OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pavelló Olímpic de Badalona

El Pavelló Olímpic de Badalona (o Palau Municipal d'Esports de Badalona) és una instal·lació esportiva de Badalona dedicada essencialment al bàsquet. És el símbol del reconeixement de la ciutat a un esport que ha evolucionat any rere any.
Fou dissenyat per Esteve Bonell i Francesc Rius, els quals obtingueren per aquesta obra el Premi d'Arquitectura Contemporània Mies van der Rohe l'any 1992.

## Estructura de l'edifici

El palau es desenvolupa en quatre nivells diferents. L'inferior correspon a la pista central de joc i pistes interiors d'entrenament, vestidors, sales de premsa, magatzems i instal·lacions. El nivell immediatament superior, es destina per la zona d'administració i comercial. El nivell principal, destinat al públic i que dona accés a les grades, consta d'un ampli passadís que dona la volta al recinte; al llarg d'aquest passadís s'ubiquen vuit àrees de bar i serveis, així com deu sortides que faciliten una evacuació còmoda i ràpida. Des del mateix passadís s'accedeix al nivell superior del Palau que dona accés a la part alta de les grades.

## Història

Fou dissenyat per Esteve Bonell i Francesc Rius i va ser inaugurat el 17 de setembre de 1991, amb un partit entre l'equip amfitrió, el Club Joventut Badalona i l'Aris de Salònica, i fou la seu de la competició de bàsquet durant la realització dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 a la ciutat de Barcelona. L'Olímpic va acollir el Dream Team, el combinat nord-americà considerat el millor equip de la història, amb noms com Michael Jordan, Magic Johnson, Charles Barkley o Larry Bird.
Des de la temporada 91/92, el pavelló també acull els partits del primer equip del Club Joventut de Badalona. També és escenari de nombrosos concerts i actes multitudinaris. Durant diversos anys es van celebrar concerts de diferents artistes nacionals i internacionals, com per exemple: Mónica Naranjo, One Direction, Bruno Mars, Anastacia, Muse, 30 Seconds to Mars, The Killers, Guns N' Roses, Artic Monkeys, Bruce Springsteen, Oasi, Pitbull, Romeo Santos o Dani Martín.

## Dades pràctiques

* Inversió: 6.000 milions de ptes.

## Referències

* ↑ «Pavelló Olímpic de Badalona». enciclopèdia.cat. [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ «Badalona estrenó su catedral del baloncesto». La Vanguardia, 18-09-1991, portada i pàg. 38.
# Arsys

Arsys és un proveïdor europeu de serveis de presència a Internet, hosting gestionat, cloud computing i solucions d'infraestructura TIC. El nom de Arsys significa en grec impuls, elevació. També és el terme amb el qual es denomina al moviment realitzat per un director d'orquestra.
Arsys Internet va néixer el 1996 com empresa proveïdora d'accessos a Internet, però, a finals de 1997, el poc marge que donava els va fer canviar el model de negoci a l'hostatge. El 2008 es va anunciar que l'empresa de La Rioja havia aconseguit un acord amb els fons de capital de risc Mercapital, una de les principals empreses del sector de cabdal inversió a Espanya, i The Carlyle Group, una de les majors gestores de capital de risc del món, per vendre el 79% de les seves accions en una operació valorada entorn dels 160 milions d'euros. L'agost de 2013 va ser adquirida per 1&1 Internet, que va aconseguir el 100% de les accions per 140 milions d'euros.

## Campanyes publicitàries

En els inicis de l'empresa, van ser claus les campanyes publicitàries que clarament es desmarcaven de les convencionals d'aquest tipus de serveis. Eslògans com "Hi ha molts Rodríguez, però només un és www.rodriguez.com" o "Va començar amb un domini i va construir un imperi" van fer veure a les empreses l'important que anava a ser en un futur proper el tenir una posició en internet.

## E-Commerce

És proveïdor de solucions de comerç electrònic amb cloud computing, i el seu proveïdor del programari per crear tendes online és ePages, una companyia alemanya amb seu en Barcelona.

## Acreditacions

Arsys té un nombre considerable d'acreditacions, és registrador acreditat per ICANN per a dominis genèrics, agent registrador de red.es per al registre de dominis .es, així com de dominis .eu, .cat, .mobi, .tel, .fr, .pt, .be i .ws.
És Premier Level Business Partner d'IBM, Microsoft Gold Partner de Microsoft i compta amb la Certificació de Seguretat ISO 27001:2005, el Certificat de qualitat UNE-EN ISO 9001:2000 i la certificació AENOR

## Referències

* 1 2 banespyme.org Arsys.es. La porta d'accés a Internet
* ↑ «Arsys: de proveedor a posadero» (en castellà). Computer world, 01-02-2000. [Consulta: 16 desembre 2021].
* ↑ Elpaís.com Notícia de la venda en el periòdic El País,
* ↑ Arsys confirma la seva venda per 140 milions
* ↑ «Creu la seva tenda online amb els nostres partners d'i-commerce». ePages. Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 14 abril 2014].
* ↑ Acreditacions Arxivat 2015-05-07 a Wayback Machine.. Acreditacions Atorgades a Arsys Internet S.L.

## Enllaços externs

* Arsys - Lloc web oficial
* https://web.archive.org/web/20120627115857/http://www.emprendedorestv.com/video/121-1/emprendedores/arsys.es
# Cárcel de mujeres

Cárcel de mujeres és una pel·lícula mexicana de 1951, escrita i dirigida per Miguel M. Delgado i protagonitzada per Miroslava Stern, Sara Montiel i Elda Peralta. Va iniciar el seu rodatge el 22 de març de 1951, i es va estrenar el 28 de setembre del mateix any al cinema Orfeón.

## Argument

Evangelina és una dona rica que, per un suposat crim que no va cometre, és ingressada a la presó. És inculpada de matar al seu amant. Ella recorda que en casar-se amb el seu espòs, —un metge reconegut—, el seu antic nuvi l'amenaça amb un succés que canviarà la seva vida. Ja a la presó, Evangelina coneix a Dora, una ballarina coneguda com l' "exòtica del barri". Aquesta última fa memòria, i s'acorda que l'amant assassinat és el pare del fill que espera. El que li fa pensar que Evangelina és la culpable.
La vida a la presó comença a ser complicada, quan Dora dona a llum al bebè, i una presa s'apodera d'ell, en un cert moment, la presa pensa llançar al nounat al buit, amb la idea que representa a un àngel. En aquest instant Evangelina va al seu rescat, arriscant la seva vida a costa del benestar del bebè. En rescatar-lo, les preses oculten al bebè perquè no sigui transferit a un hospici.
Després de la trama del bebè, una presa penja a la gran que s'encarregava de la seguretat, i es produeix un motí, on dues recluses es disfressen de guàrdies per a poder alliberar les seves companyes. En el seu intent per alliberar-les, es deslliga un tiroteig on vàries resulten mortes. Això conté el motí. Una de les preses que cau en el tiroteig és la ballarina Dora, la qual confessa el crim pel qual s'inculpava a Evangelina.
Al final, Evangelina és alliberada i juntament amb el seu marit adopten al bebè de Dora.

## Producció

Filmada als estudis CLASA amb format en blanc i negre en 35 mm.

## Repartiment

* Miroslava com Evangelina.
* Sara Montiel com Dora.
* Katy Jurado
* María Douglas
* Mercedes Soler
* Elda Peralta
* Emma Roldán
* Eufrosina García La flaca
* Pepita Morillo
* Gloria Morel
* María Gentil Arcos
* Luis Beristáin
* Tito Junco
* Eduardo Alcaraz
* Miguel Manzano
* José Pardavé
* Ángel Infante
* Lupe Carriles

## Referències

* ↑ Cárcel de mujeres.
* ↑ Mira p.212

## Bibliografia

* Mira, Alberto. Historical Dictionary of Spanish Cinema. Scarecrow Press, 2010.

## Enllaços externs

* Fragments de la pel·lícula a YouTube
# Eleccions a l'Assemblea de Melilla de 2019

Les eleccions a l'Assemblea de Melilla de 2019 es van celebrar el 26 de maig de 2019, en el marc de les eleccions autonòmiques d'Espanya de 2019, i van donar lloc a l'inici de la VII legislatura des de l'Estatut d'Autonomia de Melilla. S'hi van triar 25 representants.

## Investidura

Després de la celebració de les eleccions a l'Assemblea de Melilla van començar unes setmanes d'incertesa. L'únic diputat de Ciutadans, Eduardo de Castro, tenia la clau per donar continuïtat al govern de Juan José Imbroda, el qual portava 19 anys governant la ciutat, o apostar per un govern alternatiu. Després de diverses reunions i trobades a dues bandes, Eduardo de Castro no feia pública la seva decisió encara que al Partit Popular de Melilla creien que Eduardo de Castro recolzaria amb una abstenció un govern de la ciutat Partit Popular de Melilla i Vox.
La sorpresa va saltar el 15 de juny de 2019 a la constitució d'Assemblea de Melilla, ja que Eduardo de Castro va presentar candidatura a la presidència de la ciutat, fet que va deixar atònits a Juan José Imbroda i al Partit Popular de Melilla, que no donaven crèdit al que estaven veient. Eduardo de Castro va ser nomenat president de la ciutat autònoma de Melilla amb els vots favorables de Coalició per Melilla i el PSOE, que sumaven majoria absoluta, front la indignació de Juan José Imbroda que es va encarar amb el mateix Eduardo de Castro cridant-li «traïdor» mentre ell li va respondre amb un somriure. Els diputats del Partit Popular de Melilla van sortir molt afectats de l'Assemblea de Melilla abans que acabés la sessió d'investidura.
Ciutadans va acabar amb dinou anys de govern del Partit Popular i va propiciar un canvi de govern i de polítiques.
| Data | Candidat | | | | | | Total |
| 15 de juny de 2019 Majoria necessària: Absoluta (13/25) | Juan José Imbroda (PP) | 10 | | | 2 | | 12 / 25 |
| 15 de juny de 2019 Majoria necessària: Absoluta (13/25) | Eduardo de Castro (Cs) | | 8 | 4 | | 1 | 13 / 25 |

## Vegeu també

* Eleccions municipals d'Espanya de 2019
# Bandera de Natàlia

La bandera de la República boer de Natàlia fou adoptada el 1839, amb els colors de la bandera holandesa, la qual havien utilitzat fins aleshores, però la disposició modificada formant dos triangles rectangles amb base al pal i vèrtex al vol (vermell a dalt i blau a la part inferior) deixant un triangle rectangle blanc al centre amb base al vol. Una imatge contemporània es troba als arxius del Flag Research Center a Massachusetts.

## Vegeu també

* República de Natal

## Referències

* Flagmaster #102.
# Milaca

Milaca és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 2.580 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Milaca tenia 2.580 habitants, 1.115 habitatges, i 636 famílies. La densitat de població era de 312,3 habitants per km².
Dels 1.115 habitatges en un 26,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 42,9% no eren unitats familiars. En el 39% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 25,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.964 $ i la renda mediana per família de 40.739 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.250 $ mentre que les dones 24.531 $. La renda per capita de la població era de 17.005 $. Entorn del 10,4% de les famílies i el 15,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Milaca». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Milaca». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Còdex Vaticanus

El Còdex Vaticanus (Bibl. Vat., Vat. gr. 1209; Gregory-Aland no. B/03) és un dels més antics manuscrits conservats de la Bíblia, anterior al Còdex Sinaiticus, i probablement copiat, durant el segle iv. Està escrit en grec, sobre pergamí, amb lletres uncials, i es conserva a la Biblioteca Vaticana.

## Descripció

Originalment era una còpia completa de la Bíblia dels Setanta i del Nou Testament, però les planes 1519 a 1536 (des de l'Hebreus 9:14 fins a l'Apocalipsi) es van perdre i foren reemplaçades per un minúscul suplement del segle xv (no. 1957). Consta de 759 fulles. Falta una part important del Gènesi i alguns Salms. L'estil de l'escriptura és senzill i elegant. El pergamí és molt fi i prim; possiblement fet amb pell d'antílop.

## Vegeu també

* Codex Claromontanus

## Referències

* ↑ Kurt Aland und Barbara Aland, Der Text des Neuen Testaments. Einführung in die wissenschaftlichen Ausgaben sowie in Theorie und Praxis der modernen Textkritik, Deutsche Bibelgesellschaft, Stuttgart 1981, S. 118. ISBN 3-438-06011-6.

## Bibliografia

* Bruce M. Metzger, The Text of the New Testament: Its Transmission, Corruption and Restoration, 1968, etc., Oxford University Press, p. 54.

## Enllaços externs

* Biblioteca Apostolica Vaticana. Codex Vaticanus
# Argyractis

Argyractis és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Argyractis argentilinealis Hampson, 1897
* Argyractis berthalis (Schaus, 1906)
* Argyractis coloralis (Guenée, 1854)
* Argyractis dodalis Schaus, 1924
* Argyractis drumalis (Dyar, 1906)
* Argyractis elphegalis (Schaus, 1924)
* Argyractis flavalis (Warren, 1889)
* Argyractis iasusalis (Walker, 1859)
* Argyractis lophosomalis Hampson, 1906
* Argyractis obliquifascia (Hampson, 1917)
* Argyractis parthenodalis Hampson, 1906
* Argyractis subornata (Hampson, 1897)
* Argyractis tapajosalis Schaus, 1924

## Espècies antigues

* Argyractis albipunctalis (Hampson, 1897)
* Argyractis argyrolepta (Dyar, 1914)
* Argyractis cancellalis (Dyar, 1917)
* Argyractis constellalis (Hampson, 1897)
* Argyractis fulvicinctalis (Hampson, 1897)
* Argyractis glycysalis (Dyar, 1914)
* Argyractis lanceolalis (Hampson, 1897)
* Argyractis leucostola Hampson, 1917
* Argyractis leucostrialis Hampson, 1906
* Argyractis multipicta (Dyar, 1914)
* Argyractis nandinalis Hampson, 1906
* Argyractis nigerialis Hampson, 1906
* Argyractis niphoplagialis Hampson, 1897
* Argyractis nymphulalis Hampson, 1906
* Argyractis pentopalis Hampson, 1906
* Argyractis pavonialis (Hampson, 1897)
* Argyractis pervenustalis (Hampson, 1897)
* Argyractis supercilialis (Hampson, 1897)
* Argyractis ticonalis Dyar, 1914

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea.

## Bibliografia

* Dyar, H.G., 1906: The North American Nymphulinae and Scopariinae. Journal of the New York Entomological Society 14 (2): 77–107.
* Dyar, H.G., 1917: Notes on North American Nymphulinae (Lepidoptera, Pyralidae). Insecutor Inscitiae Menstruus, 5 (4–6): 75–79.
* Hampson, G.F., 1897: On the classification of two subfamilies of moths of the family Pyralidae: The Hydrocampinae and Scoparianae. Transactions of the Entomological Society of London': 127–240.
* Hampson, G.F., 1906: Descriptions of new Pyralidae of the subfamilies Hydrocampinae and Scopariinae . Annals and Magazine of Natural History, including Zoology, Botany and Geology, (ser. 7) 18: 373–393, 455–472.
* Hampson, G.F., 1917: Descriptions of new Pyralidae of the subfamilies Hydrocampinae, Scoparianae, & c. Annals and Magazine of Natural History, including Zoology, Botany and Geology, (ser. 8) 19: 361–376, 457–473.
* Schaus, W., 1906: Descriptions of new South American moths. Proceedings of the United States National Museum, 30: 85-141.
* Schaus, W., 1924: New species of Pyralidae of the subfamily Nymphulinae from tropical America (Lepid.). Proceedings of the Entomological Society of Washington 26 (5): 93-130.
* Walker, F., 1859: Pyralides. List of the Specimens of Lepidopterous Insects in the Collection of the British Museum, 19: 799–1036.
* Warren, W., 1889: On the Pyralidina collected in 1874 and 1875 by Dr. J. W. H. Trail in the basin of the Amazons. Transactions of the Entomological Society of London 1889: 227–295.
# Backhaul

Backhaul (xarxa de retorn): Connexió entre ordinadors o altres equips de telecomunicacions encarregats de fer circular la informació. Els backhaul connecten xarxes de dades, xarxes de telefonia cel·lular i constitueixen una estructura fonamental de les xarxes de comunicació. Un backhaul és usat per interconnectar xarxes entre si utilitzant diferents tipus de tecnologies amb fils o sense fil.
Un exemple de backhaul el tenim en els radioenllaços que s'utilitzen per connectar les estacions base mòbils amb el node principal d'aquesta xarxa.
# Barbiturikills

Barbiturikills, també coneguda com a Doña Bárbara (València, 1972) és una artista urbana valenciana. Forma part del col·lectiu XLF, i sol actuar juntament amb Hope. És coneguda per la figura del conill rosa que porta dibuixant des del 2005, fet que li ha valgut el sobrenom de la reina dels conills. La figura, d'aparença tendra, la utilitza per a fer ironia.
Exerceix com a dissenyadora gràfica des del 1997.

## Galeria

* Detall del Mural de Botja, amb Pica, 2015.
* Mural amb pessimisme màgic, 2017.
* Mural amb Hope, a la Plaça del Pilar de València, 2018.
* Gaysper, 2019.

## Referències

* 1 2 3 4 López Giménez, Diego. Valencia en graffitis. Dilatando Mentes, 2019, p. 36-39. ISBN 978-84-120153-2-4.
* ↑ Garsán, Carlos. «ENTREVISTA Barbiturikills, Hope y Xèlon: radiografía del arte urbano en la 'València XLF'». Culturplaza. [Consulta: 17 octubre 2020].
* 1 2 Melchor, Carla. «El conejo urbano «de la suerte»». Levante-EMV, 22-12-2018. [Consulta: 17 octubre 2020].
# Eleccions a l'Assemblea de Melilla de 2023

Les eleccions a l'Assemblea de Melilla de 2023 se celebraran el diumenge 28 de maig de 2023 per a triar la VIII Assemblea de la ciutat autònoma de Melilla. Es triaran els 25 escons de l'Assemblea. També se celebraran eleccions en dotze comunitats autònomes i eleccions locals a tot l'Estat espanyol.

## Sistema electoral

El sistema electoral de l'Assemblea de Melilla es basa en el sufragi universal. Tots els ciutadans nacionals majors de divuit anys, empadronats i residents a Melilla, amb drets polítics, així com els ciutadans europeus residents no nacionals que tinguin permís per votar en les seves pròpies eleccions, podran exercir el seu vot.
Els 25 membres de l'Assemblea de Melilla són triats mitjançant el mètode D'Hondt i una llista tancada de representació proporcional. S'estableix un llindar mínim del cinc per cent dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. Per tant, els partits que no aconsegueixin aquest llindar no tindran representació a l'Assemblea.
L'Alcalde-President de Melilla és triat indirectament per l'assemblea plenària. Segons la llei, els candidats a l'alcaldia han de rebre el vot d'una majoria absoluta dels membres de l'assemblea. En cas contrari, automàticament serà designat com a alcalde el candidat del partit més votat. En cas d'empat, es farà un llançament de moneda per decidir.
La llei electoral permet als partits, federacions, coalicions i agrupacions d'electors presentar llistes de candidats. Les agrupacions d'electors han de recopilar la signatura d'un nombre determinat d'electors inscrits a Melilla. Si els partits i federacions desitgen formar una coalició per participar conjuntament en les eleccions, han de comunicar-ho a la Comissió Electoral corresponent en un termini de deu dies des de la convocatòria de les eleccions.

## Enquestes d'opinió

Les taules següents llisten els resultats de les enquestes d'opinió en ordre cronològic invers, mostrant primer les més recents i utilitzant les dates en què es va dur a terme el treball de camp de l'enquesta, en lloc de la data de publicació. En cas que les dates de treball de camp siguin desconegudes, s'indica la data de publicació en el seu lloc. La xifra més alta en cada enquesta d'opinió es mostra amb un fons ombrat en el color del partit líder. Si hi ha un empat, això s'aplica a les xifres amb els percentatges més alts. La columna "Diferència" a la dreta mostra la diferència en punts percentuals entre els partits amb els percentatges més alts en una enquesta.

## Referències

* 1 2 3 «BOE-A-1985-11672 Ley Orgánica 5/1985, de 19 de junio, del Régimen Electoral General.». [Consulta: 23 maig 2023].
* 1 2 3 «BOE-A-1995-6359 Ley Orgánica 2/1995, de 13 de marzo, de Estatuto de Autonomía de Melilla.». [Consulta: 23 maig 2023].
# Còdex de Huexotzinco

El còdex de Huexotzinco, còdex de Huexotzingo o còdex de Huejotzingo és un document de vuit fulls de paper amate fet a Mesoamèrica el 1531.
Després de la conquesta, Huexotzinco va passar a formar part de les possessions de Cortés. Mentre aquest es trobava fora del país entre 1529 i 1530, els administradors colonials espanyols van imposar a la comunitat impostos excessius, en forma de béns i serveis. Quan Cortés va tornar, els nahuas es van unir amb ell en un cas legal contra els abusos dels administradors espanyols.
Els querellants van guanyar la demanda a Mèxic, i posteriorment a Espanya. L'expedient mostra (en un document descobert a les col·leccions de la Biblioteca del Congrés a Washington DC) que el 1538, Carlos I d'Espanya va estar d'acord amb la sentència contra els administradors espanyols i va dictaminar que dos terços de tots els impostos obtinguts dels pobladors de Huexotzinco els fossin retornats.

## Vegeu també

* Paper amate.

## Referències

* ↑ Huexotzinco Codex, 1531 Biblioteca Digital Mundial. Library of Congress, Harkness Collection. Accés: 16 de maig de 2011.
* Aquest article conté text de la Biblioteca del Congrés extret de «Huexotzinco Codex, 1531(Top Treasure): American Treasures of the Library of Congress». Com a treball del govern federal americà, el text és de domini públic.
# Background

El background, en el periodisme, és la part d'una notícia que aporta les dades de context que permeten comprendre l'abast de la informació. Aquestes dades són principalment històriques, però també poden ser d'identificació dels personatges, per exemple. Habitualment les notícies més comprensibles i aclaridores són les que tenen un millor background. La seva absència a les notícies les fa incomprensibles pels lectors que no disposen de la mateixa informació que el periodista que l'ha escrit. Els paràgrafs de background d'una informació són fàcils d'identificar i els lectors que coneixen els antecedents de la informació se'ls acostumen a saltar.

## Referències

* ↑ «Background». oxforddictionaries.com. Oxford University Press. Arxivat de l'original el 3 d’abril 2017. [Consulta: 2 abril 2017].
* ↑ Mas de Xaxàs, Xavier. Mentiras. Viaje de un periodista a la desinformación. Barcelona: Destino, 2005, p. 329. ISBN 978-84-233-3713-2 [Consulta: 1r abril 2017].
# Dia Mundial contra l'Hepatitis

El Dia Mundial contra l'Hepatitis és un dia internacional, que se celebra el 28 de juliol
El Dia Mundial contra l'Hepatitis cerca intensificar la lluita internacional contra l'hepatitis, encoratjar l'actuació i la participació de persones, associats i públic, i posar èmfasi en la necessitat d'una resposta mundial més gran, com s'explica a l'Informe mundial sobre l'hepatitis publicat per l'OMS el 2017. L'objectiu d’aquesta celebració, que té lloc el 28 de juliol, és sensibilitzar la societat sobre l'hepatitis vírica, una malaltia infecciosa que, segons dades de l'Organització Mundial de la Salut (OMS), cada any provoca la mort d’1,34 milions de persones arreu del món. Es va triar el 28 de juliol per ser el dia del naixement del Dr. Baruch Samuel Blumberg, premiat amb el Premi Nobel, que va descobrir el virus de l'hepatitis B i va inventar una prova diagnòstica i la vacuna. La baixa cobertura de les proves diagnòstiques i del tractament és el problema més important que cal resoldre per assolir els objectius d'eliminació mundial per al 2030. El Dia Mundial de l'Hepatitis, coordinat per la World Hepatitis Alliance en col·laboració amb l'OMS, pretén enfortir les mesures de prevenció, detecció i control d’aquesta malaltia i millorar l'accés al tractament.

## Referències

* ↑ «28 de juliol, Dia Mundial de l’Hepatitis». Generalitat de Catalunya - Canal Salut. [Consulta: 16 juny 2022].
* ↑ «Día Mundial contra la Hepatitis 2021: La hepatitis no puede esperar». Organització Mundial de la Salut, 28-07-2021. [Consulta: 16 juny 2022].