OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Incardinació i excardinació

A l'Església Catòlica, incardinació es refereix a la situació d'un membre del clergat que està situat sota la jurisdicció d'un bisbe particular o un altre superior. El seu antònim, excardinació, denota que un membre del clergat ha estat alliberat d'una jurisdicció i ha estat transferit a una altra.
Ambdós termes es deriven del llatí cardo (pivot, o frontissa), de la qual també es deriva la paraula cardenal. D'aquí els verbs llatins incardinare (per penjar a una frontissa o arranjament) i excardinare (trasbalsar o alliberat).
El propòsit de la incardinació és assegurar que cap clergue, sigui diaca o prevere, sigui "independent", sense un clar superior eclesiàstic davant del qual sigui responsable.
A l'Església, un home està incardinat al subjecte clerical d'un bisbe diocesà o el seu equivalent (un vicari apostòlic, abat territorial, prelat territorial, superior d'una prelatura personal, etc.) o d'un institut religiós, societat de vida apostòlica o institut secular sobre l'ordenació al diaconat: dins de la cerimònia d'ordenació, abans de rebre els ordes sagrats, l'home es col·loca sota una promesa d'obediència al seu bisbe o un altre ordinari d'una església particular, o fa el reconeixement d'un preexistent vot d'obediència a un prior, abat o un altre superior en un institut de vida consagrada o societat de vida apostòlica.
Un cop incardinat, el clergue segueix sent objecte d'aquests mateixos superiors, fins i tot quan és ordenat sacerdot. Aquest incardinació no cessa fins al moment en què el clergue és incardinat com un objecte d'un altre superior. Un excardinació d'una diòcesi, per exemple, no es fa efectiva fins al moment de la incardinació a un altre, de manera que no hi ha un espai en el qual el clergue no és clarament responsable davant un determinat definitivament superior. La incardinació es tracta en els cànons 265-272 del Codi de Dret Canònic.
Una institució canònica similar existeix també en la llei de les Esglésies Catòliques Orientals i està regulada en el Codi de cànons de les Esglésies orientals, «Clergues» Títol X, Capítol II. «Adscripció de Clergues a una Eparquía», cànons 357-366.

## Referències

* ↑ Codi de Dret Canònic, cànon 266 (castellà)
# René Lalique

René Lalique (Ay, Marne, 6 d'abril de 1860 – París, 1 de maig de 1945) fou un orfebre i vidrier francès.
Fou un dels grans renovadors de l'orfebreria i la joieria de les acaballes del segle xix, i un dels principals responsables de la introducció de l'Art Nouveau en aquest art. Or i esmalts foren els seus materials principals, als que donava formes sinuoses femenines, vegetals o d'animals fantàstics. Una magnífica col·lecció d'obres seves es conserva a la fundació Calouste Gulbenkian de Lisboa.
Més endavant se centrà en refinats treballs en vidre, molts dels quals són exemples magnífics de l'Art Déco.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.20. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 3 desembre 2014].

## Enllaços externs

* Biografia de René Lalique Arxivat 2004-10-09 a Wayback Machine..
# Iguana del desert

La iguana de desert (Dipsosaurus dorsalis) és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la família dels iguànids. És comuna als deserts de Sonora i Mojave, en el sud-oest dels Estats Units i el nord-oest de Mèxic. També habiten a diverses illes del Golf de Califòrnia.

## Referències

* ↑ Hammerson, G.A., Frost, D.R. & Gadsden, H. 2007. Dipsosaurus dorsalis. The IUCN Red List of Threatened Species 2007: e.T64053A12740334. Downloaded on 12 June 2019.
# Comitè Rossellonès d'Estudis i d'Animació

El Comitè Rossellonès d'Estudis i d'Animació (CREA) fou un grup polític nord-català creat el 1970 per militants del Front de la Joventut Catalana (FJC), influïts pel Comitè Occità d'Estudis i d'Animació de Robèrt Lafont. Els seus òrgans eren Resistència Nova i des del 1970 La Falç. Entre els militants estaven Llorenç Planes i Maria Àngels Falqués. Fou un dels primers grups a participar en la popularització del terme Catalunya Nord en els medis polítics nordcatalans en substitució del de Rosselló.
El 1970 engegà la campanya "No a la colonització – Resistència" i després una campanya de sensibilització a la Catalunya del Nord contra el Procés de Burgos. El 1972 es mobilitzà en contra de l'ocupació militar del Pla de Barres (Alta Cerdanya) i en la defensa del Canigó. L'octubre de 1972, després de participar en la creació de Socors Català, per tal de defensar als refugiats independentistes catalans del sud, deixà pas a l'Esquerra Catalana dels Treballadors, que en captà gairebé tots els militants.

## Fonts

* Per un desenvolupament autònom de la Catalunya Nord publicat per Quaderns de La Falç, núm 1, Perpinyà, 1983. Cronologia a la pàgina 45
* "CATALUNYA NORD" O "CATALUNYA DEL NORD", UNA QÜESTIÓ POLÍTICA per Llorenç Planes, 2007
# José Manuel Barla Garcia

José Manuel Barla (Cadis, 1 de gener de 1967) és un exfutbolista andalús, que jugava de migcampista. Actualment entrena el Real Avilés, a Segona Divisió B.

## Trajectòria

Sorgit del planter del Cadis CF, debutarà amb els gaditans a la 86/87, en partit contra l'Sporting de Gijón. Eixe any disputaria fins a 16 partits i marcaria un gol. Sense massa oportunitats a l'any següent, es va consolidar al primer equip del Cádiz a partir de la 88/89. Va ser titular en els cinc anys que passà en Primera amb el conjunt blau-i-groc, tot sumant més de 170 partits de Lliga.
La temporada 92/93, el Cadis CF cau a la Segona. Barla acompanyaria al seu equip, tot jugant 34 partits a la categoria d'argent. Però el club va encadenar un segon descens a Segona B i el migcampista va acceptar l'oferta del Rayo Vallecano. Amb els madrilenys va pujar de nou a la màxima categoria eixa mateixa 94/95, sent decisiu amb 7 gols en 35 partits.
Barla hi romandria dos anys més a Primera amb el Rayo. La 95/96 va ser titular, però aquesta condició la va perdre a l'any següent, comptabilitzant 28 partits. El Rayo va retornar a la Segona Divisió al final de la temporada 96/97 i el migcampista va retornar al Cadis CF, que continuava a Segona B.
En aquesta nova etapa cadista, Barla va militar fins a la seua retirada a les acaballes de la temporada 99/00, sense poder obtenir el desitjat ascens a Segona. Després de la seua retirada, continua vinculat al món del futbol i al Cadis CF en qualitat de director esportiu de l'entitat.
# India Summer

India Summer, nom artístic de Jody Jean Olson, va néixer el 26 d'abril de 1975 en Des Moines, Iowa. Ella va fer la seva aparició en la indústria pornogràfica als 31 anys i des de llavors ha participat en més de 1000 produccions. El mes de juliol de 2009, va signar un contracte d'exclusivitat per a escenes de sexe lèsbic amb l'estudi Girlfriends Films. Des de l'any 2011 manté una relació sentimental amb la també actriu porno Prinzzess, amb la qual ha rodat diverses escenes. Fins a l'actualitat, ha gravat més de 1000 pel·lícules com a actriu.

## Premis i nominacions

* 2010: AVN Awards – Milf of the Year — nominada
* 2010: CAVR Award – Milf of the Year — guanyadora
* 2011: XRCO Award – Milf of the Year — nominada
* 2011: AVN Awards – Best Actress – An Open Invitation: A Real Swinger’s Party in San Francisco — guanyadora
* 2011: XBIZ Award – Milf of the Year — nominada
# Vinyes mortes vora el cel

Vinyes morta vora el cel és una obra artística de Santi Borrell. Va ser inaugurada el divendres 3 de juny del 2022 a les 20.00 h del vespre. Ubicada en una vinya de la població de la Granada, just al costat de la carretera C243-a i d'un encreuament amb la carretera C15, té per objectiu denunciar el declivi de la pagesia.

## Descripció de l'obra

L'obra consisteixen en una estructura de fusta de quatre metres d’altura i cinc metres d’amplada, amb tres ceps morts, que simulen estar penjats. El significat de l'obra té per objectiu denunciar la situació de la pagesia catalana, dels viticultors del Penedès que malviuen davant els preus baixos que fixen les grans empreses del sector del vi i del cava.

## Referències

* ↑ «Vinyes mortes vora el cel’ denuncia el declivi de la pagesia». Va de vi, 01-06-2022. [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ «Vinyes mortes vora el cel». El Punt Avui, 04-06-2022. [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ «INSTAL·LACIÓ "VINYES MORTES VORA EL CEL" DE SANTI BORRELL». Eix Diari, 03-06-2022. [Consulta: 15 juny 2022].
# Raids

* No s'ha de confondre amb raid.
Raids és un municipi francès al departament de la Manche (regió de Normandia). L'any 2007 tenia 200 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Raids era de 200 persones. Hi havia 80 famílies de les quals 20 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 32 parelles sense fills, 24 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:

### Habitatges

El 2007 hi havia 96 habitatges, 80 eren l'habitatge principal de la família, 13 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 95 eren cases i 1 era un apartament. Dels 80 habitatges principals, 65 estaven ocupats pels seus propietaris, 11 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 6 en tenien tres, 18 en tenien quatre i 55 en tenien cinc o més. 62 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 38 habitatges hi havia un automòbil i a 39 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Raids el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 12 | 70 a 74 | 16 |
| 20 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 12 | 40 a 44 | 12 |
| 16 | 35 a 39 | 8 |
| 8 | 30 a 34 | 12 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 16 | 15 a 19 | 12 |
| 12 | 10 a 14 | 8 |
| 8 | 5 a 9 | 12 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 122 persones, 97 eren actives i 25 eren inactives. De les 97 persones actives 90 estaven ocupades (49 homes i 41 dones) i 7 estaven aturades (3 homes i 4 dones). De les 25 persones inactives 9 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Raids hi havia 80 unitats fiscals que integraven 197,5 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 15.217 €.

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa financera i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Raids hi havia 14 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 473 hectàrees.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Imparables

Imparables és un grup de poetes catalans format per:
* Joan-Elies Adell
* Sebastià Alzamora
* «Hèctor Bofill»
* Lluís Calvo
* Maria Josep Escrivà
* Manel Forcano
* Txema Martínez Inglés
* Isidre Martínez Marzo
* Susanna Rafart
El nom s'atribueix a unes declaracions d'«Hèctor Bofill» que, en rebre el premi Josep Pla de narrativa de 2003 hauria dit: «Som una generació imparable!».

## Antologies

* Imparables. Una antologia (2004) Proa
* Dogmàtica imparable: abandoneu tota esperança (2005) Esfera dels llibres

## Referències

* ↑ «L'antologia dels imparables de la literatura catalana». [Consulta: 28 gener 2023].
# Citosol

El citosol, també anomenat hialoplasma, és el medi aquós del citoplasma en què es troben immersos els orgànuls cel·lulars.

## Composició química

* 70% d'aigua
* 20% de proteïnes
* 10% de RNA, sucres, nucleòtids, aminoàcids, metabolits i ions.

## Funcions que s'hi desenvolupen
### Emmagatzematge de

* Gotes lipídiques
* Grànuls de glucogen

### Síntesi i modificació de proteïnes

El citosol és el lloc d'inici de la síntesi de les proteïnes en poliribosomes (compostos per ribosomes 80S) Els principals destins de les proteïnes sintetitzades són:
* El mateix citosol
* El nucli
* Els mitocondris
* Els peroxisomes

#### Plegament de proteïnes

Al citosol també s'hi realitza el plegament de les proteïnes, que ve marcat per la seqüència d'aminoàcids d'aquestes. Col·laboren en aquest plegament les xaperones citosòliques hsp 70 i hsp 60.

#### Modificacions reversibles

Modificacions covalents reversibles que es produeixen a les proteïnes i en regulen l'activitat:
* Fosforilació reversible
* Metilació reversible
* Acetilació reversible
Cada una d'aquestes modificacions suposa canvis de la càrrega d'una cadena lateral d'un aminoàcid. La modificació més freqüent consisteix en la fosforilació d'un grup OH d'un residu de serina, treonina o lisina d'una proteïna; s'ha estimat que un percentatge elevat de les proteïnes citosòliques d'una cèl·lula animal són modificades d'aquesta manera.

#### Modificacions permanents

* Ancoratge de proteïnes superficials de membrana en la cara citosòlica.
* Enllaç de proteïnes transmembranals a àcids grassos.
* O-glucosilacions: molt poc freqüents. L'única forma de glicosilació coneguda que es produeix al citosol de les cèl·lules de mamífer és la unió de N-acetilglucosamina a residus de serina (o de treonina) d'una proteïna. Mitjançant aquest sistema es modifiquen moltes proteïnes reguladores de l'expressió gènica i moltes proteïnes de porus nuclears; la funció d'aquestes modificacions no és coneguda. Al reticle endoplasmàtic i a l'aparell de Golgi s'esdevenen glicosilacions molt més complexes.

### Degradació regulada de proteïnes

Les proteïnes mal plegades, velles o que simplement ja no són necessàries per a la cèl·lula són degradades en un procés pel qual és necessària una proteïna anomenada ubiquitina.
# Creu de Can Pou

La Creu de Can Pou és una obra barroca de Jafre (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu llatina de pedra amb els extrems del braços floronats, muntada sobre un capitell motllurat on hi ha un emblema heràldic pertanyent a la família Pou: un lleó traient aigua d'un pou. La columna que l'enlaire és de planta octogonal i la base de suport, circular.

## Història

Sembla que aquesta creu la va fer construir el noble jafrenc Isidre Teixidor i Pou, hereu del mas Pou. Isidre Teixidor va ser membre de l'exèrcit de Carles II i va ocupà el càrrec de coronel de dragons de l'Empordà. S'explica que aquesta creu va ser aixeca en el mateix indret on el militar es va batre en duel amb un antic criat, fets ocorreguts en temps de Felip V.
La creu va romandre mutilada força anys i cap a 1950 va ser restaurada.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de Can Pou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2018].
# Raimon Arjona i Toledo

Raimon Arjona i Toledo (Còrdova, 29 de juny de 1970), més conegut com a Rai Arjona, és un dirigent esportiu català d'origen andalús amb un llarg currículum federatiu dins l'esport del biketrial. La seva carrera inclou 14 anys com a president del Club BikeTrial Garrotxa, quatre com a vicepresident de la EBU i tres com a president de la Biketrial Associació Catalana (BAC), entitat que va ajudar a crear i a consolidar internacionalment.
Nascut a la província de Còrdova i resident a Olot (Garrotxa) des de ben petit, Arjona començà a practicar el trialsín el 1983 amb una Montesita T-15, debutant com a pilot de biketrial el 1996. Al mateix temps, fundà el Club BikeTrial Garrotxa -amb seu a Olot- i el presidí entre 1996 i 2009. Durant aquesta etapa organitzà diverses proves del Campionat d'Espanya de BikeTrial, un europeu i dues proves puntuables per al Campionat del Món.
El 2009 impulsà la creació de la BAC i en fou el primer president. En qüestió de pocs mesos, en estreta col·laboració amb la Plataforma Pro Seleccions Esportives Catalanes, aconseguí que la federació catalana fos reconeguda per la BIU (el 28 d'agost del 2009) i la EBU (el 9 de setembre del mateix any), possibilitant així que la Selecció catalana de biketrial pugui competir internacionalment.

## Referències

* 1 2 3 Arjona, Raimon. «B.A.C.» (PDF) (en anglès). eurobiketrial.com, 14-10-2009. [Consulta: 24 agost 2012].
* 1 2 3 Pi, Pere. «211. La BikeTrial Associació Catalana (BAC)». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 279-280. ISBN 9788461590353.
# Irrite

Irrite o Irridu va ser una ciutat entre Karkemish i Haran, que podria ser la moderna Ordi o Tell Bender.
Consta com a ciutat estat a la segona meitat del tercer mil·lenni, i en aquella època va ser progressivament poblada per hurrites. Després va ser destruïda per Abbael I de Iamkhad, i va perdre importància. Es va convertir en una ciutat petita que va recuperar un cert paper al segle xiv aC dins al regne hurrita de Mitanni. La ciutat va quedar dins el regne de Tushratta però quan aquest va fugir cap a Síria davant dels hitites, va proclamar la seva lleialtat a Artatama II i al seu fill i corregent Shuttarna III. Mattiwaza va arribar a la ciutat esperant ser ben rebut però se li van tancar les portes i la ciutat va haver de ser conquerida per l'exèrcit hitita; els defensors van presentar batalla, però van ser derrotats, i la ciutat es va rendir. Els hitites la van entregar a Mattiwaza de Mitanni, ja que la frontera es va fixar a l'Eufrates.

## Referències

* ↑ Oliva, Joan. Textos para un Historia política de Siria-Palestina (en castellà). Ediciones Akal, 2008. ISBN 9788446019497.
Viccionari
# Comunitat de comunes de la Vallée de l’Oise et des Trois Forêts

La Comunitat de comunes de la Vallée de l'Oise et des Trois Forêts (oficialment: Communauté de communes de la Vallée de l'Oise et des Trois Forêts) és una Comunitat de comunes del departament de la Val-d'Oise, a la regió de l'Illa de França.
Creada al 2003, està formada per 9 municipis i la seu es troba a Presles.

## Municipis

* Béthemont-la-Forêt
* Chauvry
* L'Isle-Adam
* Mériel
* Méry-sur-Oise
* Nerville-la-Forêt
* Parmain
* Presles
* Villiers-Adam

## Referències

* ↑ CC de la Vallée de l'Oise et des Trois Forêts

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Juravlivka (Simferòpol)

* Per a altres significats, vegeu «Juravliovka».
Juravlivka (en (ucraïnès): Журавлівка) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.368 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Conjunt Maria Llinàs I

El Conjunt Maria Llinàs I és una obra de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Conjunt de dues cases amb jardí que tenen la façana sobre l'alineació del carrer Àngel Guimerà la qual cosa els dona una dimensió estètica urbana.
La façana del carrer té una profusió d'elements ornamentals d'acurat disseny que superen la concepció esquemàtica present en les altres edificacions dels conjunts urbans Maria Llinàs II i III. El fris de coronació té un seguit de garlandes que enllacen els forats ovalats de ventilació, les finestres tenen una llinda d'arc rebaixat decorat. Les portes tenen una garlanda floral que remata l'arcada motllurada. La façana està emmarcada per un seguit de pilars verticals rematats per una forma ovalada.
La balustrada de coronació està rematada per gerros en les pilastres i s'interromp en el mig de la façana formant un pinyó de formes ondulades i rectilínies freqüents en el barroc català. Les reixes de les baranes són de ferro forjat. El badalot de l'escala està recobert amb una cúpula troncocònica revestida de teules d'escata vidriada.

## Història

El conjunt urbà Maria Llinàs ubicat en el límit de l'eixample rural del carrer Villà amb el Club de Golf Sant Cugat fou projectat en diferents fases per l'arquitecte Josep Sala i Comas i per encàrrec de la senyora Maria Llinàs i Bigas, esposa de Ròmol Maristany.

## Referències

* 1 2 3 4 «Conjunt Maria Llinàs I». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 maig 2021].
# Creu de Ca n'Esteve

La creu de Ca n'Esteve és una obra del municipi de Cervelló (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta creu es troba a l'entrada del poble de Cervelló, davant de la zona esportiva municipal. És una creu de pedra, senzilla, amb els braços amb extrems trilobulats. Mostra els angles dels braços decorats amb una motllura que configura un perfil circular a manera de crismó. La creu reposa damunt una magolla ornamentada que corona un fust llis. Aquest conjunt descansa en una peanya de planta circular.

## Història

Fou construïda l'any 1951 amb motiu de la Santa Missió. Porta la inscripció commemorativa "Santa Misión MCMLI".

## Referències

* 1 2 «Creu de Ca n'Esteve». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2015].
# Ins

Ins (en francès Anet) és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat al districte administratiu del Seeland i de l'antic districte de Büren.

## Referències

* ↑ Ins en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
# Víctor Balaguer i Esteve

* No s'ha de confondre amb Víctor Balaguer i Cirera.
Víctor Balaguer i Esteve (Barcelona, 11 de desembre de 1920-17 d'abril de 1984) va ser un cantant català de música popular i sarsuela. Cantà tant en català com en castellà durant els anys 50 i 60 essent conegut per la seva versatilitat. Va representar Espanya en l'edició del Festival de la Cançó d'Eurovisió de 1962 (l'any anterior havia assolit la final nacional amb la cançó Ba be bi bu bá de Josep Pal Latorre, que quedà segona, darrera la finalment eurovisiva Estando contigo, cantada per Conchita Bautista). També va guanyar el Festival de Benidorm i va participar en el Festival de la Cançó Mediterrània. Durant l'última etapa de la seva vida cantà majoritàriament en català i va un ser representant de la Nova Cançó durant els seus inicis. Entre les seves cançons més destacades estan "París te amo" o "Granada".

## Referències

* ↑ «Índex de defuncions de Barcelona (1981-1985)». FamilySearch, 17-04-1984. [Consulta: 19 agost 2021].
* ↑ «Espanya, a Eurovisió 1961» (en anglès). Arxivat de l'original el 2009-04-15. [Consulta: 2 agost 2022].
* ↑ Jurado, Miquel. «Víctor Balaguer murió ayer en una clínica barcelonesa». El País, 18-04-1984. [Consulta: 13 juny 2015].