OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lola Rodríguez Aragón

Dolores "Lola" Rodríguez Aragón (Logronyo, 29 de setembre de 1910 - Pamplona, 30 d'abril de 1984) va ser una soprano operística espanyola i professora de cant.

## Trajectòria

Va ser deixebla d'Elisabeth Schumann i va començar a actuar molt jove a París, juntament amb el compositor Joaquín Turina, que la considerava la seva filla espiritual. Com a soprano va interpretar a Mozart, Schubert, Falla, Joaquín Rodrigo i altres grans compositors. Joaquín Rodrigo va escriure per a la cantant el Romance del comendador d'Ocaña, amb text literari d'Antonio Tovar.
Va ser gran intèrpret de lieder i va estrenar música espanyola no només a Espanya, sinó també fora d'Espanya. Com a cantant d'òpera, va començar a actuar el 1945 al Teatre Nacional de Sant Carles de Lisboa i en obres com La vida breve de Falla o Les noces de Fígaro de Mozart. Animada per l'èxit, va organitzar a Madrid les denominades Temporades Oficials d'Òpera. Va ser una gran divulgadora a Espanya de la música de Mozart.
El 1970 va acceptar una invitació de l'Institut Superior d'Art del Teatre Colón de Buenos Aires per fer un curs de cant de cinc mesos de durada. A la tornada, el mateix any, va fundar a Madrid, l'Escola Superior de Cant, dirigida per ella mateixa fins a la seva jubilació el 1980, i el cor de l'Escola, posteriorment convertit en el Cor Nacional d'Espanya. Va acomplir una transcendental tasca com a pedagoga musical i entre els seus deixebles figuren cantants de la talla de Teresa Berganza, Ana Higueras, Jorge Chaminé, Maria de los Ángeles Morals, Ana María Iriarte, Ángeles Chamorro, Maria Orán, Blanca Seoane, Isabel Penagos i Teresa Tourné. Va morir el 30 d'abril de 1984 i va ser sepultada a la mateixa tomba que la seva parella, la pintora Marisa Roesset Velasco, a la Sacramental de Sant Isidre.

## Referències

* ↑ Enrique Franco «Fallece Lola Rodríguez de Aragón, maestra de grandes cantantes españoles». El País [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ García, Joaquín Gómara «Lola Rodríguez Aragón: cantante, pedagoga y fundadora». Belezos: Revista de cultura popular y tradiciones de La Rioja, 24, 2014, pàg. 72–77. ISSN: 1886-4333 [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «Marisa Roesset Velasco – Asociación Española de Pintores y Escultores» (en castellà). [Consulta: 18 març 2021].

## Bibliografia

* «Lola Rodríguez Aragón». Enciclopedia Espasa. Suplemento de los años 1983-84, pàg. 1000. ISBN 84-239-6957-6.

## Enllaços externs

* «Lola Rodríguez Aragón (Logroño 1910 - Pamplona 1984)». Higueras arte. [Consulta: 21 desembre 2020].
# Platja de Garbet

La platja de Garbet és una platja del municipi de Colera (Alt Empordà) formada per sorres, graves i còdols. Té una amplada de 33 metres i una llargada de 449 metres. Al seu sector central hi ha una duna incipient grimpadora.
Aquesta platja és orientada a l'est i és al fons d'una gran badia, amb el mateix nom: la Badia de Garbet. A l'extrem sud hi ha una roca dins del mar anomenada, com en d'altres llocs, Cavall Bernat.
El 1948 hi va obrir les portes un restaurant, que durant 75 anys va funcionar a peu de platja. El 2018 ja no va donar servei, donat que se li va acabar la concessió. La seva desaparició ha permès renaturalitzar la zona de la plaja.
A la part nord de la platja també hi havia hagut fins a 2009 un càmping, l'espai del qual és avui en dia un aparcament municipal de pagament.
Aquesta platja té encara una estació de ferrocarril, l'Estació de Platja de Garbet, però que actualment no es fa servir. Antigament era utilitzada per banyistes durant els mesos d'estiu.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent.

## Referències

* ↑ @sigte_udg. «Platges i Dunes de Catalunya». [Consulta: 19 juliol 2023].
* ↑ Colera, A. F. |. «Tanca el mític restaurant Garbet de Colera», 08-02-2018. [Consulta: 20 juliol 2023].
* ↑ Carrera, Esteve. «Final de cicle a la platja de Garbet - 11 febrer 2018», 20-07-2023. [Consulta: 20 juliol 2023].
* ↑ d'Endrets, Equip. «Al final d'una riera, amb construccions desordenades... - Endrets - Geografia Literària dels Països Catalans» (en catalan). Arxivat de l'original el 2023-07-20. [Consulta: 20 juliol 2023].
* ↑ vicente, mar. «L'Incasol compra els terrenys del càmping de la platja de Garbet de Colera per protegir el paratge - 13 oct 2009». [Consulta: 20 juliol 2023].
* ↑ «Platja de Garbet». Agència Catalana de l'Aigua.
# Monimolita

La monimolita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom del grec μόυĭμος, estable, en al·lusió a la dificultat amb què es descompon químicament.

## Característiques

La monimolita és un òxid de fórmula química Pb₂Sb5+ 2O₇. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4,5 i 6. És pràcticament idèntica a l'oxiplumboromeïta, i és per aquest motiu que necessita ser revisada. Segons Hålenius i Bosi (2013), la monimolita s'hauria de desacreditar com a espècie valida.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la monimolita pertany a «04.DH: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 1:2 i similars, amb cations grans (+- mida mitjana); plans que comparteixen costats d'octàedres» juntament amb els següents minerals: brannerita, ortobrannerita, thorutita, kassita, lucasita-(Ce), bariomicrolita, bariopiroclor, betafita, bismutomicrolita, calciobetafita, ceriopiroclor, cesstibtantita, jixianita, hidropiroclor, natrobistantita, plumbopiroclor, plumbomicrolita, plumbobetafita, estibiomicrolita, estronciopiroclor, estanomicrolita, estibiobetafita, uranpiroclor, itrobetafita, itropiroclor, fluornatromicrolita, bismutopiroclor, hidrokenoelsmoreïta, bismutostibiconita, oxiplumboromeïta, cuproromeïta, stetefeldtita, estibiconita, rosiaïta, zirconolita, liandratita, petscheckita, ingersonita i pittongita.

## Formació i jaciments

Es tracta d'un mineral secundari que es produeix en les venes de calcita en dipòsits de ferro i manganès, i a les zones oxidades dels dipòsits polimetàl·lics. Va ser descoberta a la mina Harstigen, a la localitat de Pajsberg, dins el districte de Persberg, a Filipstad (Värmland, Suècia). També ha estat descrita a Långban, una zona minera propera a la localitat tipus, així com al Kazakhstan i a l'estat nord-americà d'Utah.

## Referències

* ↑ «Monimolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 febrer 2018].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: November 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 27 febrer 2018].
* ↑ Hålenius, U.; Bosi, F. «Oxyplumboroméite, Pb$_2$Sb$_2$O$_7$, a new mineral species of the pyrochlore supergroup from Harstigen mine, Värmland, Sweden». Mineralogical Magazine, 77, 7, 01-10-2013, pàg. 2931–2939. DOI: doi=10.1180%2Fminmag.2013.077.7.04 [Consulta: 27 febrer 2018].
# Abdellatif Laabi

Abdellatif Laabi (àrab: عبد اللطيف اللعبي) (Fes, 1942) és un escriptor marroquí. Va ser fundador de la revista Souffles (1966-1972), i ha desenvolupat un important paper en la renovació de les lletres del Magreb i en l'elaboració d'una alternativa revolucionària d'esquerres. Després de passar vuit anys i mig a la presó, el 1980 va publicar Le Chemin des ordalies (El camí de les ordalies). És autor de diversos llibres de poesia, teatre, novel·la, correspondència i assaig. Ha publicat una antologia de poesia palestina contemporània i ha traduït de l'àrab al francès a Mahmud Darwix i altres importants escriptors àrabs.

## Enllaços externs

* Abdellatif Laabi - Lloc web oficial
* Llibres de l'autor a les Biblioteques de Barcelona
* http://www.doublechange.com/issue3/laabi.htm
# Ipiaú

Ipiaú, ciutat de l'estat brasiler de Bahia, terra de l'escriptor Euclides Net. Està situat a 353 quilòmetres de Salvador de Bahia. Limita amb els municipis de Jequié, Itagibá, Ibirataia, Barra do Rocha, Aiquara i Jitaúna.

## Referències

* ↑ EstadoBahiaIpiaú, IpiaúCiudad de BrasilEntidadCiudad • País Brasil • RegiónNordeste •. «Ipiaú (Brasil) - EcuRed» (en castellà). [Consulta: 2 gener 2020].
# Love Me Tender

«Love Me Tender» té aquests significats:
* Love Me Tender (pel·lícula de 1956), una pel·lícula estatunidenca dirigida el 1956 per Robert D. Webb.
* Love Me Tender (pel·lícula de 2004) (Elvis Has Left the Building), pel·lícula estatunidenca dirigida per Joel Zwick el 2005
# Platja de Garbí

La platja de Garbí és una platja urbana de la costa del Maresme, situada al municipi de Calella (Maresme), que pel seu extrem nord està limitada per la Riera de Capaspre que la separa de la platja Gran, i pel seu extrem sud està limitada pel cap Capaspre, on hi ha el Far de Calella, o Far del Capaspre, que la separa de la platja de les Roques. Té una longitud de 752 m i una amplada mitjana de 72 m, amb una superfície de 59.434 m² de sorra gruixuda i un fort pendent d'entrada a l'aigua.
Està situada davant de la zona hotelera, delimitada pel passeig de les Roques, on hi ha el monument a Enric Teixidó i Salvà, promotor del turisme a Calella. Ha estat guardonada amb la Bandera Blava des del 1994, amb la 'Q' de qualitat de l'ICTE el 2004, i el certificat de sostenibilitat Biosphere.

## Vegeu també

* Platges de Calella
* Costa del Maresme

## Referències

* ↑ «Platja de Garbí». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «La platja Garbí de Calella hissa la bandera de la marca “Q” de qualitat». Consell Comarcal del Maresme, 30-07-2004.
* ↑ «Platja de Garbí». Ajuntament de Calella.
# Hyloscirtus callipeza

Hyloscirtus callipeza és una espècie de granota que viu a Colòmbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Ardila-Robayo, M.C. & Rueda, J.V. 2004. Hyloscirtus callipeza. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 de gener de 2008.
# Hallstead

Hallstead és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.216 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hallstead tenia 1.216 habitants, 514 habitatges, i 315 famílies. La densitat de població era de 1.173,8 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 514 habitatges en un 30,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,7% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 38,7% no eren unitats familiars. En el 33,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.603 $ i la renda mediana per família de 37.708 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.395 $ mentre que les dones 20.417 $. La renda per capita de la població era de 14.362 $. Entorn del 7,5% de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hallstead». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hallstead». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Delaware (Oklahoma)

Delaware és una població dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 456 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Delaware tenia 456 habitants, 171 habitatges, i 129 famílies. La densitat de població era de 463,3 habitants per km².
Dels 171 habitatges en un 36,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,2% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 24% no eren unitats familiars. En el 20,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,1% tenia menys de 18 anys, un 11% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 12,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.167 $ i la renda mediana per família de 31.071 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.917 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era d'11.099 $. Entorn del 9,7% de les famílies i el 18,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Delaware». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Delaware». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Monima

Monima (en grec antic Μονίμη) (morta abans del 71 aC) fou una destacada dama grega filla de Filòpemen d'Estratonicea de Jònia (Plutarc diu que era de Milet) que va ser reina de Ponto entre els anys 88-71 aC i segona esposa de Mitridates VI Eupator.
Era filla de Filopoememe, considerat un dels ciutadans més influents de la ciutat de Milet, o de la de Estratonicea a Caria. Quan Mitridates VI va conquerir Estratonicea (88 aC) va quedar encantat de la noia per la seva bellesa i va oferir al seu pare una gran quantitat d’or per tal que es convertís en la seva concubina. Tot i els esforços de Mitridates i les seves ofertes de 15.000 monedes d’or, Monime va refusar totes les seves peticions durant un temps, fins que finalment va acceptar el casament a canvi de rebre el títol de reina.
Els textos descriuen com els escribes van preparar un contracte matrimonial i el rei va encarregar una tiara d’or i porpra, a la vegada que li atorgava més de deu palaus a Sinope, en els quals es va hostatjar. Es van casar l’any 88 aC i el pare de Monima a ser nomenat lloctinent a l'Efes.
Inicialment va exercir forta influència sobre el seu marit però aviat aquest efecte va minvar. Monima va quedar aïllada dels seus conciutadans grecs i, de fet, com a presonera de luxe i sotmesa als costums asiàtics. Quan Mitridates va haver d'abandonar els seus dominis i refugiar-se a Armènia (finals del 72 aC), Monima, que era a Farnàcia amb altres dones del rei (i germanes d'aquest) fou executada com totes les altres per evitar que caiguessin en mans dels romans.
La correspondència entre Monima i Mitridates, de caràcter llicenciós, va caure en mans de Gneu Pompeu quan va capturar la fortalesa de Caenon Phrourion.

## Ficció

Monime és un personatge de la tragèdia de cinc actes Mitridates, del dramaturg francès Jean Racine (1673). L’actriu Marie Champmeslé va interpretar-ne el paper.
És també un personatge de la novel·la de Steven Saylor Wrath of the Furies i de la de Colleen Mc.Collough Grass Crown, on es caracteritza per ser albina.

## Referències

* 1 2 3 Mayor, Adrienne, 1946-. The Poison King : the life and legend of Mithradates, Rome's deadliest enemy (en anglès). Princeton, N.J.: Princeton University Press, 2010, p. 165, 218 i 405. ISBN 978-0-691-12683-8.
* ↑ Smith, William. Dictionary of Greek and Roman Antiquities edited (en anglès), 1870 [Consulta: 21 gener 2021]. Arxivat 2011-02-20 a Wayback Machine.
* ↑ «Jean Racine | enciclopèdia.cat». [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ PITTORESQUE, LA FRANCE. «15 maig 1698 : mort de l’actrice Marie Desmares, dite la Champmeslé» (en francès), 14-05-2016. [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ «Wrath of the Furies (Ancient World, #3)». [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ McCullough, Colleen, 1937-2015.. The grass crown. New York, NY: Simon & Schuster Audio, ℗1991. ISBN 0-671-73151-3.
# 653

El 653 (DCLIII) fou un any comú començat en dimarts del calendari julià.

## Esdeveniments

* Toledo: se celebra el VIII Concili de Toledo.

## Referències

* ↑ Montes Romero-Camacho, 2001, p. 14.

## Bibliografia

* Montes Romero-Camacho, I. Los judíos en la Edad Media española (en castellà). Arco Libros, 2001. ISBN 9788476354551.
# Ipomoea aquatica

Ipomoea aquatica és una planta semiaquàtica, tropical que es cultiva com verdura de fulla. Es troba al llarg de les regions subtropicals i tropicals del món però no es coneix on es va originar. En anglès es coneix com a water spinach, river spinach (espinac d'aigua, espinac de riu) i altres noms com el de Kangkong en malai. I. aquatica es cultiva dins l'aigua o en sòl humit. Les seves tiges fan 2-3 m o més de llargada i arrela en els nusos i pot flotar. Les fulles varien de la forma sagitada a la de lanceolada i fan 5-15 cm de llargada i de 2 a 8 cm d'amplada. Les flors tenen forma de trompeta i poden originar llavors.
Aquesta planta quan és crua pot transmetre Fasciolopsis buski, un paràsit intestinal Trematoda en humans i porcs i causa fasciolopsiasi.

## Ús culinari

Aquesta verdura és un ingredient comú a la cuina asiàtica.

## Referències

* ↑ http://www.filipinofoodrecipes.net/adobong_kangkong.htm
* ↑ http://www.stuartxchange.org/Kangkong.html
* ↑ http://www.kangkungking.com/2009/01/how-to-harvest-kang-kung-kong-seeds.html Arxivat 2012-11-20 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.stanford.edu/class/humbio103/ParaSites2002/fasciolopsiasis/trans.html Arxivat 2014-01-20 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Photo of heart-shaped variety
# Love Me Tender (pel·lícula de 1956)

Love Me Tender és una pel·lícula estatunidenca de gènere western, dirigida el 1956 per Robert D. Webb.

## Argument

Quan la Guerra de secessió s'arriba a la fi, un grup de soldats sudistes ataca una tresoreria ianqui i fuig ràpidament amb el botí. Entre ells, tres germans: Vance, Ray i Brett. En lloc de lliurar els diners a l'exèrcit sudista, decideixen compartir-se'l. Aquest tresor de guerra atraurà moltes cobdícies...
Primer gran paper d'Elvis Presley Love Me Tender és un gran fresc històric ric en suspens. Elvis hi interpreta un dels seus majors èxits: Love Me Tender.

## Repartiment

* Elvis Presley: Clint Reno
* Richard Egan: Vance Reno
* Debra Paget: Cathy Reno
* Robert Middleton: M. Siringo
* William Campbell: Brett Reno
* Neville Brand: Mike Gavin
* Mildred Dunnock: Martha Reno
* Bruce Bennett :Major Kincaid
* James Drury: Ray Reno

## Al voltant de la pel·lícula

Quan Elvis s'assabenta que ha de cantar a la seva primera pel·lícula, es torna boig de ràbia, ja que volia ser un actor com a James Dean o Marlon Brando i no un cantant en una pel·lícula. La idea que Elvis canti a les seves pel·lícules ve del Coronel Parker, el seu empresari.
# Pic d'Alba

El Pic d'Alba és una muntanya de 3.107 m d'altitud, amb una prominència de 92 m, que es troba al massís de la Maladeta, al Pirineu central.

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Geògraf Salvador Llobet Edicions Cartogràfiques. Maladeta - Aneto, Esc. 1:25.000. Granollers: Editorial Alpina, 1995 (E-25). ISBN 84-8090-037-7.
# Hyphessobrycon heterorhabdus

Hyphessobrycon heterorhabdus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,3 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja cucs, crustacis i matèria vegetal

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical entre 23 °C - 28 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ «Hyphessobrycon heterorhabdus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.

## Bibliografia

* Bassleer, G. 1997. Color guide of tropical fish diseases: on freshwater fish. Bassleer Biofish, Westmeerbeek, Bèlgica. 272 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Porto, J.I.R., E. Feldberg, C.M. Nakayama i J.N. Falcao 1992. A checklist of chromosome numbers and karyotypes of Amazonian freshwater fishes. Rev. Hydrobiol. Trop. 25(4):287-299.
* Riehl, R. i H.A. Baensch 1996. Aquarien Atlas, Band 1. Desena edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Wheeler, A. 1977. Das grosse Buch der Fische. Eugen Ulmer GmbH & Co. Stuttgart. 356 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Monimiàcies

Monimiaceae és una família de plantes amb flors que inclou 150-220 espècies d'arbusts i abrets en 18-25 gèneres. Són plantes nadiues de l'hemisferi sud en la zona tropical i subtropical. El gènere tipus és Monimia, que és endèmic de les Illes Macarenes.
El fòssil més antic d'aquesta família és del Cretaci a l'Antàrtida.
Família Monimiaceae
* Subfamília Hortonioideae
** Gènere Hortonia (2 espècies de Sri Lanka)
* Subfamília Mollinedioideae
** Tribu Hedycaryeae
*** Gènere Decarydendron (3 espècies, Madagascar)
*** Gènere Ephippiandra (8 espècies, Madagascar)
*** Gènere Tambourissa (aproximadament 50 espècies, Madagascar i Les Mascarenes)
*** Gènere Hedycarya (11 espècies, a Nova caledònia, també a Nova Zelanda, Austràlia a Fiji)
*** Gènere Kibaropsis (1 espècie, Nova Caledònia)
*** Gènere Levieria (9 espècies, Queensland, Nova Guinea a Sulawesi)
*** Gènere Xymalos (1-3 espècies a Àfrica
** Tribu Mollinedieae
*** Gènere Faika
*** Gènere Kairoa
*** Gènere Kibara
*** Gènere Macropeplus
*** Gènere Matthaea
*** Gènere Mollinedia
*** Gènere Parakibara
*** Gènere Steganthera
*** Gènere Tetrasynandra
*** Gènere Wilkiea
** Tribu Hennecartieae
*** Gènere Hennecartia

## Referències

* Lorence, D. H., 1985. A monograph of the Monimiaceae (Laurales) in the Malagasy Region (Southwest Indian Ocean). Annals of the Missouri Botanic Garden 72: 1-165.
* Philipson, W. R., 1987. A classification of the Monimiaceae. Nordic Journal of Botany 7: 25-29.