OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xalet del Doctor Domènech

El Xalet del Doctor Domènech és una obra del municipi de Reus (Baix Camp) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, situat al carrer de Frederic Soler a la cantonada amb el carrer del Doctor Domènech.

## Descripció

És un edifici aïllat de planta quadrada, planta baixa i un pis. L'envolta un jardí fins a la línia de façana. El conjunt està format per tres cossos de diferent alçada que li donen una interessant volumetria. El conjunt de volums està arrebossat i en algun tros rematat per una petita cornisa. Totes les obertures estan disposades en franges horitzontals i separades per maons d'obra vista. El cos de la caixa d'escala, ajudat pel llarg finestral, remarca la verticalitat de la façana. Presenta coberta plana, escala d'accés a la mateixa i barana. El remat del conjunt es realitza amb tub metàl·lic. Les finestres estan col·locades gairebé al pla de la façana i tenen obra de fusta. Tot l'edifici està arrebossat, amb algun element d'obra vista, i tanca al carrer amb pilastres i reixa de ferro.

## Història

Construït per Josep Simó i Bofarull (1890-1966), com la majoria dels de la zona, com a residència del metge, divulgador de teories, pràctiques esportives i higièniques, Joan Domènech Mas. Va ser reformat per l'arquitecte Antoni Sardà i Moltó (1901-1978) als anys cinquanta.

## Referències

* 1 2 «Xalet Doctor Domènech». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Xemeneia Vallduví

La Xemeneia Vallduví és un monument del municipi de Valls (Alt Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La seva estructura compositiva respon a una voluntat d'identificació amb un element d'ordre clàssic. Forma la seva base un paral·lelepípede de 4x4 m, realitzat en aparell de pedra poligonal. Superposa aquest basament un plinto de base octogonal, de perímetre inscrit en el primer, treballat en totxo en parell belga, compost per fileres alternatives al llarg i al través. Segueix a patir d'aquest l'arrencada, a on s'indica el gruix de la columna en aparell de trencajunt. El coronament de dalt de tot està també resolt dins el mateix ordre, recordant clarament un capitell dòric o toscà amb el seu àbac i astràgal.

## Història

La Xemeneia és de l'antiga fàbrica tèxtil Vallduví. Aquesta fàbrica es va enderrocar l'any 1981, i l'Institut d'Estudis Vallencs va demanar que es conservés la xemeneia. En els terrenys de la fàbrica va aixecar-se el mercat central de Valls. A principis del 1982 l'Ajuntament acceptà de fer-se'n càrrec, així com dels 36 m on està enclavada. Actualment està reparada i integrada compositivament al mercat. Fa la funció de monument que recorda en una inscripció els treballadors de la indústria tèxtil.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Xemeneia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2013].
# Julia Franck

Julia Franck (Berlín Est, 20 de febrer de 1970) és una escriptora alemanya. El 1978, la seva família es va traslladar a Berlín Oest i més tard a Schleswig-Holstein. Estudià filologia alemanya i estudis americans a la Universitat Lliure de Berlín i visqué als Estats Units, Mèxic i Guatemala. Ha treballat com a editora del Sender Freies Berlin i ha escrit per a diverses publicacions. És neta de l'escultor Ingeborg Hunzinger.

## Obres

* Der neue Koch (1997)
* Liebediener (1999)
* Bauchlandung (2000)
* Lagerfeuer (2003)
* Mir nichts, dir nichts (2006)
* Die Mittagsfrau (2007)
* Grenzübergänge (2009)

## Premis

* Deutscher Buchpreis (2007)

## Enllaços externs

* http://www.juliafranck.de
* «Bibliografia relacionada amb Julia Franck» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* http://www.perlentaucher.de/autoren/11/Julia_Franck.html (alemany).
# Kalaa Khesba

Kalaa Khesba o Kalâat Khasba o Kalaa Khasba (àrab: القلعة الخصبة, al-Qalʿa al-Ḫasba) és una ciutat de Tunísia, al sud de la governació del Kef, situada uns 50 km al sud de la capital de la governació. Té un jaciment arqueològic proper i compta amb estació de ferrocarril. La població és d'uns 4.000 habitants. Es troba a les muntanyes anomenades Djebel Bou El Haneche. Es troba a uns 700 metres d'altura. És capçalera d'una delegació amb 9.140 habitants al cens del 2004.

## Economia

El turisme hi és molt limitat i l'activitat econòmica principal són l'agricultura, amb cultiu de cereals i fruiters, i la ramaderia de tipus familiar.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 23 57 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en quatre sectors o imades:
* Kalâat Khasba (23 57 51)
* Hentaïa (23 57 52)
* Sidi Ahmed Essalah (23 57 53)
* En-Nadhour (23 57 54)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 23 18).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 69-72. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 144. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Kalaa Khesba - Lloc web oficial
# Kalabari

El kalabari és una llengua ijo que parlen els kalabaris al sud de Nigèria, a les LGAs de Degema, d'Akulga, d'Asaritoru i de Port Harcourt, a l'estat de Rivers.
El kalabari és una llengua de la família lingüística de les llengües ijo orientals. Concretament pertany al grup lingüístic de les llengües ido orientals del nord-est; les altres llengües d'aquest grup lingüístic són l'nkoroo, l'ibani i el kirike. El kalabari és intel·ligible amb el kirike i l'ibani. Totes elles es parlen a Nigèria.

## Ús de la llengua

El kalabari és una llengua desenvolupada (5), està estandarditzada i gaudeix d'un ús vigorós en persones de totes les edats i generacions. Té una gramàtica des del 2001 i s'escriu en alfabet llatí. L'ethnologue mostra que el 1989 hi havia 248.000 parlants de kalabari.

## Població i religió

El 96% dels 410.000 kalabaris són cristians; el 80% són protestants, el 10% són catòlics i el 10% pertanyen a esglésies cristianes independents. El 4% dels kalabaris restants creuen en religions tradicionals africanes.

## Referències

* 1 2 kalabari al joshuaproject
* 1 2 kalabari a l'ethnologue
* ↑ llengües ijo orientals del nord-est a l'ethnologue
# Julio Béjar

Julio Béjar (Almeria, 1987) és un escriptor i dramaturg espanyol, Premi Nacional de Teatre Calderón de la Barca 2021.
Béjar és llicenciat en Filologia Hispànica. Va continuar estudis de postgrau en Enseignement et Recherche per la Universitat Lumière de Lió. A més, va estudiar Direcció escènica i Dramatúrgia en la RESAD.
L'octubre de 2021 va obtenir el premi Nacional de Teatre Calderón de la Barca per la seva obra Comença per F.

## Referències

* ↑ «Julio Béjar gana el Premio de Teatro Calderón de la Barca 2021». El Cultural, 29-10-2021.
* ↑ «Julio Béjar, Premio de Teatro Calderón de la Barca 2021». Ministerio de Cultura y Deporte, 29-10-2021.
# José Manuel Díaz Fernández

* Per a altres significats, vegeu «José Manuel Díaz».
José Manuel 'Manolo' Díaz Fernández (Madrid, 30 d'agost de 1968) és un exfutbolista espanyol que va jugar com a davanter, i posteriorment entrenador de futbol.

## Carrera futbolística

Díaz va començar la seva carrera com a entrenador al juvenil del Reial Madrid, deixant el club el 2006 després de l'arribada del nou president Ramón Calderón. Després d'un període breu a Mèxic va retornar a Espanya, i va ser fixat pel CDA Navalcarnero l'estiu de 2008.
Un any més tard, després del retorn de Florentino Pérez com a president, Díaz va ser nomenat entrenador del Reial Madrid C. El 2011–12 va liderar l'equip fins al segon lloc en la temporada regular, i malgrat perdre en els play-offs, va assolir la promoció a Segona Divisió B a causa de descensos administratius.
El 19 de novembre de 2013, Díaz va reemplaçar el despatxat Alberto Toril a l'equip B. El seu primer partit amb el Reial Madrid Castella Club de Futbol fou quatre dies més tard, un 0–0 a casa contra el CD Numancia; finalment, va salvar-se de quedar últim a Segona divisió, després de guanyar 13 sobre 15 punts possibles al final, amb quatre victòries consecutives.
Díaz va retornar al Santiago Bernabéu el 24 de juny de 2017, sent fitxat com a coordinador del planter. A finals d'octubre de 2018, quan Santiago Solari va ser anomenat successor de Julen Lopetegui al primer equip, va reemplaçar l'anterior al Castilla.

## Referències

* ↑ “Vuelvo a mi casa” (“I return to my home”) Arxivat 24 December 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.; Real Madrid CF, 22 juliol 2009 (en castellà)
* ↑ Official announcement Arxivat 2 December 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.; Real Madrid CF, 19 novembre 2013
* ↑ El cambio de entrenador no hace ganar al filial madridista (Change of managers does not make Real Madrid reserves win); Marca, 23 novembre 2013 (en castellà)
* ↑ El Castilla ya no es el último (Castilla are not last anymore); Marca, 21 desembre 2013 (en castellà)
* ↑ Manolo Díaz regresa al Real Madrid (Manolo Díaz returns to Real Madrid); Marca, 24 juny 2017 (en castellà)
* ↑ Manolo Díaz regresa al Toralín (Manolo Díaz returns to Toralín); Cadena SER, 30 octubre 2018 (en castellà)

## Enllaços externs

* José Manuel Díaz Fernández a BDFutbol
* José Manuel Díaz Fernández Fitxa com a entrenador a BDFutbol
# Josep Antoni Trias i Tastàs

Josep Antoni Trias i Tastàs (Barcelona, 1854 - Barcelona, 31 de juliol de 1918) fou un escriptor i pintor català.
Fill del mestre i industrial Josep Trias i Travesa, fou professor de dibuix i pintura i escriptor. Va viure una temporada al Masnou, on va dirigir durant tres anys (1874-1877) una escola anomenada "Instituto Masnouense de educación física, moral e intelectual" situada al carrer Hortes i Fonts (actual Jacint Verdaguer). Tenia la particularitat que oferia, per cada deu alumnes de pagament, la instrucció gratuïta d'un nen pobre, triat per l'Ajuntament. Posteriorment, a Barcelona, dirigí el diari El Barcelonés (1890) i fou regidor i tinent d’alcalde de l'ajuntament. També va ser secretari i administrador del banc Crèdit Agrícola Català.
Publicà drames en castellà, sarsueles en català (com ara: Les arts, De balcó a balcó, Lo ball de la Candelera i altres), algunes peces còmiques i el llibre Fàbules morals (1904).
Es casà amb Carmen de Miguel i tingué quatre fills: Josep, Ernest, Isolina i Joaquim Trias de Miguel.

## Referències

* 1 2 3 «esquela de D.José A. de Trías y Tastás». La Vanguardia, 07-08-1918, pàg. 1.
* 1 2 «Josep Antoni Trias i Tastàs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Toran, Rosa. Història Contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2017, p. 275.
# Josep Antoni Trabal i Sans

Josep Antoni Trabal i Sans (Barcelona, 2 de setembre de 1896- Puigcerdà, 30 de juny de 1980) fou un metge, polític, i dirigent esportiu català. i periodista català.

## Biografia

Fill de Marià Trabal i Moya i de Rosa Sans. Es llicencià en dret i en medicina a la Universitat de Barcelona i esdevingué un dels pioners del periodisme esportiu català en dirigir La Jornada Deportiva, La Raça (1922) i Sports (1923). També fou soci de l'Associació Protectora de l'Ensenyança Catalana i militant d'Estat Català.
Participà en la fundació d'Esquerra Republicana de Catalunya i fou secretari de Lluís Companys. Fou president de la Federació Catalana d'Atletisme (1922) i de la Federació Espanyola d'Atletisme entre juliol de 1927 i agost de 1933, tot aconseguint que traslladés la seva seu a Barcelona. També dins l'atletisme fundà el Català Club Atlètic i participà en la fundació de la secció d'atletisme del Futbol Club Barcelona. Va ser membre de la Ponència d'Educació Física durant la Mancomunitat de Catalunya i de la Confederació Esportiva de Catalunya. Fou també impulsor de la cursa Jean Bouin. Fou diputat per ERC a les eleccions generals espanyoles de 1933 i pel Front d'Esquerres a les de 1936. Després dels fets del sis d'octubre fou un dels diputats més destacats del seu grup, tot defensant Manuel Azaña. Va ser col·laborador nazi i va treballar per a la Gestapo, a Perpinyà va informar sobre els refugiats republicans
En acabar la Guerra Civil es va exiliar i del 1940 es definí com a liberal monàrquic, i amb els anys donaria suport Eduard Tarragona i Corbella i Manuel Fraga Iribarne. El 1977 fundà la Unió Demòcrata del Progrés Social, però la seva presència política fou marginal. Fou candidat per Aliança Popular a les eleccions generals espanyoles de 1977.

## Obres

* Final d'etapa (1937)

## Referències

* 1 2 3 4 http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1995/10/31/pagina-35/1323526/pdf.html
* ↑ «Naixements.1896.Registre núm.4846 Jutjat Universitat». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 02-09-1896. [Consulta: 19 maig 2019].
* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-2.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ Santacana, Carles. FC d'Atletisme. Història de l'atletisme a Catalunya, 2012. ISBN 978-84-615-8281-5.
* ↑ «Presidents de la FC d'Atletisme». Arxivat de l'original el 2015-06-09. [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Capdevila, Germà. «Laboratori d'espies». El Punt Avui, 17-03-2014. [Consulta: 10 abril 2022].

## Enllaços externs

* Esbòs a la RFEA Arxivat 2008-08-03 a Wayback Machine.
* Biografies de Parlamentaris catalans
* Josep Antoni Trabal a memòriaesquerra.cat
# Karama

Karama o Al-Karama (àrab الكرامة) que vol dir "Dignitat" és un barri residencial de Dubai, Emirats Àrabs Units, a l'oest del khor de Dubai. Inclou el Zabeel Park (de temàtica tecnològica). Pràcticament tots els residents són estrangers.
# Kalanchoe bouvetii

Kalanchoe bouvetii (o Bryophyllum bouvetii) és una espècie de planta suculenta del gènere Kalanchoe, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

Planta perenne de 10 a 40 cm d'alçada, amb rizoma subterrani.
Tiges decumbents, cobertes de llargs pèls simples i pèls glandulars més curts.
Les fulles de les tiges estèrils són gruixudes, més o menys piloses amb pèls simples, pecíol 5 a 6 mm, làmina de 1,5 a 3 cm de llarg i de 0,5 a 1 cm d'ample; les fulles de les tiges florals són fines, peciolades, pecíol de 7 a 10 mm, làmina verda amb taques marrons, estretament ovat-oblong, oblong a sublinear, de 6 a 7,5 cm de llarg i de 0,5 a 2,5 cm d'ample, punta aguda a obtusa, base atenuada, marges irregularment crenats.
Les inflorescències amb panícules corimboses, de 3 a 19 cm, pedicels de 3 a 7 mm, piloses i glandulars.
Les flors són pèndules, piloses i glandulars, tub de calze de 4 a 5 mm, sèpals deltoides, subaguts, de 2 a 3,5 mm de llarg i de 1,5 a 2,4 mm d'ample, corol·la blanca, rosada a porpra, tub amb més o menys 4 angles, de 11 a 23 mm, pètals obovats, aguts, de 3 a 6 mm de llarg i de 2,5 a 4,5 mm d'ample, estams inserits cap a la meitat o més amunt del tub del corol·la.

## Distribució

Planta endèmica del nord-oest de Madagascar. Creix en roques ombrívoles humides.

## Taxonomia

Kalanchoe bouvetii va ser descrita per Raymond-Hamet i Joseph Marie Henry Alfred Perrier de la Bâthie (Raym.-Hamet & H.Perrier) i publicada als Annales du Musée Colonial de Marseille, sér. 3, 2: 192. 1914.

### Etimologia

Kalanchoe: nom genèric que deriva de la paraula cantonesa "Kalan Chauhuy", 伽藍菜 que significa 'allò que cau i creix'.
bouvetii: epítet atorgat en honor del botànic francès Georges Bouvet.

### Sinonímia

* Bryophyllum bouvetii (Hamet & H.Perrier) Berger (1930)

## Referències

* ↑ «Kalanchoe bouvetii». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Kalanchoe bouvetii Raym.-Hamet & H. Perrier». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
* ↑ SÁNCHEZ DE LORENZO-CÁCERES, José Manuel. «Epónimos del género Kalanchoe Adanson (Crassulaceae)».
# Kazimierz Kmiecik

Kazimierz Kmiecik (Węgrzce Wielkie, 19 de setembre de 1951) és un exfutbolista polonès de la dècada de 1970.
Fou 35 cops internacional amb la selecció polonesa amb la qual participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 i 1976 i a la Copa del Món de Futbol de 1974.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Wisła Kraków, Larissa i Stuttgarter Kickers.

## Referències

* ↑ Richard Witzig. The Global Art of Soccer. CusiBoy Publishing, 2006. ISBN 0-9776688-0-0.
* ↑ «Perfil a sports-reference». Arxivat de l'original el 2012-11-17. [Consulta: 2 novembre 2018].
* ↑ Kazimierz Kmiecik a National-Football-Teams.com (anglès)
# Juan Bautista Berenguer y Ronda

Juan Bautista Berenguer y Ronda (Callosa d'en Sarrià, la Marina, 3 de maig de 1797 - València, 1 de març de 1863) va ser un advocat, agrònom, botànic i naturalista valencià.
Molt jove es traslladà a València des de la seva població natal. Ben aviat es convertí en un destacat agrònom i botànic. Va tenir una empresa de producció de plantes, a l'antic hort del Patriarca, a València ciutat. El seu jardí d'aclimatació era considerat un dels més pròspers del país. Va ser l'introductor a Espanya de la canya de bambú i del nesprer, que inicialment s'utilitzava com a planta de jardí. Fou un col·laborador habitual del Butlletí de la Reial Societat Econòmica d'Amics del País de València, on publicà molts articles sobre agricultura i botànica. Fou membre i secretari de la Junta d'Agricultura i director de «Paseos» de l'Ajuntament de València el 1847.

## Referències

* ↑ «Juan Bautista Berenguer Ronda». Diccionari biogràfic espanyol. Reial Acadèmia de la Història.
* ↑ Cartañà i Pinén, Jordi «Hortus florilegiumː l'arribada de les plantes exòtiques a casa nostra i el naixement d'una nova professió». Quaderns agraris, Núm. 47, 2019, pàg. 61. ISSN: 0213-0319 [Consulta: 18 abril 2020].
* ↑ Antón Ramírez, 2015, p. 43-45.
* ↑ Antón Ramírez, 2015, p. 302.

## Bibliografia

* Antón Ramírez, Braulio Antón. Diccionario de bibliografía agronómica y de toda clase de escritos relacionados con la agricultura: seguido de un índice de autores y traductores con algunos apuntes biográficos. Editorial Maxtor, 2015, p. 43–45. ISBN 978-84-9001-482-0.
# Khorasan Nord

La Província de Khorasan Nord (persa: استان خراسان شمالی, Ostān-e Khorāsān-e Shomālī) és una de les 31 províncies de l'Iran. Té una superfície de 28.434 km² i el 2006 tenia 811.572 habitants. La capital és la ciutat de Bojnord. Es troba en la Regió 5 de l'Iran.
Els seus comtats administratius són Shirvan, Esfarayen, Maneh i Samalqan, Jajarm, Faroj i Garmeh.
Khorasan Nord és una de les tres províncies creades mitjançant la divisió de la Província de Khorasan el 2004.

## Khorasan del Nord actualment

Grups ètnics de la província de Khorasan Nord:
* Parlants de kurd (46`1%)
* Parlants de persa (27,8%)
* Parlants de llengües túrquiques (20,6%)
* Iranians del nord (3,3)
* Altres (2,2%)

## Referències

* ↑ «همشهری آنلاین-استان‌های کشور به ۵ منطقه تقسیم شدند (Provinces were divided into 5 regions)» (en persian). Hamshahri Online, 22 juny 2014 (1 Tir 1393, Jalaali).

## Enllaços externs

* The text of the law for division of Khorasan into three provinces (en persa Arxivat 2005-04-07 a Wayback Machine.
* Cultural Heritage Foundation of Khorasan Arxivat 2005-04-03 a Wayback Machine.
# Khor Virap

Khor Virap (en armeni Խոր Վիրապ, amb el significat de 'fossa profunda') és un monestir armeni de la plana de l'Ararat, situat a poca distància del riu Araxes, que fa de frontera entre Armènia i Turquia.
Khor Virap està situat en un turó de la localitat de Lussarat. Ierevan, la capital i ciutat més poblada d'Armènia, està situada a uns 30 quilòmetres al nord. El monestir està envoltat de pastures i vinyes, i s'alça a poc més d'un quilòmetre de distància de la frontera turco-armènia, que roman tancada per una tanca feta de filferro de punxes.
Aquest emplaçament coincideix amb l'antiga capital Armènia d'Artaxata, fundada el 180 aC pel rei Artaxes I. El monestir és cèlebre perquè, en unes catacumbes situades al mateix lloc que l'actual edifici, el rei Tiridates III hi va tenir tancat 13 anys Gregori l'Il·luminador, actual patró del país i responsable de convertir Armènia en el primer país cristià del món l'any 301 dC En aquest mateix indret, sobre les esmentades catacumbes, l'any 642 el catholicos Nerses III hi va construir una capella per honorar Sant Gregori l'Il·luminador, i una altra, anomenada "Sant Astvatsatsin", al segle xvii. Ambdues capelles han sofert grans desperfectes al llarg dels segles, a causa de terratrèmols, però sempre han sigut reconstruïdes. El monestir de Khor Virap és molt popular entre pelegrins, pel seu valor religiós, i també entre els locals i els turistes, gràcies a les seves espectaculars vistes del mont Ararat (situat avui en dia a Turquia, anomenat en turc Ağrı Dağı). L'any 2016, el Papa Francesc, juntament amb el catholicos Karekin II van visitar el monestir i van alliberar dos coloms com a gest de pau entre pobles (en al·lusió als conflictes entre Armènia i els seus veïns, Turquia i Azerbaijan).
* Khor Virap

## Referències

* ↑ «L'ombra allargada de l'Ararat». Diari Ara, 24-07-2015.
* ↑ «Khor Virap». Armenian Travel Bureau. [Consulta: 24 gener 2021].(anglès)
* 1 2 «Khor Virap Monastery». Armenia Travel. Arxivat de l'original el 2019-05-17. [Consulta: 17 maig 2019].(anglès)
* ↑ «El Papa Francisco y el patriarca armenio soltaron palomas como signo de paz». Diario ABC, 26-06-2016.
* ↑ «El Papa aterriza en Roma tras su viaje a Armenia». La Vanguardia, 26-06-2016.(castellà)
# Kràssavka

«Kràssavka» té aquests significats:
* Kràssavka (Tula), localitat de l'óblast de Tula, a Rússia
* Kràssavka (Mokroús), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
* Kràssavka (Atkarsk), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
# La Borne

La Borne és un llogaret de França situat en el territori de les comunes d'Henrichemont i de Morogues al departament del Cher, regió Centre-Vall del Loira. Des del segle xii és un lloc de creació de ceràmica i un reputat centre de producció de terrissa en gres. Actualment entre 24 ceramistes i terrissaires contemporanis treballen a La Borne i llurs voltants. Constitueix una de les etapes de la Ruta Jacques-Cœur.

## Referències

* ↑ Patrick Martinat. «Week-end poterie dans le Cher». www.lemonde.fr: Le Monde. [Consulta: 20 octubre 2010].
* ↑ Catherine Bedel. «Ventes La dynastie des Talbot». www.lemonde.fr: Le Monde. [Consulta: 20 octubre 2010].
# La Bordeta (Toralla)

La Bordeta és una partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Toralla.
És a la dreta del barranc de Mascarell, al nord-est de Sentinó i al nord-oest de Prat del Roi, a llevant de Raidonal i de la Borda del Rei.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació