OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xaragall de Biguetes

El Xaragall de Biguetes és un torrent del terme municipal de Granera, al Moianès.
Està situat a prop de l'extrem sud-occidental del terme, al sud de la masia de Biguetes. Es forma a migdia de l'extrem oriental de la Carena de Biguetes, des d'on davalla cap a l'oest-sud-oest, pel vessant sud de la Carena de Biguetes. Deixa a la dreta la masia de Biguetes, i al cap de poc s'aboca en el torrent de Trens al sud-oest de la masia.
# Carmen Aristegui

María del Carmen Aristegui Flores, coneguda com a Carmen Aristegui (Ciutat de Mèxic, 18 de gener de 1964) és una periodista mexicana que s'ha destacat pel seu treball informatiu en programes de notícies de ràdios i televisions mexicanes, per la seva actitud oberta cap a temes habitualment no abordats pel periodisme i pels debats que ha generat. És graduada en Ciències de la Comunicació de la Facultat de Ciències Polítiques i Socials de la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic. Condueix un programa a CNN en Español i és editorialista en la secció d'pinió del diari mexicà Reforma. També compta a Internet amb el portal de notícies Aristegui Noticias.

## Referències

* ↑ UNAM «Información interna de la Universidad Nacional Autónoma de México». Gaceta UNAM, 2810-2831, 1994 [Consulta: 22 agost 2016].
* ↑ Piñón, Alida. «Facultad de Ciencias Políticas y Sociales de la UNAM, seis décadas de crear pensamiento crítico». El Universal, 13-08-2011. [Consulta: 22 agost 2016].
* ↑ Redacción. «Perfil: Carmen Aristegui». El Universal, 04-01-2008. [Consulta: 22 agost 2016].
* ↑ «Carmen Aristegui inaugura su portal de noticias - Proceso» (en castellà-mx). Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 14 març 2016].

## Enllaços externs

* Carmen Aristegui - Lloc web oficial
# Casa consistorial de Matet

La Casa Consistorial de Matet (País Valencià) és un edifici situat en l'entrada principal del poble pel carrer San Miguel, enfront del Ruejo i al costat de l'Almazara. Inaugurat el 18 de juliol de 1965, està edificat en estil modern.
Té dos grans balconades. La porta principal s'obre en un pòrtic de pilars, situat sota la balconada principal. Aquest pòrtic acull la bústia de Correus i la cabina telefònica del poble, situats a banda i banda de la porta principal. Sota l'altra balconada hi ha un passadís que conduïx a la font de la Panoja, al safareig vell, a la carretera i al Centre Cultural de l'Escorxador, d'egregia memòria. Aquest ajuntament alberga gairebé tots els serveis essencials del poble: Barberia, Bancaixa, Llar del Jubilat, Cambra Local Agrària, Correus, Telèfon, Assistència Sanitària, etc.

## Referències

* ↑ «El Ayuntamiento» (en castellà). Ajuntament de Matet. Arxivat de l'original el 2019-04-16. [Consulta: 7 agost 2020].
# Mandie Fletcher

Mandie Elizabeth Fletcher (nascuda el 27 de desembre de 1954) és una directora de cinema i televisió britànica.
Fletcher va començar la seva carrera a la BBC com a assistent de cap de planta i posteriorment cap de producció en programes de comèdia, convertint-se en directora de comèdia de situació mentre treballava a la sèrie final de Butterflies (1983). Va seguir això amb la sèrie segona (1986) i tercera (1987) temporades de L'escurçó negre, pel qual va guanyar el premi a la millor sèrie de comèdia als BAFTA de 1988. També va dirigir episodis d' Only Fools and Horses (1986).
El seu primer llargmetratge va ser Deadly Advice (1994). Fletcher ha continuat treballant a la televisió amb Hamish Macbeth (1996–1997) i Jam and Jerusalem (2006–2009). Més recentment, va dirigir l'aclamada sèrie de la BBC 2 Roger & Val Have Just Got In, que es va emetre a la primavera de 2012, i protagonitzada per Dawn French i Alfred Molina. També va dirigir els últims episodis de Absolutely Fabulous, inclòs l'especial olímpic. El 2013, va dirigir l'episodi pilot de In and Out of the Kitchen. El 2016, Fletcher va dirigir Absolutely Fabulous: The Movie.

## Filmografia
### Cinema

* Deadly Advice (1994)
* Absolutely Fabulous: The Movie (2016)
* Patrick (2018)

## Referències

* 1 2 Jacqueline Downs "Mandie Fletcher" in Yoram Allon (ed, et al) Contemporary British and Irish Film Directors, London: Wallflower Press, 2001, p.94
# Afonso Van-Dúnem M'Binda

Afonso Van-Dunem àlies M'Binda (Luanda, 7 de setembre de 1941 - 14 de novembre de 2014) va ser un polític d'Angola. Va treballar com a representant del MPLA a Zàmbia i Tanzània en 1970-72, i des del 1976 fins a la seva mort fou membre del Comitè Central del MPLA. També va ser ministre de Relacions Exteriors de 1985 a 1989 i representant permanent a es Nacions Unides el 1991–2000.

## Carrera

Mentre Van-Dunem era Ministre de Relacions Exteriors va participar en la negociació de l'acord que va facilitar la retirada d'Angola de les tropes cubanes i les sud-africanes de Namibia, facilitant la independència de Namíbia. En 2004 fou nomenat Tinent General de les Forces Armades Angoleses (FAA) i en 2006 Coordinador Nacional per la Regió dels Grans Llacs.

## Referències

* ↑ Morreu Afonso Van-Dúnem “Mbinda”, redeangola,info, 14 de novembre de 2014
* ↑ FSDEA offers its condolences to family of Afonso Van-Dunem (death announced on 17 November 2014), fundosoberano.ao; accessed 24 November 2014.
* ↑ Morreu nacionalista angolano Afonso Van-Dúnem `Mbinda`, rpt.pt
# Canadiens de Montreal

Els Canadiens de Montreal (Les Canadiens de Montréal en francès, Montreal Canadiens en anglès), són un equip professional d'hoquei sobre gel de l'NHL. El seu nom oficial és le club de Hockey Canadien, i pels seus segidors, també són coneguts amb els noms de Le Bleu-Blanc-Rouge, La Sainte-Flanelle, Le Tricolore, Les Glorieux (o Nos Glorieux), Le Grand Club, Le CH, o, més sovint, Les Habitants (Habs).
L'equip juga a la Divisió Nord-est de la Conferència Est. La seva seu és el Centre Bell de Montreal i els seus colors són el vermell, el blanc i el blau. Juguen amb jersei vermell amb franges blaves i blanques amb pantalons blaus.

## Història

Els Canadiens van ser fundats l'any 1909 —vuit anys abans de l'NHL— i per això són l'equip professional d'hoquei sobre gel més antic del món. Els equip van ser un dels fundadors de l'NHL el 1917 i són un dels Original Six (sis originals), els equips més històrics i antics de la lliga.
Els Canadiens són el millor equip de la història de l'NHL, ja que són l'equip que més títols ha guanyat: 24 Copa Stanley, 8 campionats de conferència i 22 campionats de divisió. El club va guanyar el seu primer títol el 1916. Els anys 1950, 1960 i 1970 van ser la seva millor època i és quan els Canadiens van guanyar la major part dels seus títols. Els Canadiens mentenen una gran rivalitat històrica amb els Toronto Maple Leafs que divideix els aficionats canadencs.

## Palmarès

* Campionats de Divisió (22): 1927-28, 1928-29, 1929-30, 1930-31, 1931-32, 1936-37, 1967-68, 1968-69, 1972-73, 1974-75, 1975-76, 1976-77, 1977-78, 1978-79, 1979-80, 1980-81, 1981-82, 1984-85, 1987-88, 1988-89, 1991-92, 2007-08
* Copa Stanley (24) :1915-16, 1923-24, 1929-30, 1930-31, 1943-44, 1945-46, 1952-53, 1955-56, 1956-57, 1957-58, 1958-59, 1959-60, 1964-65, 1965-66, 1967-68, 1968-69, 1970-71, 1972-73, 1975-76, 1976-77, 1977-78, 1978-79, 1985-86, 1992-93
* Campionats de Conferència (8): 1975-76, 1976-77, 1977-78, 1978-79, 1980-81, 1985-86, 1988-89, 1992-93

## Referències

* ↑ Club de hockey Canadien, Inc.. «Montreal Canadians: Privacy Policy» (en anglès), 2013. [Consulta: 3 setembre 2013].
* ↑ Hamilton, Graeme «Are the Canadiens a religion?» (en anglès). The National Post, 22-10-2008 [Consulta: 3 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Canadiens de Montreal - Lloc web oficial
# Xaragall de la Font del Boix

El Xaragall de la Font del Boix és un torrent del terme municipal de Granera, al Moianès.
Es forma a l'extrem sud-oest del terme de Granera, al Carnerol. La vall d'aquest xaragall o torrent queda emmarcada a ponent pel Serrat de l'Otzetó i a llevant pel Serrat del Moro. Es forma a prop i al nord de la masia de l'Otzet i a ponent de la Tomba del Moro, de sd'on davalla cap al nord entre els dos serrats esmentats. Al cap de quasi un quilòmetre i mig arriba al Carnerol, on s'aboca en el torrent de l'Om.

## Enllaços externs

* El Xaragall de la Font del Boix en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Çò des d'Escalèr

Çò des d'Escalèr és un edifici del municipi de Bausen (Vall d'Aran) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Çò des d'Escalèr és probablement l'habitatge més estudiat de la Val d'Aran. La "Pardia" s'estructura a una banda del carrer de Santa Eulàlia, i s'adapta al fort desnivell del terreny. El pati ("corrau") resulta tancat per les mateixes edificacions, amb accés directe des del carrer a través d'un portal, la "borda" amb els graons dels "penaus" queda en la part superior, la galeria ("engard") amb la paret seguint la corba al mig, i la casa habitatge al davall, amb un annex per al bestiar domèstic. Dessota queda el portal pròpiament dit que permet l'accés al complex per la part del migdia, passant pels prats, i damunt de tot se situa l'hort. Com és habitual les obertures de fusta se situen en la façana millor orientada en relació amb el sol, de manera que tota la façana de migdia de la casa és ocupada per una balconada de dos pisos que suporten dues gras pilastres d'obra, embigats en voladís i pilars de fusta acabats en colze, la qual aixopluga un " tresaigües" en el "penalèr" presidit per la "llacuna". Així doncs, la casa de secció rectangular, perpendicular al vessant, consta d'una cava molt desenvolupada a sol ixent, dues plantes i "humarau" amb una coberta d'encavallades de fusta i llosat de pissarra; habitatge relativament reduït atès el volum de la construcció. La borda presenta entrades diferenciades a peu pla, bé des de l'exterior, bé des del pati interior, i en general podem parlar d'una sàvia especialització de l'espai: graner, estable,"palhèr","garièra","porcingla", "cerèr", "embalet", etc.

## Història

Çò des d'Escalèr és documentada des del 1818 en poder dels Medan de Bausen, i és versemblant que tinguin com a precedent a Çò dera Escalica, documentada des de l'any 1636 fins al segle xviii amb la família Sanglada; en aquest sentit convé recordar l'incendi que anorreà bona part de les cases de Bausen l'any 1787

## Referències

* 1 2 «Çò des d'Escalèr». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].
# Cantó de Mormant

El cantó de Mormant és un antic cantó francès del departament del Sena i Marne, que estava situat al districte de Melun. Comptava amb 22 municipis i el cap era Mormant.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del cantó de Nangis.

## Municipis

* Andrezel
* Argentières
* Aubepierre-Ozouer-le-Repos
* Beauvoir
* Bombon
* Bréau
* Champdeuil
* Champeaux
* La Chapelle-Gauthier
* Clos-Fontaine
* Courtomer
* Crisenoy
* Fontenailles
* Fouju
* Grandpuits-Bailly-Carrois
* Guignes
* Mormant
* Quiers
* Saint-Méry
* Saint-Ouen-en-Brie
* Verneuil-l'Étang
* Yèbles

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | Georges Pascon | radical |
| 1955-19.. | M. Nicolier | Divers droite |
| 19..-1967 | Albert Hubschwerlin | SFIO |
| 1967-1973 | M. Siméon | Divers droite |
| 1973-1998 | Marc Bareyre | MRG, després sense etiqueta |
| 1998-2004 | André Berquier | PS |
| 2004-2006 | Roland Jedrzejezyk | PS |
| 2006-2011 | André Berquier | PS |
| 2011- | Christian Cibier | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Saint-Laurent-en-Grandvaux

El cantó de Saint-Laurent-en-Grandvaux és un cantó francès del departament del Jura, situat al districte de Saint-Claude. Té 15 municipis i el cap és Saint-Laurent-en-Grandvaux.

## Municipis

* Bonlieu
* Chaux-des-Prés
* Château-des-Prés
* Denezières
* Fort-du-Plasne
* Grande-Rivière
* La Chaumusse
* La Chaux-du-Dombief
* Lac-des-Rouges-Truites
* Les Piards
* Prénovel
* Saint-Laurent-en-Grandvaux
* Saint-Maurice-Crillat
* Saint-Pierre
* Saugeot

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-198. | Gilbert Bouvet | RGR, després RI, després RPR |
| 198.-1994 | Georges Michaud | UDF, després divers droite |
| 1994-2008 | Denis Bailly-Maître | RPR |
| 2008- | Esio Perati | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Orderville

Orderville és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 596 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Orderville tenia 596 habitants, 194 habitatges, i 150 famílies. La densitat de població era de 25,1 habitants per km².
Dels 194 habitatges en un 39,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 22,2% no eren unitats familiars. En el 19,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,07 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,57.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,6% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 20,5% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 16,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.769 $ i la renda mediana per família de 37.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.875 $ mentre que les dones 22.321 $. La renda per capita de la població era de 12.671 $. Entorn del 6,7% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Orderville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Orderville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Markham

«Markham» té aquests significats:
# Africanització

L'africanització s'ha aplicat en diversos contextos, sobretot en el canvi de la denominació geogràfica i de persones, atenent així la denominació indígena dels pobles africans; reflectint així una "identitat africana". En molts casos durant el període colonial, els noms de llocs africans van ser anglicitzats o francesitzats.

## Exemples d'africanització
### De llocs

| Nom anterior | Any | Nom actual |
| Dahomey, República de | 1975 | Benín, República de |
| Betxuanalàndia, Protectorat de | 1966 | Botswana, República de |
| Alt Volta | 1984 | Burkina Faso |
| Ubangui-Chari | 1960 | Centreafricana, República |
| Zaire, República del | 1997 | Congo, República Democràtica del |
| Congo Francès | 1960 | Congo, República del |
| Costa Francesa dels Somalis | 1977 | Djibouti, República de |
| Costa d'Or | 1957 | Ghana, República de |
| Guinea Espanyola | 1968 | Guinea Equatorial, República de |
| Guinea Francesa | 1958 | Guinea, República de |
| Guinea Portuguesa | 1974 | Guinea Bissau, República de |
| Basutolàndia | 1966 | Lesotho, Regne de |
| Nyasalàndia | 1964 | Malawi, República de |
| Sudan francès | 1960 | Mali, República de |
| Àfrica del Sud-oest | 1990 | Namíbia, República de |
| Rwanda-Urundi | 1962 | Ruanda, República de / Burundi, República de |
| Zanzíbar / Tanganyika | 1964 | Tanzània, República Unida de |
| Buganda | 1962 | Uganda, República de |
| Rhodèsia del Nord | 1964 | Zàmbia, República de |
| Rhodèsia del Sud | 1980 | Zimbàbue, República de |

### De noms de persones

* Joseph-Désiré Mobutu va canviar a Mobutu Sese Seko
* François Tombalbaye va canviar a N'Garta Tombalbaye
* Étienne Eyadéma va canviar a Gnassingbé Eyadéma
* Francisco Macías Nguema va canviar a Masie Nguema Biyogo Ñegue Ndong

## Referències

* ↑ African Successes Four Public Managers of Kenyan Rural Development David K. Leonard UNIVERSITY OF CALIFORNIA PRESS
# Cannaregio

Cannaregio és un del sis sestieri (districtes) de la ciutat de Venècia, i el situat més al nord de la ciutat. És el segon més extens i el de més població, amb 14.927 persones l'any 2020.
L'illa di San Michele, l'històric cementiri insular, forma part del districte.

## Història

El canal Cannaregio, que va ser la ruta principal d'entrada a la ciutat fins a la construcció d'un enllaç de ferrocarril a terra ferma, va donar el districte el seu nom (Canal Regio en italià vol dir Canal Reial). La construcció del barri va començar al segle xi quan l'àrea va ser dessecada i s'hi van dragar canals paral·lels. Tot i que es van construir elegants "palazzos" de cara al Gran Canal, l'àrea va créixer principalment com a allotjament de la classe treballadora. Al començament del 1516, es va restringir els jueus a viure en una àrea del barri coneguda com a Ghetto. Aquesta àrea va ser envoltada per portes vigilades que ningú podia travessar des de la posta de sol fins al matí. Aquestes restriccions en la vida jueva diària va continuar per més de 270 anys, fins que Napoleó Bonaparte va conquerir la República veneciana el 1797. Va desfer el ghetto i va donar a tots els residents venecians la llibertat d'escollir on viure.
Al segle xix, els enginyers civils van construir un carrer que es va anomenar Strada Nuova a través de Cannaregio. També van construir un pont de ferrocarril i pont de carretera per connectar Venècia directament a Mestre. Avui, les àrees del districte al llarg del Gran Canal des de l'estació de tren de Santa Llúcia al pont de Rialto solen estar ple de turistes, però la resta de Cannaregio és residencial i relativament tranquil·la, amb mercats matinals i botigues de proximitat.

## Llocs destacats

* Ghetto venecià
* Estació de ferrocarril de Santa Llúcia
* Ponte delle Guglie
* Ponte dei Tre Archi
* Palazzo Bonfadini Vivante
* Palazzo Correr Contarini Zorzi
* Palazzo Giustinian Pesaro
* Palazzo Falier
* Palazzo Labia
* Palazzo Nani
* Palazzo Savorgnan
* Palazzo Testa
* Isola di San Michele
* Ca' Vendramin Calergi
* Ca' d'Oro
* Sacca della Misericordia

## Referències

* ↑ «Città di Venezia | Comune di Venezia - Portale dei servizi | Mappa della Popolazione residente al giorno precedente». [Consulta: 2 febrer 2020].
# Xaraian

Els Xaraian van ser una família de nakharark (nobles) d'Armènia amb feu hereditari al districte del Xirak, a l'Airarat.

## Referències

* ↑ Atabekian, Vrej. «Armenian Princely Families». The Union of the Armenian Noblement. Arxivat de l'original el 2020-07-31. [Consulta: 7 desembre 2021].
# Norbert Dürpisch

Norbert Dürpisch (Genthin, Saxònia-Anhalt, 29 de maig de 1952) va ser un ciclista amateur de l'Alemanya de l'Est que es dedicà al ciclisme en pista, especialment en la persecució. Del seu palmarès destaquen dos medalles d'or als Campionat del Món; una en persecució individual, i un altre en persecució per equips.

## Palmarès en pista

* 1976
** Campió de la RDA en Persecució
* 1977
** Campió del món amateur en Persecució
** Campió del món en Persecució per equips (amb Gerald Mortag, Matthias Wiegand i Volker Winkler)
** Campió de la RDA en Persecució
* 1978
** Campió de la RDA en Persecució
** Campió de la RDA en Persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 1975
** Vencedor de 2 etapes al Tour d'Algèria
* 1978
** 1r a la Volta a Turíngia
** Vencedor d'una etapa al Giro de les Regions

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net'
* Fitxa a cyclebase.nl'
* Fitxa a museociclismo.it'
# Çò des de Bagergata

Çò des de Bagergata és una casa del poble de Vila al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de planta rectangular, adossada a construccions veïnes, de dues plantes definides per obertures de fusta disposades simètricament, i "humarau" amb una gran llucana de dues fulles i teulada plana en el centre. La coberta és de dos vessants amb llosat de pissarra. La façana principal paral·lela a la "capièra" s'orienta a migdia, i ha estat decorada amb un sòcol que imita la pedra, mentre que la fusta pintada d'un vermell intens crea un viu contrast sobre el fons de l'arrebossat del groc pàl·lid. Damunt de la porta destaca una làpida que duu la inscripció següent ANTONIO AR[R]O//AÑO (la ñ a l'inrevés)//1787. Més amunt, una pedra triangular amb una roseta de quatre pètals inscrita en un cercle, gravada, amb una mena de creu grega en una banda.

## Història

Al segle xix el nucli de la vila tenia 42 cases cobertes de pissarra, i l'interior de fusta. Consta que el llinatge dels Arró és un dels més antics i més prestigiosos de la Val d'Aran. És possible que el nom de la casa tingui a veure amb algú provinent de Bagergue.

## Referències

* 1 2 «Çò des de Bagergata». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Maria Anna Braunhofer

Maria Anna Braunhofer (15 de gener de 1748 - 20 de juny de 1819) va ser una soprano operística, que va crear diversos papers en òperes de Wolfgang Amadeus Mozart.
Era filla de FJ Braunhofer, organista de Mondsee. Es va formar com a cantant a Venècia (1761–64) a costa de l'arquebisbe Sigismund von Schrattenbach i va estar empleada a la cort de Salzburg. Va crear la part de Die göttliche Gerechtigkeit (Justicia divina) a Die Schuldigkeit des ersten Gebots de Mozart i va ser Giacinta a La finta semplice.

## Referències

* ↑ The Cambridge Mozart Encyclopedia Arxivat 2011-07-14 a Wayback Machine.
* ↑ Tenschert, Roland. Mozart. Ein Künstlerleben in Bildern und Dokumenten (en german), 1931, p. 28.

## Bibliografia complementària

* Halliwell, Ruth. [Maria Anna Braunhofer, p. 110, a Google Books The Mozart family: four lives in a social context]. Oxford: Oxford University Press, 1998, p. 73; 93; 110–113. ISBN 0-19-816371-1.
# Adriana Johanna Haanen

Adriana Johanna Haanen (Oosterhout, 14 de juny de 1814 – Oosterbeek, Renkum, 8 d'octubre de 1895) va ser una pintora neerlandesa.

## Biografia

Adriana Johanna Haanen va néixer a Oosterhout el 14 de juny de 1814. Va ser filla de l'artista Casparis Haanen i germana dels pintors George Gillis Haanen, Elisabeth Alida Haanen, i Remigius Adrianus Haanen. Era la tia del pintor Cecil van Haanen i mestra de les pintores Anna Abrahams i Christina Alida Blijdenstein.
Haanen és coneguda per les seves pintures de fruita i flors, va morir a Oosterbeek el 8 d'octubre de 1895.

## Referències

* 1 2 3 Adriana Johanna Haanen Arxivat 2014-02-25 a Wayback Machine. in the RKD

## Enllaços externs

* Pintures per Adriana Johanna Haanen en el lloc de Regne Unit de l'Art
* Adriana Johanna Haanen a Artnet
# Cantó de Mormeiron

El cantó de Mormeiron (en francès canton de Mormoiron) és una antiga divisió administrativa francesa del departament de la Valclusa, situat al districte de Carpentràs. Té 10 municipis i el cap és Mormeiron. Va desaparèixer el 2015.

## Municipis

* Bedoin
* Blauvac
* Crilhon
* Flaçan
* Malamòrt de la Comtat
* Metàmias
* Maudena
* Mormeiron
* Sant Pèire de Vassòus
* Vielas d'Auson

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1957-1985 | Albert Artilland | Divers droite |
| 1985-2004 | Michel Maurin | Divers droite, després divers gauche |
| 2004-2015 | Max Raspail | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 5.141 | 5.669 | 5.120 | 5.020 | 4.692 | 4.721 | 4.930 |
# Carangoides bajad

Carangoides bajad és un peix teleosti de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes que es troba des de les costes del Mar Roig, del Golf d'Aden, del Golf Pèrsic i del Golf d'Oman fins a les d'Indonèsia, del Golf de Siam, de les Filipines i d'Okinawa.
Pot arribar als 55 cm de llargària total.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)