OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zirihkaran

Zirihkaran, Zirihgaran, Zirigaran o Zirikaran fou un antic principat del Caucas que existia sota el rei sassànida Cosroes I (Khusraw Anushirwan) a la meitat del segle vi. Estava situat entre el sud-est del Sarir i el nord de Tabarsaran. Els Zirihgaran que rebien el seu nom de la paraula persa zirih (cuirassa), reputats fabricants d'armes. La religió zoroàstrica va entrar de la mà dels perses i el cristianisme es va difondre a partir del segle iv o V. Al segle vii van arribar els musulmans però l'islam no va progressar. Al principat hi havia membres de les religions zoroàstrica, cristiana i jueva, però la principal religió fou el cristianisme que van mantenir fins al segle xviii quan finalment es va imposar l'islam. Masudi al Muradj els anomena amb el nom de ummal al-zard (fabricants de cuirasses). El principat va existir fins al segle XV quan apareixen els Xamkhalat dels Kazi Kumuk, l'usmiat de Kaytak i el musumat de Tabarsaran; els zirihkaran vivien al punt on els tres dominis es trobaven.
Aquest poble va donar origen als moderns kubačis.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Zirīhgarān".
# Walter Vidarte

Walter Vidarte (Montevideo, Uruguai, 18 de juliol de 1931 - Madrid, Espanya, 29 d'octubre de 2011) fou un actor i director de teatre, televisió i cinema uruguaià d'àmplia trajectòria a l'Argentina i a Espanya. Va treballar en 83 pel·lícules i programes televisius des de 1958. Va protagonitzar la pel·lícula Circe, la qual va ser nominada per al 14è Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Filmografia

* Procesado 1040 (1958)
* Alias Gardelito (1961)
* Los venerables todos (1962)
* Circe (1964)
* Los evadidos (1964)
* Orden de matar (1965)
* La tregua (1974)
* Akelarre (1984)
* La noche de los girasoles (2006)

## Referències

* ↑ Falleció el actor Walter Vidarte, ex exiliado de la Triple A Arxivat 2011-10-31 a Wayback Machine.(castellà)

## Enllaços externs

* Article sobre W. Vidarte a El Mundo (castellà)
* Hoja de vida Arxivat 2009-08-13 a Wayback Machine. (castellà)
# Walter Veltroni

Valter "Walter" Veltroni (Roma, 3 de juliol de 1955) és un polític itàlia. Va començar la seva carrera política en les Files de la Federació Juvenil Comunista Italiana. El 1976 va ser triat regidor de Roma per les llistes del Partit Comunista Italià. Va deixar el càrrec el 1981, convertir-se en 1987 diputat nacional. Un any després va entrar en el Comitè Nacional del PCI, al qual es mostra a favor de dissoldre el partit per refundar el Partit Democràtic de l'Esquerra que posteriorment es convertiria en Demòcrates d'Esquerra. Contínua en els òrgans de direcció dels Nous Partits i el 1996, Després de la victòria Romano Prodi en les eleccions generals, es converteix en vicepresident del Consell de Ministres i titular del Ministeri dels Béns i les Activitats Culturals. Abandona el ministeri en 1998, Després de la caiguda del govern Prodi, concentrant-se en el seu partit.
Fins al febrer de 2008 va ser alcalde de Roma, càrrec en el qual va ser elegit per primera vegada el 2001 i reelegit en 2006 amb el 61% dels vots enfront del 37% de Gianni Alemanno; i en este tiempo va tenir como colaboradora Marianna Madia, política i ministra en el govierno de Matteo Renzi. De 1998 a 2001 Va ser el secretari nacional de Demòcrates d'Esquerra. Com va ser elegit el nou líder del Partit Democràtic, Formació que va intentar aglutinar al centreesquerra italià. Més de tres milions de persones van participar en les primàries i Veltroni va obtenir el 76% dels vots. Amb un 13% de vots va quedar en segon lloc, Rosy Bindi. La seva candidatura a les Eleccions Generals de 2008 va obtenir un 33,17% dels vots (sumant els vots de l'aliat extern Antonio di Pietro va arribar al 37,54%), cosa que no va impedir la majoria absoluta de la coalició presidida per Silvio Berlusconi, que va arribar al 37,39% (46,81% sumant-hi la Lliga Nord). El 17 de febrer de 2009, després de les Eleccions Regionals celebrades a Sardenya, Veltroni va presentar la dimissió irrevocable com a secretari general del Partit Democràtic, sent substituït provisionalment pel vicesecretari, Darío Franceschini.

## Reconeixements honorífics

* Oficial de la Legió d'Honor, atorgada pel president Jacques Chirac, París, França, maig de 2000.
* Cavaller de Gran Creu, atorgat per iniciativa del president de la República Italiana, Roma 21 de desembre de 2005.

## Referències

* ↑ Italia se vuelca para elegir al líder de la izquierda
* ↑ Walter Veltroni futur líder del PD segons El País.
* ↑ «Resultats de les eleccions de 2008» (en italià). Corriere della Sera.
# Zbigniew Spruch

Zbigniew Spruch (Kożuchów, 13 de desembre de 1965) és un ciclista polonès, ja retirat, que fou professional entre 1992 i 2003. La seva principal victòria fou la Volta a Polònia de 1995. El 2000 guanyà la medalla de plata al Campionat del Món de ciclisme en ruta. Durant la seva carrera esportiva va prendre part en dues edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1996 i 2000.
El 2000 va rebre la Creu de Cavaller de l'Orde Polònia Restituta.

## Palmarès

* 1988
** Vencedor d'una etapa de la Volta de la Pau
* 1989
** Vencedor d'una etapa de la Volta de la Pau
* 1990
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Cuba
* 1991
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Polònia
* 1995
** 1r a la Volta a Polònia i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi del Midi Libre
* 1998
** Vencedor d'una etapa de la Settimana Ciclistica Lombarda
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Polònia

### Resultats al Tour de França

* 1993. Abandona (10a etapa)
* 1996. Abandona (11a etapa)
* 1999. Abandona (10a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1996. 47è de la classificació general
* 1997. 100è de la classificació general
* 1998. 72è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1999. Abandona (12a etapa)
* 2002. 130è de la classificació general

## Referències

* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Zbigniew SPRUCH» (en italià). [Consulta: 18 maig 2024].
* ↑ MARCA.com. «Un arcoiris llamado Kwiatkowski» (en castellà), 28-09-2014. [Consulta: 18 maig 2024].
* ↑ «Olympedia – Zbigniew Spruch». [Consulta: 18 maig 2024].
* ↑ «M.P. 2000 nr 13 poz. 278». [Consulta: 18 maig 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Zbigniew Spruch a sitiodeciclismo.net
# Zoltán Czibor Suhai

Zoltán Czibor Suhai (23 d'agost de 1929) va ser un destacat futbolista hongarès dels anys 40 i 50.

## Trajectòria

Zoltán Czibor va néixer a Kaposvár, Hongria el 23 d'agost de 1929. Jugava d'extrem esquerre i formà part del llegendari equip hongarès que meravellà als anys 50 i que restà imbatut durant 32 partits, amb companys com Nándor Hidegkuti, Ferenc Puskás, Sándor Kocsis i József Bozsik. Jugà per diversos clubs hongaresos, entre ells Ferencváros TC i Honvéd. A la seva trajectòria a hongria marcà 100 gols en 175 partits.
Debutà amb la selecció de futbol d'Hongria el 1949, disputant un total de 43 partits i marcant 17 gols. Fou campió olímpic el 1952. L'any següent fou campió d'Europa Central i el 1954 finalista de la Copa del Món. Es retirà de la selecció el 1956. Aquest any esclatà la revolució hongaresa i molts jugadors hongaresos, entre ells Czibor marxaren cap a l'Europa Occidental. Inicialment s'integrà a l'AS Roma on jugà alguns partits amistosos, fins que de la mà de Ladislau Kubala el persuadí per fitxar pel FC Barcelona, juntament amb el seu company Sándor Kocsis. Al Barça guanyà el doblet (lliga i copa) el 1959 i un nou doblet (lliga i Copa de Fires) el 1960. L'any següent arribà a la final de la Copa d'Europa però perdé la final davant el SL Benfica. La pèrdua de la final provocà molts canvis a l'equip i Czibor deixà el Barça per fitxar pel RCD Espanyol i posteriorment pel CE Europa. Després de breus estades a Suïssa, Àustria i Canadà, retornà a Hongria. Va morir l'1 de setembre de 1997 a Budapest.

## Clubs

* Komárom AC: 1942-45
* Komárom MÁV: 1945-48
* Ferencváros TC: 1948-50
* ÉDOSZ: 1950
* Csepel SC: 1951-52
* Honvéd: 1953-56
* AS Roma: 1956
* FC Barcelona: 1958-61, 38 partits, 17 gols
* RCD Espanyol: 1961-62, 10 partits, 2 gols
* CE Europa: 1962
* FC Basel: 1962
* FK Austria Wien: 1962
* CE L'Hospitalet: 1963-64
* Toronto City: 1965

## Palmarès

* Medalla d'or als Jocs Olímpics de 1952
* 1 Campionat d'Europa Central: 1953
* Finalista de la Copa del Món de Futbol: 1954
* Lliga hongaresa de futbol (3): 1949, 1954, 1955
* Lliga espanyola de futbol (2): 1958-59, 1959-60
* Copa espanyola de futbol (1): 1958-59
* Copa de les Ciutats en Fires (1): 1958-60

## Bibliografia

* Behind The Curtain - Travels in Eastern European Football: Jonathan Wilson (2006)
* The World Cup - The Complete History: Terry Crouch (2002)
* 50 Years of the European Cup and Champions League: Keir Radnedge (2005)

## Referències

* ↑ Digital, La Vanguardia. «[http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1962/08/15/pagina-22/32714387/pdf.html Edición del miércoles, 15 agosto 1962, página 22 - Hemeroteca - Lavanguardia.es]» (en castellà). [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Digital, La Vanguardia. «[http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1997/09/02/pagina-32/34629053/pdf.html Edición del martes, 02 septiembre 1997, página 32 - Hemeroteca - Lavanguardia.es]» (en castellà). [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Estadístiques a la LFP (castellà)
* Estadístiques a Hongria Arxivat 2012-02-06 a Wayback Machine. (hongarès)
* Memorial a Komárom (hongarès)
# Xay al-Kawm

Xay al-Qawm (àrab: شيع القوم, Xayʿ al-Qawm) fou una divinitat safaítica i també nabatea i palmiriana. No se l'esmenta al panteó de l'Aràbia central però el nom teòfor Xay-Al·lah en podria derivar. Era una divinitat tribal i es representa en forma de lleó. A l'Aràbia del sud se l'hauria anomenat Gad, mentre que Xayan designa un territori.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. «S̲h̲ayʿ al-Ḳawm».
# Álvaro Lapuerta Quintero

Álvaro Lapuerta Quintero (Madrid, 22 de setembre de 1927 – Madrid, 2 de juny de 2018) va ser un polític espanyol, tresorer del Partit Popular entre el 1993 i el 2008, càrrec en el qual va succeir Rosendo Naseiro i va precedir Luis Bárcenas.
Va cursar Dret a la Universitat Central de Madrid, va ser advocat de l'Estat i va exercir l'advocacia a Girona, Terol i Guadalajara.
L'extresorer va ser assenyalat per diversos imputats en el judici del cas Gürtel com a presumpte responsable d'"irregularitats en el finançament" del partit, però l'Audiència Nacional va arxivar la causa contra ell el 2016 a causa del seu mal estat de salut i la seva "demència sobrevinguda". L'exresponsable econòmic del PP ja va patir una caiguda el 2013 que el va deixar en coma durant diversos dies.

## Referències

* 1 2 «Mor l'extresorer del PP Álvaro Lapuerta als 90 anys». Ara, 02-06-2018.
* ↑ «Muere Álvaro Lapuerta, extesorero del PP, a los 90 años» (en castellà). El País, 02-06-2018.
# Zhòng Kāng

Zhòng Kāng (仲康) fou el quart sobirà de la dinastia Xia, germà menor de Tai Kang, el seu predecessor com a governant. Va prendre el tron a causa de la mala gestió del seu germà l'any de Jichou (己丑), i va mantenir la capital en Zhenxun.
Durant el dia de Gengwu (庚戌), setembre en el 5è any del seu règim, va haver-hi, segons diverses fonts, un eclipsi solar, un esdeveniment important en aquella època.
Zhòng Kāng va ordenar a un dels seus generals, Zeng (胤) conduir les seves tropes amb l'objectiu de conquistar Yihe, on el rei local, amant del bon vi i les dones, donava mala vida als seus ciutadans.
En el 6è any del seu règim va designar Kunwu (昆吾) com el seu primer ministre.
El seu fill, anomenat Xiāng, no residií al costat d'ell a la capital sinó que visqué a Shangqiu sota la tutela d'un altre dels ministres del rei, Pi (邳).
# Àrab estàndard modern

L'àrab estàndard modern (MSA; en àrab, اللغة العربية الفصحى a el-lughah a el-'Arabīyah a el-fusha, "la més eloqüent llengua àrab") és una variant de la llengua àrab culta comuna que es va desenvolupar a partir del renaixement literari Nahda que viure el món àrab a partir de començaments de segle xix. L'àrab literari o estàndard modern neix de l'intent realitzat especialment a la zona oriental de l'Màixriq de revitalitzar la llengua culta (el nivell havia caigut bastant des de l'època clàssica) i d'evitar la completa fragmentació lingüística dels àrabs en comunitats mútuament inintel·ligibles (àrab dialectal).
Com a llengua, l'àrab estàndard modern és una versió suavitzada, més senzilla i posada al dia en vocabulari i expressions, de l'àrab clàssic que es pot trobar en la literatura clàssica àrab. Aquesta versió d'àrab culte modern és la que predomina en els mitjans de comunicació escrits i parlats.
# École Belge de Kigali

L'École Belge de Kigali (EBK) és una escola de currículum belga a Kigali, Ruanda. L'escola, des de llar d'infants a secundària, té fills d'expatriats i de ruandesos. Forma part de l'Associació d'Escoles de Programa Belga a l'Estranger (AEBE).
Des d'abril de 2010, entre els estudiants hi ha fills de ministres del governa i de ruandesos que no han enviat els seus fills a l'estranger per estudiar. A partir del mateix mes, el fill del primer ministre de Ruanda i els fills del Ministre de Defensa van anar a l'escola.

## Referències

* ↑ "Rwanda : un boom économique à consonance anglophone Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine.". Le Soir. 22 abril 2010. Consultat el 2 març 2013. "le centre culturel français en complet abandon depuis 16 ans va être rénové et remis en service, l'école française va redémarrer avec un cycle complet d'études primaires et secondaires et va venir dangereusement concurrencer l'école à programmes belges de Kigali (EBK) qui accueille actuellement, au fondamental et au secondaire, les enfants des expatriés mais aussi les enfants des ministres et cadres Rwandais qui ne les ont pas envoyés étudier à l'étranger (le fils du Premier Ministre, les enfants du Ministre de la Défense, d'autres encore… sont à l'Ecole Belge)."

## Enllaços externs

* École belge de Kigali
* Karangwayire, Charlotte. « L'ECOLE BELGE DE KIGALI AU SERVICE DES ENFANTS AVEC HANDICAP MENTAL » Arxivat 2012-03-16 a Wayback Machine.. Rwanda Bureau of Information and Broadcasting (ORINFOR).
* Tinlot. « Deux anciens de Fraiture profs à l'école belge de Kigali ». Sudpresse. 15 août 2012.
# Àngel Sanudo

Àngel Sanudo (? - 1262) fou el segon duc de Naxos, fill i successor del fundador Marc I Sanudo.
La flota del ducat va ajudar en la defensa de Constantinoble contra els atacs dels grecs de Nicea i els búlgars el 1236, dirigint l'avantguarda amb Jofre II d'Acaia al qual l'emperador Llatí li va conferir l'alta sobirania sobre Naxos en premi pels seus serveis. Joan III Ducas Vatatzes de Nicea va ocupar en revenja l'illa d'Amorgos que va arrabassar a Jeremies Ghisi. El 1262 va donar suport a l'emperador llatí Balduí II de Courtenay, expulsat de Constantinoble.
Es va casar amb una filla de Macari de Santo Montalto (Saint-Ménéhould a Xampanya), senyor de Carax, i va tenir tres fills, Marco, Marino i una filla. El primer, Marc II Sanudo, el va succeir a la seva mort el 1262.

## Referències

* Genealogia
# Éditions de la Merci

Éditions de la Merci (Edicions de la Mercè) és una editorial fundada l'any 2008 que té la seu a Perpinyà. L'editorial publica obres majors de la literatura en català en versió francesa moderna. La col·lecció, que dirigeix Patrick Gifreu, es va enriquint amb tres llibres per any. Els textos s'han establert a partir dels manuscrits, de les edicions o dels documents més segurs; les versions són inèdites o noves. Es tracta doncs de proposar, en una sola col·lecció, les obres dels autors clàssics del domini lingüístic català, tot preservant una confortabilitat en la lectura.

## Catàleg

* Anonyme du XIVe s., Le Livre de cuisine de Sent Soví, 2013,ISBN 9791091193016
* Jafouda Bonsenyor, Paroles de sagesse d'un juif catalan Arxivat 2013-03-15 a Wayback Machine., 2012 ISBN 978-2-9531917-9-0
* François Eiximenis, 'Contes et fables, 2009 ISBN 978-2-9531917-2-1
* François Eiximenis, Le_Chrétien, 2010 ISBN 9782953191769
* François Eiximenis, L'art de manger, boire et servir à table, 2011 ISBN 9782953191783
* François Eiximenis, Le Gouvernement de la République, 2012 ISBN 9791091193009
* Vincent Ferrier saint, Sermons, 2010 ISBN 9782953191752
* Raymond Lulle,La Dispute des cinq sages, 2013 ISBN 9791091193023
* Raymond Lulle, Le Livre des mille proverbes, 2008 ISBN 9782953191707
* Raymond Lulle, Le Livre de l'intention, 2010 ISBN 9782953191745
* Bernat Metge, Le Songe, 2010 ISBN 9791091193061
* Estefania de Requesens, Lettres intimes à ma mère, la comtesse de Palamós, 2014 ISBN 9791091193047
* Anselme Tourmède/Abdallah at-Tarjuman al-Mayurqui, Pourquoi j'ai embrassé l'islam, 2009 ISBN 9782953191738
* Francesc de la Via, Frère Bernard, moine paillard, 2008 ISBN 9791091193054
* Isabelle de Villena (sœur), Femmes dans la Vie du Christ, 2008 ISBN 9782953191714
* Arnaud de Villeneuve, Le Livre des Vins, 2011 ISBN 9782953191776

## Referències

* ↑ Carrera, Esteve «“Faig que Llull sigui llegible avui, en francès”». El Punt Avui, 29-07-2010 [Consulta: 26 juliol 2014].
* ↑ Redacció «Les éditeurs catalans à la Sant Jordi». L'indépendant, 03-05-2014 [Consulta: 25 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial de l'editorial
# Çepni

Çepni (antiga ortografia Čepni, escrit també Cepni) fou una tribu oghuz, que va tenir un paper destacat en l'ocupació turca de l'Àsia Menor.
La tribu es va establir inicialment a la regió de Kirsheir durant el segle xiii; a la segona meitat del segle una fracció de la tribu es va establir a Samsun i el 1277 va defensar la ciutat contra l'emperador de Trebisonda. Al segle xiv va participar decisivament a la conquesta del districte de Djanik (Ordu-Giresun) on van fundar l'emirat (beilicat) d'Hadjdji Emirli. Alguns grups es van establir al segle xv a Sivas i es van dedicar a l'agricultura; un altre grup va anar a la zona d'Alep i durant el segle següent es va establir a Aintab. Encara algun grup es va establir a Izmir, Aydın, Manisa i Balikesir (van agafar el nom de Bashim Kizdilu).
Una branca de la tribu va quedar integrada a la confederació dels Ak-Koyunlu sota Uzun Hasan (al segle xvi van passar al servei dels safàvides). Vers el 1500 els çepni dominaven la regió a l'entorn de Trebisonda, especialment a l'oest i sud-oest, i els otomans van anomenar la zona com wilayet-i Čepni; a partir d'aquesta data es van estendre cap a l'est de Trebisonda; al segle xviii es van enfrontar a les poblacions locals a la regió de Samsun-Rize a les que progressivament van acabar turcisant.
Algunes viles a Turquia porten el nom de la tribu.

## Bibliografia

* Faruk Sümer, Osmanlı Devrinde Anadolu'da Yaşayan Bazı Üçoklu Oğuz Boylarına Mensup Teşekküller, İstanbul Üniversitesi İktisat Fakültesi Mecmuası, 1952
# İdil Biret

İdil Biret (Ankara, 21 de novembre de 1941) és una pianista turca, reconeguda per les seves interpretacions de peces del repertori romàntic.
Va començar a tocar el piano a quatre anys. Va ser enviada a París, junt amb la seva família, per l'Estat turc, dins de l'àmbit de la Llei dels Nens Prodigi, per a estudiar al Conservatoire de Paris. Des de 1971 és Artista de l'Estat (turc: Devlet Sanatçısı) la distinció màxima de Turquia pels artistes.

## Referències

* ↑ «1971 Yılında Seçilen Devlet Sanatçıları». [Consulta: 17 desembre 2020].
* ↑ «İdil Biret Kimdir? - Güncel İdil Biret Haberleri». [Consulta: 17 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial d'İdil Biret
* Discografia
* İdil Biret enfant prodigue turque en France (francès)
# İlayda Çevik

İlayda Çevik (Balıkesir, 22 de desembre de 1994) és una actriu turca. És coneguda per interpretar a Maya a la sèrie de televisió Karagül. Çevik va néixer a Balikesir.
La primera actuació teatral de Cevik va ser una obra infantil anomenada Children's Playground, i va fer el seu debut cinematogràfic a la pel·lícula del 2015 Kızım İçin, protagonitzada per Yetkin Dikinciler, Eda Ece, İnci Türkay i Berke Üzrek.

## Filmografia
### Televisió

| Títol | Rol | Curs | Xarxa |
| Karagül | Maya Şamverdi | 2013–2016 | Fox Turquia |
| İsimsizler | Yıldız Keskin | 2017 | Kanal D |
| Savaşçı | Gülayşe | 2017 | Fox Turquia |
| Sen Anlat Karadeniz | Berrak Yılmaz | 2018-2019 | atv |
| Gel Dese Aşk | Bahar | 2020 | atv |
| Sen Çal Kapımı | Balca Koçak | 2020 | Fox Turquia |
| Bir Zamanlar Çukurova | Betul Yaman | 2021- | atv |

### Pel·lícules

| Curs | Títol |
| 2013 | Kızım İçin |
| 2017 | Niyazi Bey |

### Vídeos musicals

| Curs | Artista | Títol |
| 2017 | "Barış Bölükbaşı" | "El meu nom és pau" |

## Referències

* ↑ «Karagül Maya kimdir, gerçek adı İlayda Çevik kimdir, yaşı kaç» (en turc). Haberlerim, 04-03-2016. Arxivat 9 de maig 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-05-09. [Consulta: 5 març 2022].
* ↑ «Karagül Maya Kimdir ? İlayda Çevik Kimdir ? - Yenifakılı Haber» (en turc). Teknolog Adam.
* ↑ «İlayda Çevik kimdir? İlayda Çevik nereli ve kaç yaşında?». Sözcü, 10-03-2020.
* ↑ «Who is İlayda Çevik?». BOLGE, 10-03-2018.
* ↑ «Who is İlayda Çevik (Berrak) (Gurbet Kuşu)?». HABER TURK, 10-10-2019.
# 1,4-Diclorobenzè

L'1,4-diclorobenzè o p-diclorobenzè (o ) és un sòlid cristal·lí sintètic que és quasi insoluble en aigua i és soluble en èter, cloroform, benzè, acetona, alcohol i sulfur de carboni. És emprat com a desodorant en cambres de bany i insecticida contra arnes i com a fungicida mitjançant tractament per micronebulització.

## Referències

* ↑ «Paradichlorobenzene General Fact Sheet». National Pesticide Information Center. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ National Center for Biotechnology Information. «1,4-Dichlorobenzene». PubChem Database. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Bello Urgellès, Carmen; Borrell Crehuet, Àngels. Protocols d'actuació en cas de desastres en els arxius. Diputació de Barcelona, 2007, p. 62. ISBN 978-84-9803-188-1. Arxivat 2020-03-26 a Wayback Machine.
# 1126

El 1126 (MCXXVI) fou un any comú començat en divendres.

## Esdeveniments

* Alfons VII coronat rei de Castella

## Naixements

* Averrois, metge i filòsof

## Necrològiques

* Saldaña, Palència: Urraca I de Lleó, reina de Lleó i de Castella (n. 1081).

## Referències

* ↑ «Urraca I de Castella i Lleó | enciclopèdia.cat». [Consulta: 10 gener 2021].
# 1374
## Esdeveniments
### Països Catalans

* Catalunya: Guerra de Jaume IV de Mallorca.

### Resta del món

* El rei Lleó VI de Lusignan es retira a Gabnopert

## Necrològiques
### Països Catalans
### Resta del món

* 19 de juliol - Pàdua (Itàlia): Francesco Petrarca, poeta italià.

## Referències

* ↑ «Francesco Petrarca | enciclopèdia.cat». [Consulta: 23 maig 2020].
# 3,4-Diclorofenilisocianat

El 3,4-diclorofenilisocianat és un compost químic usat com a intermediari químic i en síntesi orgànica. És un sòlid i va des del color blanc al groc. És un irritant de teixits, entre els quals els ulls i les membranes mucoses, i la seva inhalació de fum és verinosa.

## Referències

* ↑ Isocyanic acid, 3,4-dichlorophenyl ester at www.chemicalbook.com (en anglès)