OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Clowes–Campusano LQG

El Clowes–Campusano LQG (CCLQG; també anomenat LQG 3 (Large Quasar Group) i U1.28) és un gran cúmul de quàsars, format per 34 quàsars i mesura aproximadament 2 bilions d'anys llum. És un de les superestructures conegudes més grans en l'univers observable. És localitza prop del més gran Huge-LQG. Va ser descobert pels astrònoms Roger Clowes i Luís Campusano l'any 1991.

## Característiques

Situat a una distància de 9.500 milions d'anys llum de distància, el CCLQG és un desacoblament còsmic de 34 quàsars individuals (nuclis galàctics actius altament lluminosos alimentats per forats negres supermassius) que abasten una regió aproximadament de 2.000 milions d'anys llum i aproximadament mil milions d'anys llum d'amplada, convertint-lo en una de les estructures còsmiques més grans i exòtiques conegudes a l'univers observable. Va ser anomenat U1.28 a causa del seu desplaçament mitjà cap al vermell d'1,28 i s'hi troba a la constel·lació del Lleó. També va ser notable perquè s'hi troba a l'eclíptica, la línia per on sembla que viatja el Sol durant tot l'any. S'hi trobava a 1,8 mil milions d'anys llum de l'Huge LQG, un grup de 73 quàsars descoberts el 2012.
La seva proximitat a l'Huge-LQG ha atret l'atenció dels científics. En primer lloc, perquè es trobava molt a prop del Huge-LQG, la regió on s'hi troben els dos LQG són diferents, o "plens", en comparació amb altres regions de l'univers amb la mateixa mida i redshift. En segon lloc, a causa de les seves ubicacions properes, s'ha suggerit que les dues estructures són realment una sola estructura en si mateixa i només connectades per filaments intergalàctics ocults; tanmateix, no s'ha trobat cap evidència d'aquest tipus.

## Referències

* 1 2 Aron, Jacob. «Largest structure challenges Einstein's smooth cosmos». New Scientist. [Consulta: 14 gener 2013].
* 1 2 «Astronomers discover the largest structure in the universe». Royal astronomical society. Arxivat de l'original el 14 gener 2013. [Consulta: 13 gener 2013].
* ↑ Clowes, Roger; Harris, Kathryn A.; Raghunathan, Srinivasan; Campusano, Luis E.; Soechting, Ilona K. Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 1211, 4, 11-01-2013, pàg. 6256. arXiv: 1211.6256. Bibcode: 2013MNRAS.429.2910C. DOI: 10.1093/mnras/sts497 [Consulta: 14 gener 2013].
* ↑ , 11-01-2013.
# Chris Bristow

Chris Bristow va ser un pilot de curses automobilístiques britànic que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Chris Bristow va néixer el 2 de desembre del 1937 a Lambeth, Londres, Anglaterra i va morir en un accident pilotant un monoplaça al circuit de Spa Francorchamps el 19 de juny del 1960.

## A la F1

Va debutar a la cinquena cursa de la temporada 1959 (la desena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 18 de juliol del 1959 el GP de la Gran Bretanya al Circuit d'Aintree.
Chris Bristow va participar en un total de quatre proves puntuables pel campionat de la F1, disputades en dues temporades diferents (1959 - 1960), aconseguint com a millor resultat un desè lloc en una cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1959 | British Racing Partnership | Cooper (F2) | Borgward | MON | 500 | HOL | FRA | GBR 10 | ALE | POR | ITA | USA | | - | 0 |
| 1960 | Yeoman Credit Racing Team | Cooper | Climax | ARG | MON Ret | 500 | HOL Ret | BEL MORT | FRA | GBR | POR | ITA | USA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* ↑ F1, STATS. «Chris BRISTOW • STATS F1» (en francès). [Consulta: 27 febrer 2021].
# Christoph Entzelt

Christoph Entzelt, llatinitzat Encelius (1517, Saalfeld - † 15 de març de 1583, Osterburg) fou un clerge protestant i historiador alemany.

## Biografia

Va estudiar des del 1532 a la Universitat de Wittenberg, on Martí Luther assistia a les conferències. El 1539 fou rector a Tangermünde, llavors rector a Rathenow i el 1558 pastor a Osterburg.
A més de la seva feina pastoral, va ocupar-se de la història de la Brandenburges Altmark. Com a resultat de la seva investigació, va publicar el 1579 a Magdeburg un relleu per analogies Cronika der alten Mark, que va tenir diverses edicions posteriors i que fou la primera obra històrica independent d'Altmark. També va publicar el 1581 un treball de Magdeburg Ursprung und Ankunft der uralten ritterlichen Geschleccths derer von Alvernsleben.
# Clàudia (àvia de Constantí)

Clàudia va ser la filla de Crisp i neboda de l'emperador Claudi II el Gòtic. Es va casar amb Eutropi, amb qui va tenir com a fill Constanci Clor, que arribaria a la major dignitat imperial. Així mateix també va ser l'àvia de l'emperador Constantí el Gran.

## Referències

* ↑ Rosse, J. Willoughby; Blair, John. An index of dates: Comprehending the principal facts in the chronology and history of the world, from the earliest to the present time (en anglès). H.G.Bohn, 1858, p. 183.
* ↑ Smith, William (ed.). «Claudia». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 18 juny 2022].
Viccionari
# Circulació coronària

La circulació coronària és la circulació de la sang en els vasos sanguinis del múscul del cor. Encara que la sang omple les cavitats del cor, el teixit muscular del cor (el miocardi) és tan dens que requereix aquests vasos sanguinis coronaris per irrigar-lo correctament. Els vasos que proporcionen sang rica en oxigen al miocardi es coneixen com les artèries coronàries. Els vasos que treuen la sang sense oxigen del múscul del cor es coneixen com a venes coronàries.

## Anatomia coronària

Les dues artèries coronàries s'originen des del costat esquerre del cor a l'inici (arrel) de l'aorta, just després de la sortida de l'aorta del ventricle esquerre. L'artèria coronària esquerra s'origina des del si aòrtic esquerra, mentre que l'artèria coronària dreta s'origina en el si aòrtic dret. No hi ha cap artèria que s'origini en el si aòrtic posterior. Les principals venes coronàries són la vena cardíaca major, situada en el marge esquerre del cor, i la vena cardíaca menor, que drena la sang venosa de la meitat dreta de l'òrgan.

### Artèries coronàries

Els vasos que porten la sang rica en oxigen al miocardi són les artèries coronàries. Quan les artèries són sanes, són capaces d'autoregular-se per mantenir el flux sanguini coronari en nivells adequats a les necessitats del múscul cardíac. Aquestes artèries relativament estretes són afectades sovint per l'ateroesclerosi i poden bloquejar-se, provocant una angina de pit o un infart de miocardi. Les artèries coronàries que discorren dins del miocardi s'anomenen subendocardials. Les artèries coronàries representen l'única font de subministrament de sang al miocardi; hi ha molt poc abastiment de sang redundant, és per això que el bloqueig d'aquests vasos pot ser tan crític. Les artèries coronàries esquerra i dreta que recorren la superfície del cor, poden ser anomenades artèries coronàries epicàrdiques. Aquestes artèries, en una persona sana, són capaces de regular-se per mantenir el flux sanguini coronari als nivells apropiats per a les necessitats del múscul del cor. Aquests vasos es poden obstruir quan són afectats per l'ateroesclerosi, causant una angina de pit o un atac de cor.

### Venes coronàries

Els vasos que eliminen la sang desoxigenada del múscul cardíac es coneixen com a venes cardíaques. Aquests inclouen la gran vena cardíaca, la vena cardíaca mitjana, la vena cardíaca petita, les venes cardíaques més petites i les venes cardíaques anteriors. Les venes coronàries porten la sang amb poc oxigen, des del miocardi fins a l'aurícula dreta. La major part de la sang de les venes coronàries torna mitjançant el si coronari. L'anatomia de les venes del cor és molt variable, però en general es forma per les següents venes: venes coronàries que entren en el si coronari: la gran vena cardíaca, la vena cardíaca mitjana, la vena cardíaca petita, la vena posterior del ventricle esquerre i la vena de Marshall. Les venes del cor que van directament a l'aurícula dreta: les venes cardíaques anteriors, les venes cardíaques més petites (venes Thebesian).

## Referències

* ↑ www.radiopaedia.org/
# Coaxial

* No s'ha de confondre amb cable coaxial.
Coaxial, en geometria, vol dir que dues o més formes comparteixen un eix en comú; és l'anàleg lineal tridimensional de concèntric.
El cable coaxial, com a exemple comú, té un fil conductor en el centre (D) un conductor extern circumferencial (B) i un mitjà aïllant anomenat dielèctric (C) separant aquests dos conductors. El conductor extern està normalment revestit per una funda de PVC protectora exterior (A).
La dimensió i el material dels conductors i l'aïllament determinen la impedància característica del cable i l'atenuació a diverses freqüències.
En el disseny d'altaveus, els altaveus coaxials són un sistema d'altaveu en el qual les unitats del conductor individual emeten so des del mateix punt o eix.
Una muntura d'una arma coaxial situa dues armes a [aproximadament] el mateix eix, com les armes són generalment de costat a costat o un sobre l'altre, són tècnicament paraxials en lloc de coaxials, però les distàncies implicades signifiquen que són efectivament coaxials fins que l'operador estigui ocupat.
# Codi ATC A11

El codi ATC A11, descrit com Vitamines, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup A11 és part del grup anatòmic A Sistema digestiu i metabolisme.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QA11...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## A11A Multivitamínics, combinacions

    A11A A Multivitamínics amb minerals
    A11A B Altres combinacions de multivitamines

## A11B Multivitamínics sols

    A11B A Multivitamines no combinades

## A11C Vitamines A i D, incl. combinacions de les dues

    A11C A Vitamina A sola
    A11C B Vitamines A i D en combinació
    A11C C Vitamina D i anàlegs

## A11D Vitamina B1, sola i en combinació amb vitamines B6 i B12

    A11D A Vitamina B1 sola
    A11D B Vitamina B1 en comb. amb vitamina B6 o vitamina B₁₂

## A11E Vitamines del complex B, incl. combinacions

    A11E A Vitamines del complex B soles
    A11E B Vitamines del complex B amb vitamina C
    A11E C Vitamina del complex B amb minerals
    A11E D Vitamines del complex B amb esteroides anabòlics
    A11E X Vitamina del complex B, altres combinacions

## A11G Àcid ascòrbic (vit c), incl. combinacions

    A11G A Àcid ascòrbic (vit C), monofàrmac
    A11G B Àcid ascòrbic (vit C), combinacions

## A11H Altres preparats de vitamines, monofàrmacs

    A11H A Altres preparats de vitamines, monofàrmacs

## A11J Altres productes amb vitamines, combinacions

    A11J A Combinacions de vitamines
    A11J B Vitamines amb minerals
    A11J C Vitamines, altres combinacions

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code A11». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QA11». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Colibrí cuadaurat

El colibrí cuadaurat (Campylopterus duidae) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita boscos oberts i zones arbustives dels tepuis, al sud de Veneçuela i adjacent nord-oest del Brasil.
# Colibrí cuafalcat

Pampa pampa és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) conegut en anglès com "Wedge-tailed Sabrewing" (colibrí cuafalcat).

## Hàbitat distribució

Habita la selva humida i boscos al Yucatán, Chiapas, Guatemala, Belize i nord-est d'Hondures.

## Taxonomia

Considerada adés una subespècie de Pampa curvipennis, és ara considerada una espècie de ple dret, arran treballs recents.

## Referències

* ↑ González, Clementina; Ornelas, Juan Francisco; Gutiérrez-Rodríguez, Carla «Selection and geographic isolation influence hummingbird speciation: genetic, acoustic and morphological divergence in the wedge-tailed sabrewing (Campylopterus curvipennis)» (en anglès). BMC Ecology and Evolution, 11, 38, 8. DOI: https://doi.org/10.1186/1471-2148-11-38 [Consulta: 11 octubre 2024].
# Colibrí cuaample

El colibrí cuaample (Selasphorus platycercus) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae).

## Descripció

De mida mitjana, el colibrí de cua ampla fa 10 cm de llarg i posseeix una envergadura total de 13,3 cm. Els adults pesen 3,6 grams. La femella tendeix a ser una mica més grossa que el mascle.
És un colibrí comú de cotes elevades. Cria en bosc obert amb prats i matolls. A l'hivern, es troba a cotes més baixes. El mascle és característic amb una bella gola rosada i les parts superiors de color verd brillant. La femella és de color més apagada, amb els costats bufats i la gola tacada. Destaquen les plomes de la cua àmpliament arrodonides amb rufosos restringits. S'alimenta de nèctar i petits insectes.

## Distribució

Habita boscos de pins i subtropicals i matolls, de les muntanyes occidentals dels Estats Units i Mèxic, des d'Idaho, Utah i Wyoming, cap al sud, fins a Chiapas i Guatemala. La població minva, però sense atènyer enlloc un nombre crític, el 2022 s'estimava la població a 9,8 milions d'individus.

## Referències

* ↑ Aymí Cubells, Raül; Cebrian López, Rafel; Clavell Corbera, Jordi; Feliu Latorre, Ponç; Giménez Contreras, Manuel-Enric; Mascarell Llosa, Àlex. «colibrí cuaample». A: Fundació Barcelona Zoo & Institut Català d’Ornitologia. Diccionari dels ocells del món. TERMCAT, 2017-2022 [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ Sibley, David. Sibley birds East : field guide to birds of eastern North America (en anglès). 2a edició. Nova York: Alfred A.Knopf, 2016, p. 221. ISBN 978-0-307-95791-7.
* ↑ Camfield, Alaine F.; Calder,, William A.; Calder, Lorene L. «Broad-tailed Hummingbird (Selasphorus platycercus)». A: A.F. Poole. Birds of the World (en anglès). Ithaca: Cornell Lab of Ornithology, 2020. DOI 10.2173/bow.brthum.01.
* 1 2 BirdLife International. «Broad-tailed Hummingbird Selasphorus platycercus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 2022.
# Coll de Finestrelles

El coll de Finestrelles és un coll situat a 2.604,9 m que es troba a la frontera entre el Ripollès, a Catalunya, i l'Alta Cerdanya, des del 1659 annexada a França.
Jacint Verdaguer i Santaló en la seva obra Canigó, Cant IV, canta el coll:
| « | De puig en puig pel coll de Finestrelles s'enfilen de Puigmal a l'alta cima; tota la terra que el meu cor estima des d'ací es veu en serres onejar: Olot i Vic, Empúries i Girona, i allà, en lo cor de l'espanyola Marca, lo Montserrat, de quatre pals com barca que d'Orient la Perla ens ve a portar. | » |
El 1978, després de la transició democràtica, la ciutat de Barcelona va rebatejar l'antiga Plaza Veintinueve de Octubre, que commemorava la fundació del partit feixista Falange Española, en plaça del Coll de Finestrelles.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Coll de Finestrelles». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Verdaguer i Santaló, Jacint. «Lo Pirineu, tall 24». A: El Canigó, Cant IV (pdf).
* ↑ Plaça del Coll de Finestrelles, 41° 23′ 20″ N, 2° 6′ 13.61″ E﻿ / ﻿41.38889°N,2.1037806°E﻿ / 41.38889; 2.1037806
* ↑ Moran i Ocerinjauregui, Josep. Estudis d'onomàstica catalana. Barcelona: Ed. de l'Abadia de Montserrat, 1995, p. 115. ISBN 9788478266371.

## Vegeu també

* Puig del Coll de Finestrelles
# Citoros

Citoros (en grec antic Κύτωρος) era una ciutat grega de Paflagònia de la que parla Homer al "Catàleg dels troians" a la Ilíada, i la situa entre els territoris governats pel rei Pilemenes que va anar a ajudar a Príam a la guerra de Troia.
La tradició deia que Citoros, un fill de Frixos havia fundat la ciutat, explica Estrabó. Ell i Claudi Ptolemeu anomenen la ciutat Cytorum, i la situen vora el riu Partenion. Estrabó diu que era el port comercial de Sinope, i que es va ajuntar en un sinecisme amb les ciutats de Sesamos, Cromna i Teion per formar la nova ciutat d'Amastris, fundada l'any 300 aC, encara que Teion se'n va separar poc després. Virgili i Apol·loni de Rodes parlen dels boscos immensos que tenien les seves muntanyes, on abundaven els boixos de molt bona qualitat.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1056. ISBN 9788441224223.
* ↑ Homer. Ilíada, II, 853-854
* ↑ Estrabó. Geografia, XII, 3,5; XII, 3,10
* ↑ Smith, William (ed.). «Cytorus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 febrer 2021].
# Citoquinesi

La citoquinesi o citocinesi (del grec: Cytokinesis, de cyto- (cèl·lula) i kinesis (moviment)), és el procés en el qual el citoplasma d'un organisme eucariota unicel·lular es divideix per formar dues cèl·lules filles. Normalment, s'inicia durant els darrers estadis de la mitosi i, de vegades, de la meiosi, dividint una cèl·lula mitòtica en dues per assegurar que es manté el nombre de cromosomes d'una generació a la següent. En les cèl·lules animals una excepció notable al procés normal de citoquinesi és l'oogènesi (la creació d'un òvul en el fol·licle ovarià de l'ovari) on l'òvul pren gairebé tot el citoplasma i orgànuls deixant molt poc per als cossos polars i, aleshores, mor. En les cèl·lules vegetals una estructura en divisió coneguda com la placa cel·lular es forma a través del centre del citoplasma i una nova paret cel·lular es forma entre les dues cèl·lules filles. La citoquinesi es distingeix del procés procariòtic conegut com a fissió binària.

## Mecanisme

El seu mecanisme és diferent a la cèl·lula animal (per estrangulació) o vegetal (per tabicació):
* En cèl·lules animals la formació d'un solc de divisió implica una expansió de la membrana en aquesta zona i una contracció progressiva causada per un anell perifèric contràctil d'actina associada a miosina. Aquest anell produirà la separació de les dues cèl·lules filles per estrangulació del citoplasma.
* Les cèl·lules vegetals tenen un procés diferent de divisió, que consisteix en l'acumulació de vesícules procedents de l'aparell de Golgi que contenen elements de la paret cel·lular-a la zona mitjana de la cèl·lula. Les vesícules es fusionen i entren en contacte amb les parets laterals de la cèl·lula. D'aquesta manera s'origina l'envà o fragmoplast que farà possible la divisió cel·lular.
# Comarques de Toledo

Les Comarques de Toledo són les diferents comarques amb què es pot dividir la demarcació de Toledo. No tenen un reconeixement oficial.
Comarques de Toledo :
| Nom | Població | Extensió(km²) | Municipis principals |
| Campana de Oropesa | 20.185 | 1.370 | Oropesa, Calera y Chozas |
| La Jara | 19.470 | 2.166 | Los Navalucillos, Los Navalmorales |
| La Mancha de Toledo | 102.392 | 3.488 | Madridejos, Consuegra, Quintanar de la Orden, Villacañas, Mora |
| Mesa de Ocaña | 37.163 | 1.454 | Ocaña, Santa Cruz de la Zarza, Yepes |
| La Sagra | 126.276 | 983 | Illescas, Seseña, Bargas, Yuncos, Villaluenga de la Sagra, Yuncler |
| Montes de Toledo | 66.648 | 3.018 | Sonseca, Los Yébenes |
| Sierra de San Vicente | 7.559 | 484 | El Real de San Vicente, Segurilla, Castillo de Bayuela |
| Talavera de la Reina | 85.549 | 192 | Talavera de la Reina |
| Toledo | 77.601 | 232 | Toledo |
| Torrijos | 84.454 | 2.061 | Torrijos, Fuensalida, La Puebla de Montalbán |

## Referències

* ↑ Comarcas de Toledo
# Conanglell

Conanglell és un antic nucli de població de les Masies de Voltregà (Osona) declarada bé cultural d'interès nacional. El conjunt dona nom a un veïnat del municipi.

## Descripció

Restes d'un antic nucli de població que constava d'unes quinze cases disposades de forma semicircular, una torre de tipus senyorial coneguda per la torre del Capità i una capella dedicada a Santa Bàrbara, la qual encara es conserva.
El castell de Conanglell es trobaria situat en un dels turons entre el riu Ter al nord-est, per sobre de la caserna militar de cavalleria anteriorment descrit, que quedaria al sud. El castell faria referència a una fortificació militar que es podria datar del segle xix, formada per un cos quadrangular i quatre torres, una a cada costat de l'edifici, tal com es podria observar en una fotografia del 1915. Posteriorment, seria enderrocat i actualment són escasses les restes del castell que es poden observar.

## Història

Pels anys 1125 i 1126 el lloc és esmentat com a vila i com a puig de Connangulo. N'eren senyors el senescal Guillem Ramon, la seva muller Beatriu de Montcada i el germà d'aquesta, Ot. El 1139 donaren la torre a Bernat Ermengol de Freixenet. Per successió la domus passà a Saurina de Manlleu, filla de Bernat de Manlleu i Saurina de Freixenet, i muller de Ramon de Malla. L'any 1233 els esposos reberen de Garsenda de Montcada i del seu fill Gastó autorització per traslladar la domus de Conanglell al lloc que volguessin dintre dels termes del lloc. La nova domus fou construïda en el pla i ja era habitada el 1242. Restes de l'antiga edificació són visibles encara en un pujolet veí. Posteriorment, la domus depengué dels Malla i Conanglell, els quals l'any 1736 van cedir-la a l'Hospital de Vic i a la Casa de la Misericòrdia, els quals encara en són propietaris. Des de 1857 fou ocupat per diferents cossos de l'exèrcit i l'establiment d'aquests propicià la creació del nucli de població. Durant la segona república espanyola va ser abandonat.

## Referències

* 1 2 3 «Conanglell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Conangle

«Conangle» té aquests significats:
* Toponímia:
** Conangle (Matamala), antic llogaret que va ser negat per les aigües de l'embassament de Matamala, al Capcir
** Cingles de Conangle, muntanyes (1647 m.) de la serra d'Ensija, al Berguedà
** Planell o Pla de Conangle, accident geogràfic a la Rabassa (parròquia de Sant Julià de Lòria, Andorra)
** Riera de Conangle, curs fluvial de la comarca del Bages
* Edificis: Santa Magdalena de Conangle, ermita al municipi de les Masies de Roda, a Osona
# Com ensinistrar un drac: El retorn

Com ensinistrar un drac: El retorn (títol original en anglès, How to Train Your Dragon: Homecoming) és un curtmetratge animat per ordinador del 2019 de DreamWorks i dirigit per Tim Johnson. L'especial de vacances té lloc abans de l'epíleg de la tercera pel·lícula de la franquícia, i es va publicar en DVD i es va emetre a NBC el 3 de desembre de 2019. S'ha doblat al català pel canal SX3.

## Repartiment original

* Jay Baruchel com a Singlot
* America Ferrera com Astrid
* Craig Ferguson com a Gobber the Belch
* Gerard Butler com a Estoic el Vast
* Christopher Mintz-Plasse com a Cuadepeix

## Referències

* ↑ «Com ensinistrar un drac: El retorn». ésAdir. [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ Ashby, Emily. «How to Train Your Dragon: Homecoming Movie Review». Common Sense Media. [Consulta: 14 juliol 2020].
* ↑ Avitabile, Guido. «Dragon Trainer: Rimpatriata , questa sera su K2 il corto inedito di Dragon Trainer 3» (en italià), 23-12-2019. [Consulta: 24 setembre 2023].
* ↑ «Con ensinistrar un drac: El retorn». Goita què fan, ara!. [Consulta: 24 setembre 2023].
# Complete Rarities: I.R.S. 1982–1987

Complete Rarities: I.R.S. 1982–1987 és una compilació de cançons de la banda estatunidenca de rock alternatiu R.E.M. durant l'etapa en la qual treballaven amb la discogràfica I.R.S. Records. Es va publicar el 19 de maig de 2014 només via descàrrega digital i sense format físic. També s'hi van incloure les cançons del primer senzill de la banda, publicat el juliol de 1981 dins el segell Hib-Tone.

## Referències

* ↑ Erlewine, Stephen. «R.E.M. > Complete Rarities I.R.S. 1982-1987 > Review» (en anglès). AllMusic. [Consulta: 27 desembre 2021].