OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# The Buggles

The Buggles, o simplement Buggles, va ser una banda de música pop anglesa, activa entre el 1977 i el 1981. Estava formada per Bruce Woolley, Geoff Downes (percussions, sintetitzadors) i Trevor Horn (baix, guitarra, percussions, veus). El seu tema més famós és Video killed the radio star, que arribà al número 1 britànic el 1979.

## Història

El 1977 el grup estava format per Downes, Horn i Bruce Woolley; tots tres van enregistrar la primera maqueta de la banda, amb les primeres versions de "Video killed the radio star" i d'altres cançons; havien escollit el nom "The Buggles" com a referència irònica als Beatles. Després de portar una nova maqueta del grup per diverses companyies discogràfiques, una còpia va arribar a mans del cap d'Island Records, que veié les possibilitats del grup i envià una carta a les oficines de la discogràfica a Londres perquè els contractessin. En aquella època (principis de 1979) Woolley ja havia deixat la banda per acabar formant Camera Club juntament amb Thomas Dolby i Hans Zimmer.
Així, ja amb el contracte d'Island Records, Horn i Downes van enregistrar el seu primer senzill, "Video killed the radio star" (amb "Kid Dynamo" a la cara B). Publicat a l'agost de 1979, en sis setmanes arribà al número 1 britànic i fou també un gran èxit a diversos estats europeus com Itàlia (on també coronà les llistes d'èxits), Alemanya o l'estat francès. Durant la resta de l'any, The Buggles van compondre i enregistrar les cançons que acabarien formant el seu àlbum de debut, The Age of Plastic, que aparegué a principis de 1980. Els temes d'aquest disc parlen sobretot de la tecnologia i el seu impacte en la vida quotidiana de les persones; la instrumentació, d'acord amb la temàtica general, és fonamentalment electrònica.
Tanmateix, els senzills posteriors ("Living in the plastic age" i "Clean clean") no van tenir un èxit comparable al de "Video".
Després de la promoció de l'àlbum, quan Horn i Downes començaren els preparatius del que havia de ser el seu següent disc, van coincidir a un estudi d'enregistrament amb el grup de rock simfònic Yes, que acabava de perdre dos membres, el cantant Jon Anderson i el teclista Rick Wakeman; els membres restants de Yes van suggerir a Horn i Downes que entressin al grup per substituir-los, i ells acceptaren. Els resultats es poden sentir al disc Drama; tot i que va ser ben rebut tant pels seus fans com per la crítica, al final de la seva gira promocional Yes es van dissoldre temporalment, mentre Horn i Downes sortiren definitivament del grup.
Després de la seva breu participació amb Yes, Horn i Downes ressuscitaren breument The Buggles, per enregistrar el seu segon disc, Adventures In Modern Recording (1981); després Horn fundà el segell discogràfic ZTT Records i començà una lloada carrera com a productor, treballant amb artistes com Frankie Goes To Hollywood, Art Of Noise, Simple Minds o els Pet Shop Boys, i el 2006 formà un nou grup, The Producers. Downes, d'altra banda, formà la banda Asia el 1982.

## Discografia

* The Age of Plastic (1980)
* Adventures In Modern Recording (1981)

## Enllaços externs

* http://www.buggles.co.nr
# Te Deum (Charpentier)

Te Deum, (H 146) en re major, és un motet polifònic compost per Marc-Antoine Charpentier probablement entre 1688 i 1698, durant la seva estada a l'església jesuïta de Saint-Louis en París, on va ocupar el càrrec de director musical. L'obra està escrita per a un grup de solistes, cor i acompanyament instrumental.

## L'obra

Charpentier va escriure fins a sis configuracions diferents per al seu Te Deum encara que només se'n conserven quatre. Es creu que la composició es va interpretar durant els festeigs de celebració de la victòria en la batalla de Steinkeerke l'agost de 1692. El preludi de l'obra és bastant conegut, ja que és la sintonia de la Unió Europea de Radiodifusió. Aquest tema també va ser usat en la introducció de la pel·lícula L'olimpíada de Bud Greenspan.

## Estructura

L'obra consta de les següents parts:
* Prélude
* Te Deum laudamus
* Te aeternum Patrem
* Pleni sunt coeli et terra
* Te per orbem terrarum
* Tu devicto mortis aculeo
* Te ergo quaesumus
* Aeterna fac sum Sanctis tuis
* Dignare, Domine
* Fiat misericordia tua
* In te, Domine, speravi
Charpentier considerava la tonalitat de re major com a "brillant i molt marcial". La introducció instrumental, composta en forma de rondó, precedeix el primer vers, a càrrec del baix solista. El cor i la resta de solistes van incorporant-se gradualment. Charpentier aparentment va intentar orquestrar l'obra d'acord amb l'exegesi tradicional del text en llatí. El cor, per tant, predomina en la primera part (versos 1-10, lloança a Déu, dimensió celestial), i els solistes individuals en la segona part (versos 10-20, secció Cristológica, dimensió seglar). En les següents mofetes, 21-25, s'alternen tant els solistes com el cor, i el vers final és una fuga a gran escala escrita per al cor, amb un petit trio enmig.

## Orquestració

La composició està orquestrada per a vuit solistes i cor, acompanyats de conjunt instrumental d'un violí, dues violes, contrabaix, flauta, oboè, i fagot. El baix continu es deixa a càrrec d'un orgue i pot usar-se de suport una viola da gamba.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Charpentier, Marc Antoine; Schauerte-Maubouet, Helga (prefaci); Taylor, Steve (traducció). Te Deum (H. 146). Vocal score. Kassel: Bärenreiter Verlag, 2004, p. V-VIII. ISBN M-0006-52543-0.
* ↑ «Te Deum de Marc-Antoine Charpentier, la canción oficial de Eurovisión» (en castellà). 20 minutos, 12-05-2018. [Consulta: 21 gener 2024].
# Teris

Els teris (Theria), són una subclasse de mamífers que comprèn la majoria de mamífers actuals (marsupials i placentaris), exceptuant l'ordre dels monotremes (mamífers que ponen ous). Es creu que aparegueren durant el Cretaci fa uns 120 milions d'anys.
Es caracteritzen pel fet que l'embrió es desenvolupa totalment o parcialment dins l'úter de la mare nodrint-se d'aquesta mitjançant un òrgan especialitzat, la placenta, rudimentària en els marsupials. És per això que se'ls considera vivípars.
No tenen cloaca (és a dir que tenen separades les obertures anal i urogenital), les glàndules mamàries tenen mugró, els ous són molt petits i l'orella sol tenir pavelló auricular. Tenen dues dentadures: la de llet i la definitiva. Es divideixen en metateris i euteris. Abans també incloïen els pantoteris, actualment considerats un tàxon invàlid.

## Filogènesi

Les relacions filogenètiques del teris son, segons Tree of Life Web Project, les següents:
| Mammalia | Triconodonta† Monotremata (ornitorrinc, equidnas) Multituberculata† Theria Marsupialia (marsupials) Eutheria (placentaris) |

## Referències

* ↑ Tree of Life Web Project (1995). «Mammalia. Mammals». En: The Tree of Life Web Project
# Terizinosauroïdeus

Els terizinosauroïdeus (Therizinosauroidea) constitueixen un grup de dinosaures maniraptors que visqueren des del Cretaci inferior fins al Cretaci superior. Les seves restes fòssils s'han trobat a Mongòlia, la Xina i a l'oest de Nord-amèrica.

## Taxonomia

* Superfamília Therizinosauroidea
** Gènere Beipiaosaurus
** Gènere Falcarius
** Gènere Jianchangosaurus
** Família Alxasauridae
*** Gènere Alxasaurus
** Família Therizinosauridae
*** Gènere Enigmosaurus
*** Gènere Erliansaurus
*** Gènere Erlikosaurus
*** Gènere Nanshiungosaurus
*** Gènere Neimongosaurus
*** Gènere Nothronychus
*** Gènere Segnosaurus
*** Gènere Suzhousaurus
*** Gènere Therizinosaurus
# Tierra de reyes

Tierra de reyes és una telenovela americana estrenada a Telemundo el 2 de desembre de 2014 i finalitzada el 27 de juliol de 2015. La telenovela és creada per l'autora veneçolana Rossana Negrín, basada en el drama colombianoamericà escrit per Julio Jiménez, titulat Pasión de gavilanes. Produït per Telemundo Studios i distribuït per Telemundo Internacional.
Protagonitza Aarón Díaz, Gonzalo García Vivanco i Christian de la Campa com a germans Rey Gallardo Leon i Ana Lorena Sánchez, Kimberly Dos Ramos i Scarlet Gruber com a germanes Del Juncos, juntament amb Sonya Smith i Fabián Ríos.

## Referències

* ↑ «Tierra de Reyes (Land of Honor)» (en castellà). Telemundo Internacional. [Consulta: 21 octubre 2017].
* ↑ «Nova estrena 'Tierra de Reyes', el 'remake' de 'Pasión de gavilanes'» (en castellà). [Consulta: 21 octubre 2017].
* ↑ «FOTOS: Conoce a los protagonistas de "Tierra de Reyes"» (en castellà). [Consulta: 21 octubre 2017].
# Resolució 960 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 960 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 21 de novembre de 1994 després de reafirmar la Resolució 782 (1992) i totes les resolucions posteriors sobre Moçambic, el Consell va acollir i va recolzar les eleccions dels dies 27-29 d'octubre de 1994 de conformitat amb els acords de pau de Roma, deixant-li la declaració del Representant Especial de la Secretari general que eren lliures i justes.
El Consell va demanar als partits de Moçambic que acceptessin els resultats, pels quals Joaquim Chissano de FRELIMO va ser elegit president, i que continuessin amb el procés de reconciliació nacional en un sistema democràtic multipartidista i respectant els principis democràtics. Es va instar a tots els estats membres i les organitzacions internacionals per contribuir a la reconstrucció de Moçambic.

## Referències

* ↑ Francis, David J. Dangers of co-deployment: UN co-operative peacekeeping in Africa. Ashgate Publishing, Ltd, 2005, p. 92. ISBN 978-0-7546-4027-1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Història de Moçambic

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Quintanasolmo

Quintanasolmo, conegut també com Quintanas Olmo o Quintanas-Olmo, és un petit nucli de població situat a 800 metres d'altitud al centre del municipi de Valderredible. El nom del poble fa referència a les antigues granges que hi havia prop dels boscos d'alzines que l'envolten. Està documentat amb el nom de Quintana Solmo des del 1352.
Per accedir-hi, cal prendre la carretera CA-272 Pozazal-Polientes i desviar-se abans d'arribar a la capital municipal. Al 2012, aquesta localitat comptava només amb un habitant. Després d'un període de despoblament, el poble està recuperant part de la seva població.
Al sud del poble, aïllada de l'àrea urbana, es troba l'església de la Puríssima Concepció, que ja no celebra cerimònies religioses. Es creu que és d'estil romànic tardà, s'ha deteriorat i és un testimoni del passat històric de la localitat. Prop de l'església, en una localitat anomenada «El Soto», es poden trobar vestigis d'una necròpolis que pertany a l'època de l'Alta Edat Mitjana. Aquesta necròpolis conté dues tombes antropomòrfiques excavades en una roca, que són testimonis de l'antic passat d'aquest lloc.
El novembre de 2017, es va produir el robatori de la campana de l'església, juntament amb altres campanes en temples de Burgos i Palència. Aquesta campana de bronze, amb un pes estimat de 150 a 200 quilos, tenia un gran valor sentimental per als habitants locals. A finals de la dècada dels 50, el rector de Valderredible va intentar portar-se la campana per protegir-la durant l'emigració del poble, però el cuidador del temple va aconseguir que el sacerdot la retornés.

## Referències

* 1 2 3 «Ayuntamiento del Real Valle de Valderredible: Quintanas Olmo». [Consulta: 7 juny 2023].
* 1 2 PEÑA, CONSUELO DE LA. «La 'banda de las campanas' acecha las parroquias rurales del sur de Cantabria» (en castellà), 15-08-2017. [Consulta: 7 juny 2023].
* ↑ «Quintanas Olmo». Románico digital.
# Riu Laramie

El riu Laramie (anglès: Laramie River) és un riu de l'Oest dels Estats Units, és un dels principals afluents del riu Platte Nord. Tés uns 348 km de llargada amb una conca de 11.821 km². El seu cabal mitjà és de 3 m³ per segon.
Discorre pels estats de Colorado i Wyoming.
Neix al nord de l'estat de Colorado], dins la zona protegida coneguda com a Bosc Nacional Roosevelt en el petit llac Laramie, a 2.790 m d'altitud.
Laramie (27.204 habitants) és la ciutat més important que ttravessa aquest riu. Discorre per l'altiplà de Laramie (d'uns 2.200 m d'alt),rep el riu Petit Laramie. Travessa les muntanyes Laramie, rep el riu Laramie Nord (139 km), prop d'Uva. Passa al costat del lloc històric «Fort Laramie National Historic Site» on dessemboca, a 1.284 m d'altitud, en el riu Platte Nord.
Aquest riu rep el nom del tramper d'origen francès Jacques La Ramee que hi vivia cap a 1820 i va ser mort pels amerindis.
# Riu de Llastres

El riu de Llastres és un curs d'aigua del Baix Camp que neix al coll de Fatxes i que forma part de la unitat hidrològica de les rieres de Llaberia-Vandellòs. Malgrat el seu nom, és una riera, ja que sol baixar sec excepte en temps de pluges torrencials. Desaigua a la Mediterrània entre Miami Platja (a Mont-roig del Camp) i l'Hospitalet de l'Infant (a Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant).
El nom del riu Llastres fa referéncia a la mansio Oleastrum, citada pels autors antics Antoní i Estrabó, la qual ha estat situada pels estudiosos des de finals del segle xix, a l'Hospitalet de l'Infant. El terme llatí "oleaster" va donar lloc en català a 'ullastre' i la pronunciació de riu Ullastre es va transformar en el nom que coneixem en l'actualitat.

## Vegeu també

* Desembocadura del riu Llastres
# Riu de Foix

El riu de Foix és un riu de Catalunya. Neix a la Serra d'Ancosa, a la Serralada Prelitoral al terme municipal de la Llacuna, creua la depressió prelitoral i la Serralada Litoral per desembocar al Mediterrani a Cubelles (Garraf). El seu règim hídric és típicament mediterrani amb variacions estacionals molt acusades.
Es podria correspondre al riu Maius, citat per Pomponi Mela entre les poblacions de Subur i Tolobi (d'emplaçament desconegut, però situades entre Tarragona i Barcelona), o al riu Subi, citat per Plini el Vell com a pròxim a Tarragona.
En el seu recorregut destaca el pantà de Foix, que va ser inaugurat el 1928 i es troba al municipi de Castellet i la Gornal. Aquest embassament permet aprofitar les aigües del riu de Foix, de manera que aigües avall el riu és sec la major part de l'any.
La desembocadura del riu de Foix, a Cubelles, forma una zona d'espais humits de gran atractiu en aquest municipi.

## Afluents

Els principals afluents del riu de Foix són:
* Riera de Pontons. Neix a Pontons.
* Riera de Vilobí
* Riera de Marmellar
* Riera de Llitrà
* Riera de la Bruixa

## Poblacions

Les principals poblacions que travessa el riu de Foix són:
* Torrelles de Foix
* Sant Martí Sarroca
* els Monjos
* Castellet i la Gornal
* Cubelles

## Patrimoni natural i cultural

* Molí del Foix
* Molí de Cal Llopart

## Vegeu també

* Parc Natural del Foix

## Referències

* ↑ Pomponi Mela, Chorographia II, 90
* ↑ Plini el Vell, Història Natural, III, 21
# Roca del Diable

La Roca del Diable és una muntanya de 283 metres que es troba al municipi d'Aspa, a la comarca catalana del Segrià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Robert S. Boynton

Robert S. Boynton (1963) és un escriptor i editor americà a qui s'atribueix la creació del terme Nou Nou periodisme que fa referència a un estil de periodisme basat en la implicació a llarg termini dels reporters en la recerca de la història fins al punt de poder dedicar diversos anys en una història. El Nou nou periodisme és una evolució del nou periodisme que s'adapta a les particularitats de la societat actual, com els gelocalitzadors en les investigacions policials o la missatgeria instantània.
Després d’haver-se graduat amb honors en filosofia i religió per la Universitat de Haverford, es va llicenciar en ciències polítiques a la Universitat Yale. Ha estat editor de Harper’s Magazine i col·laborador del New Yorker. Els seus articles sobre raça, cultura, periodisme literari, psicoanàlisi i propietat intel·lectual han aparegut en diverses publicacions com The New York Times Magazine, The Nation, The Village Voice o Rolling Stone. És autor de The New New Journalism: Conversations with America’s Best Nonfiction Writers on their Craft (2005), un llibre d’entrevistes amb escriptors que fan servir tècniques pioneres en el reportatge d’investigació. Actualment està treballant en la història dels inicis del periodisme literari als Estats Units.

## Referències

* ↑ Robert S. Boynton presenta en Barcelona su libro ‘El nuevo Nuevo Periodismo’, Universitat de Barcelona, 11 de juny del 2015
* ↑ Sabaté Gauxachs, A.; Micó Sanz, J.L.; Díez Bosch, M. Slow Religion: Literary Journalism as a Tool for Interreligious Dialogue. Religions 2019, 10, 485. https://doi.org/10.3390/rel10080485
* ↑ «Deixeu que Capote s’apoderi de mi – La Lectora». [Consulta: 9 març 2021].
* 1 2 3 Robert S. Boynton, CCCB, (Avís legal)
# Rosenbergita

La rosenbergita és un mineral de la classe dels halurs. Nomenat el 1993 per Philip E. Rosenberg (1931-), geoquímic de la Universitat Estatal de Washington, EUA.

## Classificació

La rosenbergita es troba classificada en el grup 3.CD.05 segons la classificació de Nickel-Strunz (3 per a Halurs; C per a halurs complexos i D per a Ino-aluminofluorurs; el nombre 05 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 9.3.6.1 (9 per a Halurs normals i 3 per a AX₃; 6 i 1 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La rosenbergita és un halur de fórmula química AlF[F$_{0.5}$(H₂O)$_{0.5}$]₄·H₂O. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3 a 3,5. És incolora, amb una lluïssor vítria.

## Formació i jaciments

Sol trobar-se en forma d'agregats de cristalls incolors. A les cavitats de pedra calcària altament silicificada (a la mina Cetine, Toscana, Itàlia); i com sublimat de fumaroles (en el cràter de la Muntanya Erebus, Illa Ross, a l'Antàrtida). A trets més generals podem dir que es troba a Europa i a l'Antàrtida.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Rosenbergite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].

## Bibliografia

* Olmi, F., Sabelli, C., Trosti-Ferroni, R. (1993): Rosenbergite, AlF[F$_{0.5}$(H₂O)$_{0.5}$]₄·H₂O, a new mineral from the Cetine Mine (Tuscany, Italy): description and crystal structure. European Journal of Mineralogy (1993): 5: 1167-1174.
* Gaines, Richard V., H. Catherine, W. Skinner, Eugene E. Foord, Brian Mason, Abraham Rosenzweig, Vandall T. King (1997), Dana's New Mineralogy : The System of Mineralogy of James Dwight Dana and Edward Salisbury Dana: 390.

## Enllaços externs

* Llibre de Mineralogia (anglès)
* Web Mineral.com (anglès)
# Rosenbuschita

La rosenbuschita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la rinkita. Rep el nom per Karl Harry Ferdinand Rosenbusch (24 de juny de 1836 - 20 de gener de 1914), mineralogista i petròleg de la Universitat Heidelberg.

## Característiques

La rosenbuschita és un silicat de fórmula química Na₆Ca₆Zr₃Ti(Si₂O₇)₄O₂F₆. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la rosenbuschita pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Skutesundskjær, a l'àrea de Barkevik, al municipi de Larvik (Vestfold, Noruega). També ha estat descrita en altres indrets de Noruega, així com a Suècia, Romania, el Marroc, Angola, Líbia, Malawi, Namíbia, Guinea, Rússia, els Estats Units, el Canadà, Groenlàndia, Brasil i el Paraguai.

## Referències

* ↑ «Rosenbuschite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 desembre 2019].
# Rozdólia (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Razdólie».
Rozdólia (en (ucraïnès): Роздолля, en rus: Раздолье, Razdólie) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 949 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Sabí (retòric)

Sabí (grec antic: Σαβῖνος, llatí: Sabinus) va ser un sofista i retòric probablement nadiu de Seugma, que va florir en temps de l'emperador Hadrià.
Va escriure una obra en quatre llibres titulat Εἰσαγωγὴ καὶ ύποθέσεις μελετητικῆς ὕλης i uns comentaris sobre Tucídides, Acusilau, i altres autors grecs. També va escriure alguna obra exegètica o interpretativa.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/696?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=SabinusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+biography+and+mythology.+Vol.+III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 688. ]
Viccionari
# Tierra de Medina

Tierra de Medina és una comarca de la província de Valladolid. El cap comarcal és Medina del Campo.

## Municipis

* Alaejos
* Ataquines
* Bobadilla del Campo
* Bocigas
* Brahojos de Medina
* El Campillo
* Carpio
* Castrejón de Trabancos
* Cervillego de la Cruz
* Fresno el Viejo
* Fuente el Sol
* La Seca
* Lomoviejo
* Matapozuelos
* Medina del Campo
* Moraleja de las Panaderas
* Muriel
* Nava del Rey
* Nueva Villa de las Torres
* Olmedo
* Pozal de Gallinas
* Pozaldez
* Ramiro
* Rubí de Bracamonte
* Rueda
* Salvador de Zapardiel
* San Pablo de la Moraleja
* San Vicente del Palacio
* Serrada
* Siete Iglesias de Trabancos
* Torrecilla de la Orden
* Velascálvaro
* Ventosa de la Cuesta
* Villanueva de Duero
* Villaverde de Medina
* La Zarza
Les pedanies de Medina del Campo són:
* Gomeznarro
* Rodilana
Les pedanies de Rueda:
* Torrecilla del Valle
* Foncastín

## Enllaços externs

* Mancomunitat de Tierras de Medina
# Refugi Pallerols

El refugi Pallerols o casa forestal de Pallerols és una antiga casa reconvertida en refugi de muntanya dins el municipi de Montferrer i Castellbò (Alt Urgell) a 1.628 m d'altitud i situat a 5 km de Canturri en la pista de muntanya que duu a Sant Joan de l'Erm Nou. Actualment l'edifici és tancat atès el mal estat de la teulada. A uns 200 m hi ha l'àrea recreativa de Pallerols amb una caseta que pot servir d'aixopluc.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya