OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Grau Gené

Josep Grau Gené (Reus, 1845 - 1928) va ser un llibreter català.
Fill de l'editor i llibreter Joan Grau i Vernis, Josep va treballar amb ell i amb el seu germà Joan a la botiga que tenien al carrer de la Fleca o del Metge Fortuny, on s'especialitzaven en romanços i petits llibrets de temàtica popular. El 1881, juntament amb el seu germà va obrir una botiga al carrer de Monterols número 20, que presentaven com a llibreria i centre de subscripcions, amb el nom de "Grau Hermanos". L'anunciaven com una llibreria muntada a l'estil de les de Barcelona, "tanto por el gusto de la tienda como por el género que en ella abunda". Tenien també una papereria molt ben assortida, com era costum en les llibreries de l'època, i feien enquadernacions i subscrivien a tota mena de diaris espanyols i estrangers.
Quan va morir Joan Grau i Vernis, a començaments de 1882, els dos germans es van enemistar per qüestions d'herència. El petit, Joan, es va quedar "La Fleca", la llibreria que havia fundat el seu pare, i el gran, Josep, va continuar amb la llibreria al carrer de Monterols, que va mantindre el nom de "Grau Hermanos" almenys fins al 1883. Després va passar a ser la Llibreria de Josep Grau, o simplement la Casa Grau, que va estar situada al mateix lloc durant 114 anys, fins al juliol de 1995, portada pels seus descendents. El 1894, Josep Grau va fer societat amb un tal Sardà, i la llibreria canvià de nom: "Sardà y Grau, libreros", i s'anunciava així: "En este establecimiento encontrarán toda clase de obras, libros de enseñanza, devocionarios y todo lo concerniente a la papeleria, però la societat es va desfer a finals de 1895. Va seguir tot sol la llibreria i la va convertir en la més important de Reus. Tenia una certa exclusivitat en la venda dels llibres de text de l'Institut de Segon Ensenyament i de diverses escoles de la ciutat, i una papereria molt complerta. El seu centre de subscripcions a la premsa, subministrava publicacions a molts particulars i a quasi totes les entitats polítiques i recreatives de la ciutat. La seva cèntrica situació la va fer un dels establiments més coneguts. Com que tenia bon ofici, el seu aparador presentava les últimes novetats editorials catalanes i espanyoles. Tenia també publicacions en francès. Josep Grau va seguir al front de la llibreria fins al 1926 i va morir el 1928.

## Referències

* 1 2 3 Aguadé, Enric. Impressors i llibreters a Reus: 1720-1900. Reus: Centre de Lectura, 1996, p. 101. ISBN 8487873189.
* ↑ «Grau Hermanos (anunci)». Las Circunstancias, 04-10-1881, pàg. 4.
* ↑ «Anuncios». La Autonomía, 122, 2-X-1984, pàg. 2.
# Josep Parellada

Josep Parellada va ser un industrial que el 1856 va impulsar l'obertura del ferrocarril de Reus a Tarragona, un dels primers de Catalunya.
Josep Parellada era propietari i veí de Barcelona, i va signar la petició de concessió de la línia fèrria de Reus a Tarragona el 1851. Va buscar suport financer però no el va trobar ni a Barcelona ni a Reus i el 1852 el va buscar a França on va aconseguir el suport del banquer Hyppolite Destrem al que va cedir la concessió el gener de 1853. El 9 de maig de 1854 la concessió va ser traspassada a Gabriel Ragel, de la societat G. Ragel et Cie. Parellada havia encarregat un pressupost el 1852 que pujava a 2.596.307 pessetes però per fer front als interessos (un 5%) el capital de la societat es va fixar en 3.040.000 pessetes. Les accions no es van vendre totalment i una part es va haver de cobrir amb un préstec. Les obres van començar el 1853 però a causa d'un litigi sobre un convent (de propietat municipal) on es volia ubicar una estació, van estar parades gran part del 1854 i del 1855; tot i així la concessió va ser renovada el 9 de març de 1855. El 1856 es va reprendre la construcció amb material britànic més barat que el francès. La línia de 13,09 km es va obrir el 16 de maig de 1856. El cost de construcció fou baix (225.576 pessetes per km) i el desfasament amb el pressupost fou de poc més del 13% a causa d'obres extraordinàries.

## Referències

* Los caminos de la era industrial: la construcción y financiación de la red ferroviària catalana (1843-1898) per Pere Pascual Domènech
# Josep Parladé i Llucià

Josep Parladé i Llucià (Sant Pere de Riudebitlles, 1797 - Barcelona, 18 de gener de 1867) fou un comerciant, fabricant de paper i polític català.

## Biografia

Fill de Francesc Parladé i Martí i de Maria Llucià i Vilar, tots dos originaris de Sant Pere de Riudebitlles, va ser primer comandant de la Milícia Nacional i el 1836 participà en la redacció del seu reglament amb Joan Vilaregut i Albafull. Fou alcalde de Barcelona pel Partit Moderat entre gener del 1844 i gener del 1846, i des del seu càrrec s'oposà a la reforma municipal impulsada per la Constitució Espanyola de 1845 que minvava l'autoritat municipal.
El 1860, el seu nom figurava en la directiva de la Compañía del Camino del Hierro Centro, juntament amb Pascual Madoz.

## Referències

* ↑ «Defuncions. 1867. Registres. Llibre 1 (núms 1 al 400)». A171 Mortalitat V587. AMCB, 18-01-1867.
* ↑ Rovira i Tobella, Ramon. «Els propietaris de la fàbrica de paper "La Gelidense" de Gelida (1791-1918)». Gelida, genealogia, història, patrimoni..., 01-06-2005.
* ↑ Roser Solà i Montserrat, Joan Vilaregut I Albafull, Industrial I Progressista, Barcelona 1800-1854, Barcelona, Ed. de l'Abadia de Montserrat, 2001, pàgina 156, ISBN 9788484153153
* ↑ Ramon Arnabat, «La revolució liberal a Barcelona. Política de classes i classes de política Quaderns d'Història, volum 10, 2004, pàgines 11-58
* ↑ Pere Pasqual i Domènech, Los caminos de la era industrial: La construcción y financiación de la Red Ferroviaria Catalana (1843-1898), Barcelona, Edicions Universitat Barcelona, 1999, pàgina 158, ISBN 9788483381205
# Nigardsbreen

Nigardsbreen és una branca de la glacera de Jostedalsbreen, que es troba a uns 30 quilòmetres al nord de la localitat de Gaupne, a la vall de Jostedal, Luster, Sogn og Fjordane, Noruega. Es troba just a l'oest del riu Jostedøla.
El museu del Breheimsenteret es troba a 11 quilòmetres al sud, a la localitat de Jostedal. Davant de la Nigardsbreen hi ha el llac Nigardsbrevatnet on hi ha una petita embarcació per al transport de visitants a la glacera. També hi ha un autobús per portar els visitants fins a la glacera.
Durant la primera meitat del segle xviii, la glacera es va expandir a causa del fred clima. Després, els hiverns del 1741 al 1744 van ser extremadament freds. Les pomes i les peres no van madurar durant l'estiu i les poblacions d'abelles van morir. Entre el 1700 i el 1748, la glacera va avançar uns 4 quilòmetres fins a cobrir totalment la granja "Nigard" (d'aquí el nom de la glacera). El 1748, Nigardsbreen cobria prop de 48 quilòmetres quadrats. Des del 1930 fins al 1939, la glacera es va retractar de nou. En 2014 dos turistes van morir aixafats pel gel.

## Galeria

* Nigardsbreen detallada
* Vista del Nigardsbrevassnet des de la glacera

## Referències

* ↑ «Nigardsbreen – Store norske leksikon» (en noruec). Store norske leksikon.
* ↑ Ektepar omkom i breulykken - Barna på åtte og ti år ble øyenvitner. Kriseteamet i Luster tar seg nå av barna. Arxivat 2016-07-03 a Wayback Machine. [Married couple died in the glacier accident - The children, eight- and nine years old were eyewitnesses. The crisis team of Luster are now with the children.]
* ↑ Like etterpå skjedde breulykken Arxivat 2016-08-10 a Wayback Machine. [Shortly after, the glacier accident occurred]
* ↑ – Vi kan ikke forestille oss hvordan barna må føle det [We can not imagine how the children must feel]

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (anglès)
* Mapa Arxivat 2017-02-08 a Wayback Machine. (anglès)
* Fylkesmannen Sogn og Fjordane Arxivat 2011-07-24 a Wayback Machine. (noruec)
# La benepunctalis

La benepunctalis és una arna de la família Crambidae. Va ser descrita per George Hampson el 1919. Es troba al Perú.

## Sinonímia

* Neerupa benepunctalis Hampson, 1919

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 1r febrer 2019].
# Dofí de franja blanca

El dofí de franja blanca (Lagenorhynchus cruciger) és un petit dofí que viu aigües antàrtiques i subantàrtiques.
Històricament, aquest dofí només ha estat vist rarament. Quoy i Galmar el descrigueren originalment a partir d'un dibuix realitzat a l'oceà Pacífic sud el 1820. És l'únic cetaci que ha estat àmpliament acceptat únicament a partir de testimonis visuals. De fet, el 1960, tot i que ja es feia caça de balenes a l'oceà Antàrtic des de feia dècades, els científics només n'havien pogut observar tres exemplars. Fins i tot avui en dia només se n'han estudiat sis exemplars complets i catorze de parcials.

## Referències

* ↑ Würsig, Bernd; Perrin, William F.; Thewissen, J. G. M.. Encyclopedia of Marine Mammals (en anglès). Academic Press, 2009-02-26. ISBN 978-0-08-091993-5.
* ↑ Van Waerebeek, K.; Leaper, R.; Baker, A.N.; Papastavrou, V.; Thiele, D.; Findlay, K.; Donovan, G.; Ensor, P. «Odontocetes of the Southern Ocean Sanctuary». Journal of Cetacean Research and Management, 11, 2010, pàg. 315–346.
* ↑ Goodall, R.N.P.; Baker, A.N.; Best, P.B.; Meyer, M.; Miyazaki, N. «On the Biology of the Hourglass Dolphin, Lagenorhynchus cruciger (Quoy and Gaimard, 1824)». Reports of the International Whaling Commission, 47, 1997, pàg. 985–1000.
Espècies vivents de cetacis :
Regne Animalia  · Embrancament Chordata  · Classe Mammalia  · Infraclasse Eutheria  · Superordre Laurasiatheria  · (sense categoria) Artiodactyla  · (sense categoria) Whippomorpha :
Subordre Mysticeti :
Subordre Odontoceti (continua més avall) :
Subordre Odontoceti (contina més amunt) :
# Llista de monuments de l'Olivereta (València)

Monuments catalogats com a béns d'interés cultural (BIC) i béns immobles de rellevància local (BRL) del districte de l'Olivereta de València.

## Monuments d'interés cultural

| Monument | Prot.$^?$ | Estil/època | Localització | Coordenades | Codi$^?$ | Imatge |
| Alqueria de Julià | BIC | Manierisme - Barroc S. XVII | València C. Democràcia, c. Velázquez i pg. Petxina | 39° 28′ 23″ N, 0° 24′ 04″ O﻿ / ﻿39.473019°N,0.401229°O﻿ / 39.473019; -0.401229 a prop | RI-51-0007258 info | Alqueria de Julià (València) |

## Monuments d'interés local

| Monument | Prot.$^?$ | Estil/època | Localització | Coordenades | Codi$^?$ | Imatge |
| Col·legi Puresa de Maria | BRL | 1954 | València Av. del Cid 142 | 39° 28′ 13″ N, 0° 24′ 34″ O﻿ / ﻿39.470333°N,0.409444°O﻿ / 39.470333; -0.409444 a prop | 46.15.250-356 info | Col·legi Puresa de Maria (València) |
| Ermita de Sant Miquel de Soternes | BRL | s.XV | València C. Casa Misericòrdia, 24 | 39° 28′ 08″ N, 0° 24′ 38″ O﻿ / ﻿39.468819°N,0.410472°O﻿ / 39.468819; -0.410472 a prop | 46.15.250-412 info | Ermita de Sant Miquel de Soternes (València) |
| Hospital General | BRL | | València Av. Tres Creus 4 | 39° 28′ 06″ N, 0° 24′ 28″ O﻿ / ﻿39.468472°N,0.407778°O﻿ / 39.468472; -0.407778 a prop | 46.15.250-298 info | Hospital General (València) |
| Monestir de Santa Clar | BRL | Modernisme 1911 | València Av. Pérez Galdós, 119 | 39° 28′ 22″ N, 0° 23′ 40″ O﻿ / ﻿39.472676°N,0.394392°O﻿ / 39.472676; -0.394392 a prop | 46.15.250-203 info | Monestir de Santa Clara (València) |

## Llocs històrics d'interés local

| Monument | Prot.$^?$ | Estil/època | Localització | Coordenades | Codi$^?$ | Imatge |
| Presó Model | BRL | | València C. Nou d'Octubre | 39° 28′ 18″ N, 0° 24′ 15″ O﻿ / ﻿39.471667°N,0.404167°O﻿ / 39.471667; -0.404167 a prop | 46.15.250-108 info | Presó Model (València) |

## Espais etnològics d'interés local

| Monument | Prot.$^?$ | Estil/època | Localització | Coordenades | Codi$^?$ | Imatge |
| Alqueria de Ponsa o de Bondia | BRL | s.XVII-XIX | València C. Art Major de la Seda, 29 i 31 | 39° 28′ 12″ N, 0° 23′ 53″ O﻿ / ﻿39.47°N,0.397917°O﻿ / 39.47; -0.397917 a prop | 46.15.250-E454 info | Alqueria de Ponsa (València) |
| Assut, gola i almenara de la Séquia de Rovella | BRL | s.XVII-XVIII | València En el llit vell del Túria, entre els ponts Nou d'Octubre i de Campanar | 39° 28′ 27″ N, 0° 24′ 10″ O﻿ / ﻿39.474167°N,0.402639°O﻿ / 39.474167; -0.402639 a prop | 46.15.250-E7 info | Assut, gola i almenara de la Séquia de Rovella (València) |
# Neunhausen

Neunhausen (luxemburguès Néngsen, alemany Neunhausen) és una vila de la comuna d'Esch-sur-Sûre i antigua comuna al nord-oest de Luxemburg, en el cantó de Wiltz. Comprèn les viles de Neunhausen, Bonnal, Insenborn i Lultzhausen.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| luxemburguesos | 197 | 79,12% |
| Forasters | 52 | 20,88% |
| - portuguesos | | |
| - francesos | 1 | 0,40% |
| - italians | 4 | 1,61% |
| - belgues | 8 | 3,21% |
| - alemanys | 2 | 0,80% |
| - iugoslaus | 26 | 10,44% |
| - altres | 11 | 4,42% |

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 15/02/2001 | 249 |
| 01/01/2002 | 260 |
| 01/01/2003 | 244 |
| 01/01/2004 | 248 |
| 01/01/2005 | 253 |
# Districte de Thierstein

El districte de Thierstein és un dels deu districtes del cantó de Solothurn (Suïssa). Té una població de 13827 habitants (cens de 2007) i una superfície de 102.28 km². Està format per 12 municipis i el cap del districte és Breitenbach.

## Municipis

* CH-4252 Bärschwil
* CH-4229 Beinwil
* CH-4226 Breitenbach
* CH-4227 Büsserach
* CH-4228 Erschwil
* CH-4232 Fehren
* CH-4247 Grindel
* CH-4204 Himmelried
* CH-4245 Kleinlützel
* CH-4233 Meltingen
* CH-4208 Nunningen
* CH-4234 Zullwil

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Solothurn
# Eduard Son

Eduard Son (Kharagandí, 18 d'agost de 1964) és un exfutbolista kazakh, d'origen coreà (Koryo-saram), de la dècada de 1980.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Kairat, FC Dniprò, GFCO Ajaccio i Sporting Perpinyà.

## Referències

* ↑ Career summary by KLISF
* ↑ Perfil a footballfacts.ru
# Jolóbovo

Jolóbovo (en rus: Жолобово) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia. L'any 2010 estava deshabitat. Pertany al districte de Viàzniki.

## Referències

* ↑ Приложения к трудам редакционных комиссий для составления положений о крестьянах выходящих из крепостной зависимости. Извлечения из описаний помещичьих имений. Губернии: Астраханская, Владимирская, Вологодская, Воронежская, Вятская, Казанская, Калужская, Курская..
# Ruwanella

Ruwanella o Ruwanwella és una població de la Província de Sabaragamuwa a Sri Lanka. Destaca per haver estat lloc d'assentament d'un antic fort portuguès a Ceilan.
Va ser creat com una empallissada de fustes abans del 1600. Estava situat a uns 50 km a l'est-nord-est de Colombo a la vora del riu Moraliya Ganga.

## Referències

* Abeyansinghe, Portuguese rule in Ceylon 1594-1612 citat a
# Conflicte marítim intercoreà

El conflicte marítim intercoreà, també conegut com a guerra del Cranc, és un seguit d'incidents marítims frontalers entre Corea del Nord i Corea del Sud localitzats a la mar Groga. Tant els EUA com la República Popular de la Xina diuen veure's preocupats pel conflicte, esperant-ne una solució diplomàtica.
El conflicte es dona concretament a la "Northern Limit Line" (Línia Límita del Nord) que va ser establida per l'ONU després de l'armistici del 1953. Zona plegada de crustacis, d'ací el nom de "guerra del Cranc", el conflicte s'estén també fins a Baengyeong, una illa propera a Corea del Nord i que en l'actualitat és propietat de Corea del Sud, però que l'armada de Corea del Nord vol recuperar.
L'arrel del conflicte citada, i d'ençà la signatura de l'armistici, Corea del Nord acostuma a fer-hi maniobres militars, fent que el sud de Corea i reaccioni més o menys violentament, sobretot després dels assajos nuclears portats el mes de juliol del 2010.

## Referències

* ↑ http://www.globalsecurity.org/military/world/war/nll.htm
* ↑ http://lci.tf1.fr/monde/asie/2010-05/les-deux-coree-voient-rouge-en-mer-jaune-5854083.html Arxivat 2010-05-19 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.lepoint.fr/monde/pyongyang-menace-d-une-puissante-dissuation-nucleaire-23-07-2010-1218293_24.php
* ↑ http://www.ara.cat/internacional/Preguntes-respostes-desafiament-Corea-Nord_0_1499250143.html
# Cova de Bacho Kiro

La cova de Bacho Kiro (en búlgar: пещера Бачо Киро) és un jaciment arqueològic en una sèrie de galeries i passadissos subterranis descoberts el 1890. És a 5 km a l'oest de la ciutat de Drianovo, Bulgària, i a només 300 m del monestir de Drianovo. Al jaciment es feren excavacions a partir del 1970, que van permetre des de 1982 trobar les restes d'homo sapiens més antigues del paleolític superior d'Europa.

## Característiques de la cova

La cova és un laberint de quatre pisos de galeries i passadissos amb una longitud total de 3.600 m. Un riu subterrani ha llaurat les galeries que contenen moltes formacions d'espeleotemes, com estalactites i estalagmites de gran bellesa. Algunes formacions han estat anomenades com: Tron de Bacho Kiro, Els Nans, La Princesa dorment, El Saló del tron, El Saló de recepcions, El Lloc de trobada Haidouti, La Font i l'Altar de sacrificis, etc.

## Jaciment arqueològic

Es van recuperar restes òssies de cinc humans: un queixal molar inferior trobat a la part superior de la capa J i quatre fragments d'os, associats a un conjunt d'artefactes, datats directament per radiocarboni entre 45930 i 42580 anys ae; un fragment d'os trobat en la capa B i un altre trobat en les excavacions en la dècada del 1970 en una posició corresponent a la interfície de les capes B i C. Els dos últims fragments d'os es dataren del 36320 a 35600 i 35290–34610 ae, respectivament.
Hi ha hagut debat sobre si aquests primers humans eren sapiens o neandertals, fins que l'anàlisi morfològica de la dent i la identificació de l'ADN mitocondrial d'aquest i de fragments ossis establí que les restes eren d'H. sapiens. L'anàlisi genètica identificà els haplogrups d'ADN mitocondrial humà de cinc mostres: el molar i un dels fragments més antics s'identificaren amb l'haplogrup M, en dos fragments se'n determinà el N, en una mostra s'identificà l'haplogrup R (ADNmt) i en una altra l'U8. Quant als haplogrups del cromosoma Y humà, el molar té un llinatge basal de l'haplogrup F, mentre que dos fragments en porten el C1, estranys en els humans actuals i s'han trobat en baixes freqüències en habitants d'Àsia sud-oriental continental i el Japó.
A més a més, la seqüenciació del genoma establí que l'individu al qual pertangué el molar tenia avantpassats neandertals menys de sis generacions enrere, i altres dos individus set generacions abans, la qual cosa confirma que els primers humans moderns europeus es barrejaren amb els neandertals.

## Referències

* 1 2 3 Hublin, Jean-Jaques et al. «Initial Upper Palaeolithic Homo sapiens from Bacho Kiro Cave, Bulgaria». Nature, 581, 2020, pàg. 299–302. DOI: 10.1038/s41586-020-2259-z.
* ↑ «Bacho Kiro Cave Bulgaria - Travel Guide, Tours, Hotels and Photos». Picturesofbulgaria.com. Arxivat de l'original el 2005-12-31. [Consulta: 24 juny 2017].
* ↑ «Spelunking Bulgaria: The Great Caves - GMTours». Gmtours. [Consulta: 24 juny 2017].
* 1 2 3 Hajdinjak, Mateja et al. «Initial Upper Palaeolithic humans in Europe had recent Neanderthal ancestry». Nature, 592, 2021, pàg. 253–258. DOI: 10.1038/s41586-021-03335-3.
# Cova de Cal Ferrer

El jaciment de la Cova del Cal Ferrer és una cova natural d'habitació sense estructures. Les seves dimensions són petites i s'obre en una paret de travertins. Està situada al cingle del Capelló, sota l'Abric Romaní a uns 15 metres de distància d'aquest, una mica més al nord, a la vora del veïnat de la Font de la Reina. Es tracta d'una zona amb horts i amb molta vegetació. L'Any 1991 es va determinar que aquest espai arqueològic la Cova de Cal Ferrer esdevenia un espai arqueològic no visitable.

## Descobriment i historiografia del jaciment

La Cova de Cal Ferrer fou explorada per Amador Romaní l'any 1912, el qual va comentar al seu diari inèdit que s'hi van trobar restes de sílex tallat, sense especificar-hi res més. L'Any 1984 s'actualitzà la carta arqueològica de l'Anoia, documentant-se una descripció de l'espai, tot anotant l'absència de restes arqueològiques en superfície. Així i com a excepció de les restes de sílex documentades per Amador Romaní, no s'hi han detectat més restes, doncs quan es va procedir a fer la revisió de la Carta Arqueológica l'any 1991, els arqueòlegs Eudald Carbonell i Raül Bartolí no van poder accedir a la cova, ja que aquell mateix any la mateixa fou declarada com a espai privat a l'accés. Per aquestes raons tan sols es pot connotar l'existència d'aquest espai, sent impossible cap mena de lectura social o econòmica, en aquest sentit, tampoc és possible datar l'espai.

## Vegeu també

* - Arqueopèdia
* Abric Romaní

## Referències

* ↑ Generalitat de Catalunya «Cova de Cal Ferrer». Inventari del Patrimoni Cultural Immoble. Patrimoni Arqueològic [Consulta: 12 juny 2015].

## Bibliografia

* ALMAGRO, M.; SERRA, J.C.; COLOMINAS, J. (1945) “Carta Arqueológica de España. Provincia de Barcelona”. Madrid: Centro Superior de Investigaciones Científicas.
* VIDAL, L. M. (1912) "Abric Romaní. Estació Agut, Cova de l'Or o dels Encantats". A: Anuari de l'Institut d'Estudis Catalans. Barcelona, Vol. 4.

## Enllaços externs

* https://egipci.cultura.gencat.cat
* http://calaix.gencat.cat/handle/10687/97050
# Cottondale

Cottondale és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 869 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cottondale tenia 869 habitants, 376 habitatges, i 239 famílies. La densitat de població era de 220,7 habitants per km².
Dels 376 habitatges en un 31,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41% hi vivien parelles casades, en un 19,4% dones solteres, i en un 36,2% no eren unitats familiars. En el 34,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 24,3% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.509 $ i la renda mediana per família de 26.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.545 $ mentre que les dones 18.571 $. La renda per capita de la població era d'11.266 $. Entorn del 24,8% de les famílies i el 27,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cottondale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cottondale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.