OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Universitat per la Pau

La Universitat per la Pau (UPAU) és una institució acadèmica que depèn de l'ONU. Fou creada el 1980 per l'Assemblea General i té la seu a Ciudad Colón, Costa Rica. Actualment és una institució acadèmica dependent de l'Organització de les Nacions Unides. Fou creada en 1980 per l'Assemblea General de l'ONU i té la seu a Ciudad Colón, Costa Rica. Actualment la UPAU té 124 estudiants de 37 països diferents, cosa que la fa una de les universitats amb més diversitat sobretot si es fa referència al nombre de matrícules. La UPAU és l'únic institut de l'ONU autoritzat per atorgar llicenciatures i doctorats. La llengua d'aprenentatge és l'anglès.

## Història

Amb la finalitat d'assegurar la llibertat acadèmica, aquesta universitat fou establerta sota la seva pròpia constitució, aprovada per l'Assemblea General. La UPAU no està subjecta a cap regla de l'ONU, sinó només a la seva constitució i dirigida per la seva pròpia Mesa Directiva Arxivat 2008-06-13 a Wayback Machine. composta per experts en temes de pau i seguretat. Això ha permès a la universitat una ràpida evolució i s'ha enfocat en un programa acadèmic multicultural i multidisciplinari dedicat a la resolució de conflictes. El Secretari General de l'ONU Ban Ki-Moon és el president honorari de la universitat.
La missió de la UPAU s'ha d'entendre en el context de la pau mundial i dels objectius de seguretat proposats per l'ONU. De gran importància són els temes d'educació i investigació en tots els aspectes amb la finalitat de construir una base de pau i progrés i de reduir l'odi i els prejudicis en els quals se sustenten la violència, els conflictes i el terrorisme. La constitució de la UPAU fa una crida a "contribuir a la tasca universal d'educar per a la pau a través de l'ensenyament, la investigació, l'entrenament de postgrau i la difusió del coneixement, fonamental per al desenvolupament íntegre de les persones i la societat a través de l'estudi interdisciplinari de tots els temes relacionats amb la pau.
La visió de la UPAU és la de convertir-se en la propulsora d'una xarxa de col·laboració de centre UPAU a tot el món i portar a terme diverses activitats en diferents regions, cooperant amb altres universitats, ONG i múltiples socis educatius i d'investigació. La UPAU està en procés d'acreditació.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Urketa

Urketa (en francès i oficialment Urcuit) és un municipi d'Iparralde al territori de Lapurdi, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània). Recorreguda pel riu Ardanabia, la comuna limita amb Saint-Martin-de-Seignanx i Saint-Barthélemy al nord, a l'oest amb Lehuntze, al sud amb Mugerre i Beskoitze, a l'est amb Ahurti.

## Evolució demogràfica

Dades de població :
| 1901 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 954 | 769 | 749 | 882 | 1.329 | 1.688 | 1.796 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Data d'elecció | Identitat |
| Les dades anteriors a 1995 no són conegudes. |||
| 1995 | Michel Irigaray |
| 2001 | Barthélémy Bidégaray |

## Imatges de la vila

* El frontó
* Detall d'una porta antiganne (1866)
* Detall d'un pany antic

## Patrimoni religiós

* Esteles discoïdals
# Universitat Fisk

La Universitat Fisk és una universitat privada històricament negra de Nashville (Tennessee). La universitat es va fundar el 1866 i el seu campus de 40 acres (160.000 m2) és un districte històric inscrit al Registre Nacional de Llocs Històrics.
# Travancoria jonesi

Travancoria jonesi és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Kerala (els Ghats Occidentals, l'Índia).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Hora S. L., 1941. Homalopterid fishes from peninsular India. Rec. Indian Mus. (Calcuta) v. 43 (pt 2). 221-232.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Hora, S. L., 1941. Homalopterid fishes from peninsular India. Rec. Indian Mus. (Calcuta) v. 43 (pt 2): 221-232, Pl. 8.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Menon, A.G.K., 1999 Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
* ↑ Ajithkumar, C.R., S. George i C.K.G. Nayar, 2000. Fish genetic resources of Chalakudy river system, Kerala. p. 157-159. A: Ponniah, A.G. i A. Gopalakrishnan (eds.). Endemic Fish Diversity of Western Ghats. NBFGR-NATP Publication. National Bureau of Fish Genetic Resources, Lucknow, U.P., l'Índia.
* ↑ Dahanukar, N., R. Raut i A. Bhat, 2004. Distribution, endemism and threat status of freshwater fishes in the Western Ghats of India. J. Biogeogr 31: 123-136.
* ↑ Gopalakrishnan, A. i A.G. Ponniah, 2000. Cultivable, ornamental, sport and food fishes endemic to Peninsular India with special reference to Western Ghats. p. 13-32. A: A.G. Ponniah i A. Gopalakrishnan (eds.) Endemic Fish Diversity of Western Ghats. NBFGR-NATP Publication. National Bureau of Fish Genetic Resources, Lucknow, U.P., Índia. 1, 347 p.
* ↑ Gopi, K.C., 2000. Freshwater fishes of Kerala State. p. 56-76. A: Ponniah, A.G. i A. Gopalakrishnan. (eds.). Endemic Fish Diversity of Western Ghats. NBFGR-NATP Publication. National Bureau of Fish Genetic Resources, Lucknow, U.P., l'Índia. 1, 347 p.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia. 775 p.
* ↑ Molur, S. i S. Walker (eds.), 1998. Freshwater fishes of India. Zoo Outreach Organisation, Tamil Nadu, l'Índia.
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Travaliov

Travaliov - Травалёв (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants septentrionals del Caucas occidental, a la vora del riu Khadajka, a 17 km a l'oest d'Apxeronsk i a 86 km al sud-est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Khadíjensk.
# Ramucirumab

El ramucirumab (IMC-1121B) és una anticòs humà monoclonal (IgG1) desenvolupat per al tractament de tumors sòlids. Està dirigit contra el receptor 2 de creixement vascular endotelial (VEGFR2). Enllaçat al VEGFR2 funciona com un antagonista receptor bloquejant l'enllaç del VEGF a VEGFR2.
El ramucirumab s'està provant en diverses fases del tractament de l'adenocarcinoma metastàsicgàstric, càncer de cèl·lules del pulmó, entre altres tipus de càncer.
Aquesta droga va ser desenvolupada per ImClone Systems Inc. Va ser aïllada del Dyax.

## Referències

* ↑ Statement On A Nonproprietary Name Adopted By The USAN Council - Ramucirumab, American Medical Association.
* ↑ ClinicalTrials.gov NCT01170663 A Study of Paclitaxel With or Without Ramucirumab in Metastatic Gastric Adenocarcinoma (RAINBOW)
* ↑ ClinicalTrials.gov NCT01168973 A Study in Second Line Non Small Cell Lung Cancer
* ↑ ClinicalTrials.gov NCT00703326 Phase III Study of Docetaxel + Ramucirumab or Placebo in Breast Cancer
* ↑ Fierce Biotech. «In another stinging setback, Eli Lilly's ramucirumab fails PhIII breast cancer study». [Consulta: 27 setembre 2013].
# Varennes-lès-Mâcon

Varennes-lès-Mâcon és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 553 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 369 | 378 | 374 | 360 | 366 | 424 | 553 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# UTC+02:00

UTC+02:00 és una zona horària d'UTC amb 2 hores més tard que l'UTC. El seu codi DTG és B-Bravo.

## Zones horàries

* Eastern European Time (EET) (en català: Hora d'Europa Oriental)
* South Africa Standard Time (SAST)
* Central Africa Time (CAT)
** Egypt Standard Time
** Israel Standard Time
Horaris d'estiu
* Central European Summer Time o Central European Daylight Time (CEST/CEDT) (en català: Hora d'Europa Central d'Estiu)
* West Africa Summer Time (WAST)

## Franges
### Temps estàndard (l'any sencer)

* Belarús
* Líban
* Israel
** Cisjordània
** Franja de Gaza

#### Central Africa Time

* Botswana
* Burundi
* R.D. del Congo (meitat oriental)
** Kasai Occidental
** Kasai Oriental
** Katanga
** Maniema
** Kivu Nord
** Kivu Sud
** Orientale
* Egipte
* Lesotho
* Líbia
* Ruanda
* Malawi
* Moçambic
* Namíbia
* Sud-àfrica
* Eswatini
* Zimbàbue
* Zàmbia

### Temps estàndard (hivern a l'hemisferi nord)

Aquestes zones utilitzen el UTC+02:00 a l'hivern i el UTC+03:00 a l'estiu.

#### Eastern European Time

* Bulgària
* Estònia
* Finlàndia
* Grècia
* Letònia
* Lituània
* Moldàvia
* Romania
* Ucraïna
* Xipre

### Temps d'estiu (estiu a l'hemisferi nord)

Aquestes zones utilitzen el UTC+01:00 a l'hivern i el UTC+02:00 a l'estiu.

#### Central European Summer Time

* Albània
* Alemanya
* Andorra
* Àustria
* Bèlgica
* Bòsnia i Hercegovina
* Croàcia
* Dinamarca
* Eslovàquia
* Eslovènia
* Espanya (excepte Illes Canàries)
* França
** Territori metropolità
* Hongria
* Itàlia
* Liechtenstein
* Luxemburg
* Macau
* Mònaco
* Montenegro
* Noruega
** Territori metropolità
** Svalbard
** Jan Mayen
* Països Baixos
* Polònia
* Txèquia
* San Marino
* Sèrbia
* Suècia
* Suïssa
* Regne Unit
** Gibraltar
* Ciutat del Vaticà

## Geografia

UTC+02 és la zona horària nàutica que comprèn l'alta mar entre 22,5°E i 37,5°E de longitud. En el temps solar aquest fus horari és el corresponent el meridià 30° est.
Anecdòticament, el punt fronterer entre Finlàndia, Noruega i Rússia és l'únic lloc d'Europa en què tres zones horàries es troben (UTC+1, UTC+2 i UTC+3).

## Història

Regne Unit i Irlanda (UTC+1 del 1940 al 1945 a l'hivern (UTC+2 a l'estiu)).
Kaliningrad (Rússia) seguia al Kaliningrad Time (USZ1) idèntica que Hora d'Europa Oriental, UTC+2 a l'hivern i UTC+3 a l'estiu, però al 27 de març del 2011 és l'últim vegada que es canviava a UTC+2 a UTC+3. S'elimina l'horari d'estiu i tot l'any usarà UTC+3.

## Referències

* ↑ 24timezones.com Current time in Kaliningrad (anglès) Consultat al 28/08/2011
# Raquel Padilla Ramos

Raquel Padilla Ramos (Sonora, Mèxic, 19 de setembre de 1967- 7 de novembre de al 2019) va ser una historiadora, escriptora i activista mexicana. Va tenir a tres fills: Raquel Padilla Alfonsina Padilla i Emiliano Padilla.
Era professora investigadora de l'Institut Nacional d'Antropologia i Història (INAH). Doctora en Etnologia per la Facultat d'Humanitats de la Universitat d'Hamburg (Alemanya). També va pertànyer a al Sistema Nacional d'Investigadors (SNI), nivell 1. Amb Mestratge en Ciències Antropològiques, opció Etnohistòria, per la Facultat de Ciències Antropològiques de la Universitat Autònoma de Yucatán.
Llicenciada en Ciències Antropològiques en l'especialitat d'Història (1987-1991). Facultat de Ciències Antropològiques de la Universitat Autònoma de Yucatán. Va morir a causa de les ferides amb arma blanca que li va infligir la seva parella, un home de 55 anys.
Va rebre el Premi Internacional LLILAS Lozano Long Visiting Professor ship for the Academic year 2013-2014, University of Texas at Austin. Va ser jurat del premi a la Trajectòria i al Mèrit Acadèmic 2014, Universitat de Sonora, Hermosillo, Sonora, el maig - octubre del 2014.

## Referències

* ↑ «Quién es Raquel Padilla Ramos, la historiadora y defensora de los indígenas, apuñalada por su pareja» (en espanyol europeu). [Consulta: 9 novembre 2019].
* ↑ «Dan último adiós a la historiadora Raquel Padilla en Sonora» (en castellà), 09-11-2019. [Consulta: 9 novembre 2019].
* ↑ «Asesinan en Sonora a historiadora Raquel Padilla Ramos; investigan feminicidio». [Consulta: 9 novembre 2019].
* ↑ «Raquel Padilla Ramos | Instituto Nacional de Antropología e Historia - Academia.edu». [Consulta: 9 novembre 2019].
# Raquel Martínez-Gómez

Raquel Martínez-Gómez López (Albacete, 1973) és una escriptora i investigadora espanyola, guanyadora del Premi de Literatura de la Unió Europea el 2010. La seva última novel·la publicada és La máscara el rey maya (Planeta México, 2023)

## Biografia

Va néixer a Albacete el 1973. Es va iniciar en la literatura en la infantesa. Es va doctorar en Ciències de la Informació per la Universitat Complutense de Madrid i es va especialitzar en Relacions Internacionals.
Va obtenir el màster en Literatura Moderna Contemporània, Cultura i Pensament per la Universitat de Sussex al Regne Unit. Ha treballat en països com Mèxic, Argentina o Cuba.
En la seva faceta literària ha estat guardonada amb diversos premis entre els quals destaca el Premi de Literatura de la Unió Europea de 2010 per la seva novel·la Sombras de Unicornio. També és autora dels llibres Del color de la lava (2003) i Los huecos de la memoria (2018).

## Referències

* ↑ «Ceniza de ombú, una novela de Raquel Martínez Gómez».
* ↑ «Raquel Martínez-Gómez | EU Prize for Literature». Arxivat de l'original el 2020-06-15. [Consulta: 15 juny 2020].
* ↑ «El Premio de Literatura de la UE para Raquel Martínez-Gómez y otros diez escritores».
* ↑ Domínguez, Manuel José Rincón. «Los huecos de la memoria» (en castellà), 26-08-2019. [Consulta: 15 juny 2020].
# Universitat Guglielmo Marconi

La Universitat Guglielmo Marconi (en italià Università degli Studi Guglielmo Marconi) és una universitat situada a Roma (Via Plinio, 44), fundada el 2004, i que compta amb 15.603 estudiants. Està dividida en 6 facultats.

## Referències

* ↑ Anagrafe studenti Miur

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (italià)
# Great Bend (Kansas)

Great Bend és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2006 tenia 15.537 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Great Bend tenia 15.345 habitants, 6.371 habitatges, i 4.000 famílies. La densitat de població era de 557,4 habitants/km².
Dels 6.371 habitatges en un 30,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,1% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 37,2% no eren unitats familiars. En el 32,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 18,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.841$ i la renda mediana per família de 38.708$. Els homes tenien una renda mediana de 29.339$ mentre que les dones 19.647$. La renda per capita de la població era de 17.085$. Entorn de l'11,5% de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Great Bend». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Great Bend». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Oral Roberts

Oral Roberts (Comtat de Pontotoc, Oklahoma, 24 de gener de 1918 - Newport Beach, Califòrnia, 15 de desembre de 2009) fou un teleevangelista metodista americà.

## Biografia

El 1965, Roberts havia abandonat el pentecostalisme per l'Església Metodista Unida. Fundà l'Associació Evangèlica Oral Roberts i la Universitat Oral Roberts, de la que en fou el primer president.

## Referències

* ↑ Samuel S. Hill, Charles H. Lippy, Charles Reagan Wilson, Encyclopedia of Religion in the South, Mercer University Press, USA, 2005, 587 pàg.

## Enllaços externs

* https://www.nytimes.com/2009/12/16/us/16roberts.html?pagewanted=all&_r=0
* http://www.enseignemoi.com/page/texte/l-evangeliste-oral-roberts-rejoint-le-seigneur-6339.html
* http://www.ctpost.com/news/article/Evangelist-Oral-Roberts-dies-in-Calif-at-age-91-288912.php
* http://articles.latimes.com/1987-02-25/news/mn-5759_1_oral-roberts
# Batalla de Tukaroi

La batalla de Tukaroi o de Mughalmari fou un decisiu enfrontament militar lliurat entre Raja Todar Mal, ministre de finances d'Akbar el Gran, en nom del seu sobirà, i Dawud Khan Kararani, governador de Bengala que s'havia revoltat. El lloc està situat prop de Midnapur, al sud de Bengala occidental, i la batalla es va lliurar el 3 de març de 1575. Dawud Khan Kararani fou vençut completament mercès a un estratagema, i va haver de fugir i Akbar va poder annexionar Bengala, Bihar i Orissa.

## Referències

* ↑ William Wilson Hunter. Orissa, Or, The Vicissitudes of an Indian Province Under Native and British Rule. Smith, Elder, 1872, p. 1–.

## Bibliografia

* Cambridge History of India, Cambridge, 1993
# Roberto Rojas Tardío

Roberto Rojas Tardío (Lima, 26 d'octubre de 1955 - Lima, 27 de setembre de 1991) fou un futbolista peruà de la dècada de 1980.
Va formar part de l'equip peruà a la Copa del Món de 1978.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Alianza Lima, Sporting Cristal i Deportivo Municipal.

## Referències

* ↑ Appearances for Peru National Team - RSSSF
* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2014-04-11. [Consulta: 15 maig 2018].
* ↑ «1978 FIFA World Cup Argentina». Arxivat de l'original el 2011-10-20. [Consulta: 15 maig 2018].
* ↑ Roberto Rojas Tardío a National-Football-Teams.com (anglès)
# Resectoscopi

El resectoscopi és un instrument endoscòpic especial utilitzat contra el càncer. El resectoscopi és prim, amb forma de tub que s'utilitza per a practicar una resecció electroquirúrgica, a través dels conductes, de lesions presents a la bufeta urinària, la pròstata i la uretra. Consisteix en un tub proveït d'un sistema òptic i d'un conducte a través del qual és possible observar la uretra i teixits propers i llavors és possible introduir diversos dispositius, especialment un elèctrode tallant per a procedir a la resecció (extraure teixit de l'interior del cós).

## Referències

* ↑ Diccionari del càncer
* ↑ Enciclopèdia del càncer

## Enllaços externs

* «Resectoscopi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Gai Burriè

Gai Burriè (en llatí Caius Burrienus) va ser pretor urbà de l'antiga Roma el 82 aC. És esmentat per Ciceró.

## Referències

* ↑ Ciceró; Long, George. M. Tulli Ciceronis Orationes: With a commentary (en anglès). Volum 2. Whittaker and Company, 1855, p. 2-3.
# Gastronomia de Xile

Cuina xilena es deu principalment a la combinació de la cuina tradicional espanyola, la cultura nativa de Xile i els ingredients locals, amb influències posteriors d'altres cuines europees, especialment d'Alemanya, Itàlia i França. La tradició d'aliments i receptes a Xile es caracteritzen per la varietat de sabors i ingredients, amb la diversitat geogràfica i el clima d'allotjament una àmplia gamma de productes agrícoles, fruites i hortalisses del país. La llarga línia costanera i la relació dels pobles amb l'oceà Pacífic afegeixen una immensa varietat de productes del mar, com mariscs i peixos, a la cuina xilena, amb aigües d'origen del país per espècies úniques de peixos, mol·luscs, crustacis i algues, gràcies al fet que l'aigua rica en oxigen portat realitzat en pel corrent deHumboldt. Xile és també un dels majors productors mundials de vi i moltes receptes xilenes s'han millorat i acompanyats de vins de la zona.

## Empanadas

* Empanada de pino (amb carn, cebes, aceituna i ou duro)
* Empanadas fritas (de carn, de mariscs, de formatge)

## Sopes

* Sopa de choritos (Sopa de musclos)

## Plats de mariscs i peix a la cuina xilena

* Caldillo de congrio
* Cebiche
* Machas a la parmesana
* Mariscal
* Paila marina
* Perol caliente

## Plats de carn a la cuina xilena

* Carne mechada
* Cazuela de osobuco
* Milanesa

## Plats de verdures a la cuina xilena

* Humitas
* Pastel de choclo
* Pastel de papas
* Pastelera
* Porotos al pilco
* Porotos granados
* Porotos con mazamorra
* Porotos con rienda

## Plats d'arròs a la cuina xilena

* Arroz a la valenciana
* Arroz jardinera

## Dolços i postres

* Manjar
* Leche asada
* Sémola con leche (Sèmola amb llet)

## Referències

* ↑ http://www.chilerecetas.cl/joomla/index.php?option=com_content&task=view&id=485&Itemid=98
* ↑ http://cocinadelmundo.com/receta-Porotos-con-mazamorra%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Giovanni de Gamerra

Giovanni de Gamerra (Liorna, 26 de desembre de 1742 – Vicenza, 29 d'agost de 1803) fou un clergue, dramaturg i poeta italià. És cèlebre sobretot per la seva prolífica faceta de llibretista.
Nascut a Liorna, treballà des del 1771 al Teatre Regio Ducal de Milà, un centre important per a l'òpera en aquell temps. Algunes de les òperes basades en els seus llibrets són Medonte, re di Epiro de Sarti, Il Medonte de Mysliveček, Pirro de Paisiello, diverses òperes d'Antonio Salieri i Lucio Silla de Mozart (encara que aquest llibret fou modificat per Metastasio). També escrigué el llibret de l'òpera Erifile, que té diversos compositors. De Gamerra és considerat el primer traductor de Die Zauberflöte de Mozart a l'italià. En els llibrets seguia l'esplèndida i ordenada tradició de Metastasi, però anà incorporant progressivament més cors, ballet i escenografia elaborada. El 1793, ajudat per la seva reputació com a protegit de Metastasio, fou nomenat llibretista de la cort a Viena, on s'acostumà a combinar aspectes còmics i seriosos per a plaure el gust vienès.
De Gamerra era actiu políticament, i les seves idees revolucionàries provocaren la ira de l'emperador Leopold II, que intentà aturar la seva carrera sense sortir-se'n. Morí a Vicenza.

## Bibliografia

* Sadie, Stanley (ed.) Mozart and his Operas, MacMillan, 2000 ISBN 0-333-79019-7
* Robbins Landon, H.C. (ed.) The Mozart Compendium, Thames & Hudson, 2a edició 1996 ISBN 0-500-27884-9