, 21-05-2010. [Consulta: 10 octubre 2010].
* ↑ «Reserva ja el nou àlbum de Cesk Freixas “La mà dels qui t’esperen”». Productesdelaterra.cat, 19-11-2009. Arxivat de l'original el 2010-09-29. [Consulta: 10 octubre 2010].
* ↑ «Rumb al tren de l'èxit. El cantautor de Sant Pere de Riudebitlles obre divendres el Barnasants amb el seu tercer disc». El Punt - Avui, 12-01-2010. [Consulta: 10 octubre 2010].
* ↑ «La cançó militant de Cesk Freixas obre avui la mostra». El Periódico de Catalunya, 15-01-2010. [Consulta: 10 octubre 2010].
* ↑ «Finalistes 09». Ràdio 4. Arxivat de l'original el 2010-06-04. [Consulta: 10 octubre 2010].
* ↑ «Avui s'entreguen els Premis Enderrock 2010». Enderrock. [Consulta: 16 maig 2016].
* 1 2 «La mà que ens espera». L'accent, 08-02-2010. [Consulta: 16 maig 2016].
* ↑ «LA LLISTA FLAIXBAC». Ràdio Flaixbac. Arxivat de l'original el 2010-09-23. [Consulta: 4 setembre 2010].
* ↑ «LA LLISTA FLAIXBAC». Ràdio Flaixbac. Arxivat de l'original el 2011-05-20. [Consulta: 1r novembre 2010].
* ↑ «Cesk Freixas - La petita rambla del Poble Sec (VideoClip HD)» (vídeo), 15-03-2010. [Consulta: 1r novembre 2010].
* ↑ «Militante» (en castellà). La Vanguardia, 17-01-2010.

## Enllaços externs

* Descripció del disc al web oficial de l'autor.
# Grúixnoie

Grúixnoie - Грушное (rus) - és un poble (un possiólok) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 10 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Nancy Hogshead-Makar

Nancy Hogshead, també coneguda com a Nancy Hogshead-Makar, (Iowa City, Estats Units 1962) és una nedadora nord-americana, ja retirada, guanyadora de quatre medalles olímpiques. Actualment exerceix d'advocada.

## Biografia

Va néixer el 17 d'abril de 1962 a la ciutat d'Iowa City, població situada a l'estat d'Iowa, però ben petita es traslladà amb la seva família a Florida. Estudià dret a la Universitat de Georgetown, on es graduà el 1997, i posteriorment es casà amb l'advocat Scott Makar, del qual adoptà el cognom.

## Carrera esportiva

Especialista en crol i papallona, es classificà per poder participar en els Jocs Olímpics d'estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Sovètica), si bé el boicot polític organitzat pel seu país impedí la seva participació. Participà, però, als 22 anys als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en les proves de 100 metres lliures, empatada amb la seva compatriota Carrie Steinseifer; relleus 4x100 metres lliures i relleus 4x100 metres etils. Així mateix guanyà la medalla de plata en la prova dels 200 metres estils, just per darrere de la seva companya Tracy Caulkins, i fou quarta en la prova dels 200 metres papallona, aconseguint guanyar així un diploma olímpic.
Al llarg de la seva carrera guanyà una medalla de plata en el Campionat del Món de natació.

## Enllaços externs

* (anglès) www.ishof.org - Nancy Hogshead Arxivat 2012-08-14 a Wayback Machine.
# Gazzo Veronese

Gazzo Veronese és un comune (municipi) de la província de Verona, a la regió italiana del Vèneto, situat a uns 100 quilòmetres al sud-oest de Venècia i a uns 30 quilòmetres al sud de Verona.
A 1 de gener de 2020 la seva població era de 5.257 habitants.
Gazzo Veronese limita amb els següents municipis: Casaleone, Nogara, Ostiglia, Sanguinetto, Serravalle a Po, Sorgà, Sustinente i Villimpenta.
La seva economia es basa principalment en l'agricultura.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 17 agost 2020].
# Francisco Javier González Pérez

Francisco Javier González Pérez (Ribeira, 14 de juliol de 1969), conegut com a Fran, és un entrenador i exfutbollista gallec que va passar tota la seva vida futbolística en el Deportivo de La Corunya, fet que el va convertir se en un dels símbols d'aquest equip. És germà del també futbolista José Ramón González Pérez.
Actualment és el seleccionador, juntament amb Míchel Salgado, de la selecció gallega.

## Trajectòria
### Com a jugador

La seva carrera comença en l'equip de la seva vila natal, el Carreira C.F. fins a l'any 1986 en el qual passa al Fabril Deportivo, i posteriorment al Deportivo de La Corunya. A principi dels noranta el club puja a Primera divisió després de més d'una dècada en segona divisió. Fran jugaria en les dues categories amb el seu germà José Ramón, altre baluard del club.
La temporada 92-93, neix el que es va denominar Superdepor, on Fran era uni dels seus líders indiscutibles. Aquell equip dirigit per Arsenio Iglesias que quedara tercer en la lliga seria recordat per tots els seguidors corunyistes. A l'any següent va quedar subcampió de Lliga i el 1995 va guanyar la Copa del Rei.
La temporada amb John Toshack en la banqueta va ser personalment i col·lectiva una de les pitjors de Fran. Per diferents motius mai va arribar a rendir al nivell que tenia acostumat, i a més una lesió li va tancar totes les portes, si en tenia cap oberta, d'acudir a l'Eurocopa d'Anglaterra. Va ser operat del genoll esquerre el 9 de maig de 1996, intervenció que l'obliga a romandre tres mesos de baixa.
Però, els èxits del Deportivo i de Fran van continuar arribant amb la culminació amb el títol de lliga assolit l'any 2000, any que Fran a més a més va ser convocat per a l'Eurocopa d'Holanda i Bèlgica. Es va retirar al juny de 2005, juntament amb Mauro Silva, després de 17 anys en el primer equip.
Fran va ser cotitzat pels grans clubs espanyols: Reial Madrid, amb el qual va signar un precontracte que hauria d'haver entrat en vigor en la temporada 95-96 i que Lendoiro va recomprar a temps per 260 milions de pessetes i FC Barcelona, on Johan Cruyff, a final d'eixa mateixa temporada va insistir en el seu fitxatge, però la intransigència de Lendoiro a negociar el traspàs, tret que paguessin els 2.000 milions de pessetes de la seva clàusula, va dissuadir al club català de qualsevol intent de contractar-lo.
El gallec podia actuar com organitzador, escorat a la banda esquerra o com mitja punta, i en totes aquestes posicions rendia a gran nivell. Posseïa una gran qualitat tècnica i una excepcional visió del joc i precisió en la passada, el que li convertia en un jugador imprevisible i molt perillós quan tenia el baló en els peus.

### Com a entrenador

El 6 de maig de 2016 va ser presentat, juntament amb Míchel Salgado, com a entrenador de la selecció gallega per al partir que es disputà el 20 de maig contra Veneçuela (1-1).

## Palmarès

* 1 Lliga espanyola (1999-2000)
* 2 Copes del Rei (1994-95 i 2001-02)
* 3 Supercopes d'Espanya (1995, 2000 i 2002)

## Enllaços externs

* Estadístiques de Fran (castellà)

## Referències

* ↑ "Rafael Louzán va presentar oficialment els nous seleccionadors gallecs"