OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Unir i Construir dins la Renovació

Unir i Construir dins la Renovació (francès Unir et Construire dans le Renouveau, UC-R) és un partit polític independentista de Nova Caledònia, fundat per Jacques Lalié i altres dissidents d'Unió Caledoniana a les Illes Loyauté de cara a les eleccions provincials de Nova Caledònia de 2004.

## Presa de posició

Oposat a la gestió d'Unió Caledoniana a les Illes Loyauté que considera "massa rígida" i "poc dinàmica" que no fa prou per aturar l'èxode dels joves treballadors de les illes al Gran Nouméa, aspecte amb el que el partit centra el seu discurs i proposa la creació d'"ingressos a nivell local" (transformació de la copra, pesca, turisme) amb exempció fiscal i creació de zones franques. També fa campanya per una « doble descentralització »: a favor de la Província de les Illes Loyauté d'una part i, dins d'ella, de Lifou (la capital) vers les dues altres comunes de la província, Maré i Ouvéa. En el terreny institucional i de la ciutadania neocaledoniana, reivindica, com UC, el « corrent multiracial » (oposat al principi d'Independència kanak socialista IKS dels anys 1980) i del projecte d'independència-associació amb França.

## Resultats electorals

Des de la seva creació, la seva presència es limità a les Illes Loyauté. A les eleccions provincials de Nova Caledònia de 2004 obté l'11,18% dels vots emesos a la Província, 2 elegits de 14 a l'Assemblea Provincial i 1 escó al Congrés de Nova Caledònia (Jacques Lalié) que forma part del mateix grup parlamentari que la UNI dominada per Palika. A les eleccions municipals de 2008 va obtenir el 18,8% dels vots i 4 regidors a Lifou, el 12,9% i un regidor a Maré i només l'1,7% a Ouvéa.
A les eleccions provincials de Nova Caledònia de 2009 Jacques Lalié encapçalà la llista UNI que comprèn a les illes Loyauté UC-R, Palika, el FDIL de Cono Hamu i l'ex-president provincial d'UC Richard Kaloï. Aquesta formació restà en segon lloc darrere la Unió Caledoniana de Néko Hnepeune, amb el 24,66% dels vots i 4 consellers provincials obre 14 (només un per UC-R, Jacques Lalié) i 2 congressistes (Jacques Lalié també forma part del Congrés de Nova Caledònia com a membre de l'UNI.

## Referències

* ↑ Y. MAINGUET, « Le portrait de Jacques Lalié », Les Nouvelles Calédoniennes, 08/04/2009
# Un senyoret a Nova York

Un senyoret a Nova York (títol original: Stars and Bars) és una pel·lícula estatunidenca, dirigida per Pat O'Connor, estrenada l'any 1988. Ha estat doblada al català.
Adaptació d'un llibre de William Boyd, la pel·lícula és protagonitzada per Daniel Day-Lewis en el paper de Henderson Doors.

## Argument

Un expert d'art britànic (Daniel Day-Lewis) es desplaça a través d'Amèrica amb la finalitat de comprar una pintura de Renoir rara al Sud, però troba alguns personatges esbojarrats en el curs del seu periple.

## Repartiment

* Daniel Day-Lewis : Henderson Dauris
* Harry Dean Stanton : Loomis Gage
* Kent Broadhurst : Ben Sereno
* Maury Chaykin : Freeborn Gage
* Matthew Cowles : Beckman Gage
* Joan Cusack : Irene Stein
* Keith David : Eugene Teagarden
* Spalding Gray : Reverend T.J. Cardew
* Glenne Headly : Cora Gage
* Laurie Metcalf : Melissa
* Bill Moor : Edgar Beeby
* Deirdre O'Connell : Shanda Gage
* Will Patton : Duane Gage
* Martha Plimpton : Bryant
* Rockets Redglare : Peter Gint
* Beatrice Winde : Alma-May

## Referències

* ↑ esadir.cat. Un senyoret a Nova York. esadir.cat.
* ↑ «Stars and Bars». The New York Times.
# Un sacco bello

Un sacco bello, estrenada internacionalment com a Fun Is Beautiful, és una pel·lícula de comèdia italiana del 1980. La pel·lícula, produïda per Sergio Leone, va marcar el debut com a director de Carlo Verdone, així com el seu debut com a actor principal i com a guionista. Per aquesta pel·lícula Verdone va guanyar un David di Donatello i el Nastro d'Argento al millor actor novell.

## Argument

Carlo Verdone interpreta tres papers en tres episodis units. A la primera, el hick romà Enzo organitza un viatge a Polònia per a Ferragosto, amb l'esperança de congraciar-se amb els favors sexuals d'una bella noia polonesa amb l'ajuda d'un generós subministrament de mitges de niló (en aquells anys es consideraven com una mercaderia de luxe als països darrere del Teló d'Acer). En el segon episodi, el post-hippie Ruggero passa uns dies a la seva Roma natal, mentre repartia fulletons al semàfor i demana una oferta de diners per a una nova comuna que el seu grup està formant a Citta della Pieve, coneix el seu pare (Mario Brega) per casualitat, enmig del trànsit. El seu pare creu que el noi té problemes psicològics, i per això demana l'ajuda d'un capellà, un mestre i un nebot molt problemàtic. Aleshores, el senyor Mario canviarà la mentalitat del noi amb l'ajuda d'aquests savis, amb l'esperança que Ruggero i la seva xicota (que també és una Flower Child) trobin la manera correcta de viure en un societat moderna. Finalment, el tímid i incòmode Leo troba l'amor en una noia espanyola, però ella li posa molts problemes. De fet, ella no està sola i té la intenció de recuperar una aventura amb el seu ex.

## Argument

* Carlo Verdone: Enzo/ Ruggero/ Leo/ Don Alfio/ Anselmo/ professor
* Mario Brega: Mario
* Renato Scarpa: Sergio
* Veronica Miriel: Marisol
* Isabella De Bernardi: Fiorenza
* Sandro Ghiani: Cristiano

## Referències

* ↑ Paolo Mereghetti. Il Mereghetti. B.C. Dalai Editore, 2010. ISBN 88-6073-626-9.
* ↑ Roberto Chiti. Dizionario del cinema italiano: I Film. Gremese Editore, 2002, 1996. ISBN 8884401372.
* ↑ Enrico Magrelli. Carlo Verdone: l'insostenibile leggerezza della malinconia. Besa, 2010, 2010. ISBN 978-8849706925.
* ↑ Enrico Lancia. I premi del cinema. Gremese Editore, 1998, 1998. ISBN 8877422211.

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# VFW-Fokker

VFW-Fokker GmbH va ser una aliança d'empreses entre Fokker i Vereinigte Flugtechnische Werke (VFW) que va començar l'any 1969 i que, des d'aleshores, va controlar la iniciativa ERNO.
Entwicklungsring Nord (cercle de desenvolupament Del nord) - abreujat ERNO - va ser també una aliança d'empreses realitzada el 1961 de les empreses amb base a Bremen Weserflug i Focke-Wulf amb Hamburger Flugzeugbau amb l'objectiu de desenvolupar parts de coets i implicar-se en activitats espacials.
El 1961 van començar a treballar en una petita aeronau de transport de reacció amb el nom inicial d'Erno-61-4.
Després que Weserflug i Focke Wulf es fusionessin formalment en Vereinigte Flugtechnische Werke (VFW) l'any 1964, la denominació de l'aeronau va passar a ser VFW-Fokker 614. L'esborrany de disseny va ser esmenat a un avió de passatgers de reacció STOL amb capacitat per a 40-44 passatgers amb els motors instal·lats sobre les ales per fer més fàcils les operacions en pistes no preparades. Les subvencions del govern alemany van permetre que els desenvolupaments s'iniciessin a principis de 1966. El primer prototipus va començar el mes d'agost de 1968, però llavors VFW i Fokker va formar un holding transnacional.
VFW-Fokker va fer equip amb Republic Aviation per tal de desenvolupar el D-24 Alliance, un avió VTOL amb ala de geometria variable com a part del programa AVS (Advanced Vertical Strike).
El prototip va volar el 14 de juliol de 1971, però es va estavellar el febrer següent. Dos prototips més van volar el 1972. Les certificacionsper volar alemanyes, estatunidenques del FAA, i francesa del DGA es van completar el 1974, 1975, i 1976 respectivament. La producció col·laborativa va implicar Messerschmitt-Bölkow-Blohm (MBB) a Alemanya, Fokker VFW als Països Baixos i SABCA i la filial belga de Fairey a Bèlgica. La primera venda va ser a Cimber Air, que va començar els vols comercials el mes de novembre de 1975.
L'aliança de VFW-Fokker va afectar negativament el VFW 614, ja que Fokker necessitava vendre els seus models F27 i F28. Les subvencions nacionals van ser desviades pel programa Airbus, cosa que va suposar el final pel VFW-614. El 19 d'agost de 1977 el dinovè i últim exemplar va ser completat.Pocs VFW 614 van romandre en ús.
L'ESA el juny de 1974 va anomenar un consorci sota el comandament d'ERNO-VFW Fokker per construir moduls pressuritzats per l'Spacelab. British Aerospace, sota contracte d'ERNO-VFW Fokker, va construir cinc segments de palet en forma d'U de 3 metres de llarg.
Alemanya va proporcionar el 53.3% del cost d'Spacelab i va completar el 52.6% de tots els contractes. ERNO VFW Fokker, en competència amb MBB, va entregar el disseny guanyador, i va esdevenir el principal contractista per l'Spacelab. MBB el 1981 va absorbir VFW Fokker. La planta d'ERNO a Bremen va continuar com la seu pel disseny del Spacelab, administració de producció, testatge de components, i muntatge. Avui, és una part d'EADS Astrium Space Transportation.

## Referències

* ↑ Https://www.flightglobal.com/flightpdfarchive/1967/1967%20-%200918.PDF
* ↑ Https://warisboring.com/germany-s-Fallat-intents-a-complexió-un-fred-guerra-salt-jet/
# VG-21

La VG-21 es una carretera nacional espanyola que té una longitud aproximada de 9 km, serveix d'accés aquest a la ciutat de Vitòria per l'Est des de la  A-1 . Tot el seu recorregut és una carretera convencional. Anteriorment era un tram pertanyent a la  N-1 però que ha estat canviat de nom actualment com a N-104 .
# Tskhouk-Karckar

Tskhouk-Karckar és el nom amb el qual es coneix a un grup de cons piroclàstics que es troben en la zona central de la serralada volcànica Siunik, a la frontera entre 2 països del Caucas, Armènia i l'Azerbaidjan a 60 km SE del llac Sevan. El seu punt de màxima elevació es troba a 3.139 metres. La seva última erupció es va produir aproximadament en el 3.000 abans de crist.

## Referències

* ↑ «Tskhouk-Karckar» (en anglès). Global Volcanism Program · Department of Mineral Sciences · National Museum of Natural History Smithsonian Institution. [Consulta: 18 setembre 2022].

## Bibliografia

* Karakhanian, A.; Djrbashian, R.; Trifonov, V.; Philip, H.; Arakelian, S.; Avagian, A. «Holocene-historical volcanism and active faults as natural risk factors for Armenia and adjacent countries». Journal of Volcanology and Geothermal Research, 113, 1–2, 2002, pàg. 319–344. DOI: 10.1016/S0377-0273(01)00264-5. ISSN: 0377-0273.

## Vegeu també

* Geografia d'Armènia
* Geografia de l'Azerbaidjan
# Utetheisa pulchella

Utetheisa pulchella és una papallona nocturna de la subfamília Arctiinae i la família Erebidae. Es pot veure volar a plena llum del dia.
La larva s'alimenta de plantes com el nomoblidis (gènere Myosotis) i també d'herbes altes com la llengua de bou (gènere Echium) i altres herbes, com la borratja (gèneres Borago i Anchusa), i parts toves de les solanàcies i els heliotropis.
Hi ha tres generacions entre abril i octubre (a l'hemisferi nord) o entre novembre i maig (a l'hemisferi sud).

## Morfologia

Les ales tenen una envergadura de 29 a 42 mm i són de color blanc; a l'anvers tenen un dibuix clapejat en carmesí i puntejat de negre. En volar apareixen les ales posteriors, de lleuger to celeste i en algunes varietats grisenc. El cap té el mateix patró de coloració que les ales, i les antenes són llargues i filiformes. L'abdomen és llis i de fons blanc.
Les erugues són berrugoses i negres, amb una línia central ampla de color blanc acompanyada de dues de paral·leles més fines i de taques rogenques. Té flocs de pèls llargs a cada segment, si bé el pèl no arriba a formar vellositat.
Les crisàlides són dins de capolls de seda simples que solen estar adherits a terra, generalment sobre fulles caigudes i vegetació morta, o a trossos d'escorça i fusta vella.
A causa de la seva alimentació, les erugues acumulen una gran quantitat d'alcaloides tòxics. En conseqüència, la papallona és tòxica per contacte, i, a més, té mal gust; d'aquí ve l'original coloració de les ales, que serveix de senyal d'advertiment per als depredadors.
Quan arriba l'època de l'aparellament, els mascles fabriquen feromones gràcies al seu metabolisme a partir de les reserves d'alcaloides.

## Distribució i hàbitat

Aquesta papallona té un ampli rang de migració, la qual cosa fa que pugui estendre's per mig món, i viu a les zones temperades d'Euràsia i Australàsia.
Es troba a l'Àfrica, l'Europa meridional, l'Àsia central i meridional i Austràlia.
És típica de prats, matolls i herbassars, zones de camins i camps sense llaurar, guarets, parcel·les abandonades i fins i tot parcs urbans.

## Galeria

* "Entomologia Britannica" vol. V. Il·lustració de John Curtis (1824)
* Utetheisa pulchella (larva)
* Utetheisa pulchella
* Utetheisa pulchella kallima
* Utetheisa pulchella

## Referències

* Chinery, Michael (1988, Barcelona) Guía de campo de los insectos de España y de Europa. 4a edició. Editorial Omega.
* Karsholt, O. & E. J. van Nieukerken (2011). «Fauna Europaea. Taxon details. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Scoble, Malcom J. (1995, London) The Lepidoptera: Form, Function and Diversity. Primera edició en anglés. Editorial Oxford University Press / Natural History Museum of London.

## Enllaços externs

* Lepiforumː Utetheisa pulchella
* Funetː Utetheisa pulchella
* UKmothsː Utetheisa pulchella
* Biodiversidad Virtualː Utetheisa pulchella (castellà)
# Vaqueiro de alzada

Els vaqueiros de alzada (de l'asturlleonès vaqueiru d'alzada) són un grup ètnic i cultural d'Astúries la principal activitat del qual és la ramaderia, que realitzen segons el model d'explotació particular mitjançant una trashumància estacional.

## Costums

En el mes de maig, la família vaqueira deixa el poble d'hivern i es desplaça, amb el seu bestiar, a les brañas i els pobles d'estiu, a les zones de pastura dels ports de muntanya, on romanen fins al mes d'octubre. Amb l'arribada dels freds de l'hivern, tornen amb el seu bestiar i estris als pobles d'hivern.
Els vaqueiros d'alçada s'emparentaven entre ells, desenvolupant una cultura i un folklore molt particular i original, d'orígens ancestrals i transmès entre generacions, que arribat a avui dia pràcticament inalterat, raó per la qual són considerats un grup humà diferenciat.
Els vaqueiros d'alçada constitueixen una de les cultures vives més importants d'Astúries per no haver gairebé variat al llarg dels segles i malgrat les discriminacions sofertes per l'Església i els xaldos (nom que usaven els vaqueiros per referir-se a la població assentada a les zones agrícoles d'Astúries des de l'Edat mitjana). Els vaqueiros s'estenen per tot l'occident d'Astúries, principalment a l'actual Mancomunitat de la Comarca Vaqueira i en l'actualitat se'ls reconeix pels seus cognoms Acero, Berdasco, Boto, Redruello, Gayo, Cano, Feito, Gancedo, Garrido, Barrero, Parrondo, Freije, entre d'altres.

## Noces vaqueires

Les noces vaqueires és un acte que se celebra a l'alt d'Aristébano situat entre els concejos de Valdés i Tinéu. Aquesta festa consisteix en l'enllaç d'una parella pel ritual vaqueiro. La parella surt del poble juntament amb els vaqueiros d'honor, grups de dansa tradicional i amb el llit nupcial.
A l'esplanada reben la missa que els casa, i a la tarda es fan danses vaqueires i es lliuren els guardons de vaqueiros d'honor, a més del lliurament del dot als nuvis.

## Galeria d'imatges

* El llit en el trajecte a la cerimònia.
* Nuvi vaqueiro
* Núvia vaqueira
* Grups tradicionals de dansa com a seguici vaqueiro.

## Bibliografia

* El monte: fuente de vida y economía Fernando Ballesteros y José Luis Benito. Col·lecció: El monte asturiano. Editat per la Conselleria de Medi Rural i Pesca del Principat d'Astúries.

## Enllaços externs

* Associació Vaqueiros d'Astúries
# Tàngara de collar daurat

La tàngara de collar daurat (Iridosornis jelskii) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i zones arbustives dels Andes de l'est del Perú i est de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Tàngara de collar daurat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# USS Shenzhou (NCC-1227)

La USS Shenzhou (NCC-1227) és una nau estel·lar de l'univers fictici de Star Trek que apareix a Star Trek: Discovery. És una nau construïda el segle XXIII, de classe Walker i comandada per la capitana Philippa Georgiou des d'almenys el 2249 i fins al 2256.
Va rebre danys molt greus a l'anomenada "Batalla a les estrelles binàries" contra forces klingon liderades per T'Kuvma. En aquesta batalla, es va amotinar la seva primer oficial Michael Burnham i la mort de la seva capitana a bord de la nau insígnia, Sarcophagus quan totes dues intentaven capturar T'Kuvma. Després d'aquests fets la nau va ser evacuada i abandonada.
Sis mesos després el derelicte de la Shenzhou va ser abordat pels klingons Voq i L'Rell per aconseguir el processador de diliti del seu motor de curvatura per reparar la seva nau.

## Referències

* ↑ «USS Shenzhou» (en anglès). Memory Beta, non-canon Star Trek Wiki.
* 1 2 3 «USS Shenzhou» (en anglès). Memory Alpha.
* ↑ «Walker class» (en anglès). Memory Beta, non-canon Star Trek Wiki.
* ↑ «Battle at the Binary Stars (episode)» (en anglès). Memory Alpha.
# USV Eschen/Mauren

El USV Eschen/Mauren és un club de futbol de Liechtenstein que juga a les ciutats d'Eschen i Mauren. Juga a la lliga suïssa de futbol.

## Palmarès

* Copa de Liechtenstein de futbol: 4
** 1976, 1977, 1978, 1987
# Vicent Climent (eclesiàstic)

Vicent Climent (1410?-1474) fou un eclesiàstic i diplomàtic valencià. Fou ambaixador d'Enric VI d'Anglaterra i d'Alfons IV de Catalunya - Aragó, també va ser conseller de Joan II i mantingué amistat amb grans humanistes de l'època.

## Referències

* ↑ «Vicent Climent (eclesiàstic)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Lieja-Bastogne-Lieja 1986

La Lieja-Bastogne-Lieja 1986 fou la 72a edició de la clàssica ciclista Lieja-Bastogne-Lieja. La cursa es va disputar el diumenge 20 d'abril de 1986, sobre un recorregut de 252 km.
El vencedor final fou l'italià Moreno Argentin, per davant d'Adrie van der Poel i Dag Erik Pedersen.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Moreno Argentin | Sammontana-Bianchi | 6h 41' 21" |
| 2 | Adrie van der Poel | Kwantum Hallen-Yoko | m. t. |
| 3 | Dag Erik Pedersen | Ariostea-Gres | m. t. |
| 4 | Claude Criquielion | Hitachi-Marc-Splendor | m. t. |
| 5 | Steven Rooks | PDM-Ultima-Concorde | + 20" |
| 6 | Marc Sergeant | Lotto-Emerxil-Merckx | m. t. |
| 7 | Jean-Philippe Vandenbrande | Hitachi-Marc-Splendor | + 44" |
| 8 | Roberto Pagnin | Malvor-Bottecchia-Vaporella | m. t. |
| 9 | Hubert Seiz | Supermercati Brianzoli | + 55" |
| 10 | Heinz Imboden | Cilo-Aufina | + 1'00" |

## Referències

* «Cyclisme - Liège - Bastogne - Liège - 1986» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 22 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès) (francès)
# Alba Barnusell i Ortuño

Alba Barnusell i Ortuño (Granollers, 26 de juliol de 1979) és una política catalana, actualment alcaldessa de Granollers des de l'1 d'abril de 2022.

## Biografia

Llicenciada en Comunicació Audiovisual per la Universitat Pompeu Fabra. Ha treballat com a periodista a Granollers Televisió i com a productora de la companyia de dansa Marta Carrasco.
És regidora de l'Ajuntament de Granollers des de 2003, al capdavant de les regidories de Joventut i Imatge i Comunicació (2003-2007); Cultura i Comunicació (2007-2011); Cultura, Comunicació i Imatge i Relacions Ciutadanes (2011-2015); Comunicació, Relacions Institucionals, Serveis Jurídics, Contractació, Programació, Processos Estratègics i Cooperació i Solidaritat (2015-2019). Entre 2019 i 2023 fou Coordinadora de Govern, 1a tinent d'alcalde i regidora de Planificació Estratègica i Governança. És diputada delegada de Polítiques d'Igualtat de la Diputació de Barcelona des de l'11 de juliol de 2019. És alcaldessa de Granollers des de l'1 d'abril de 2022. A les eleccions municipals de 2023, va revalidar l'alcaldia, mantenint la majoria absoluta.

## Referències

* 1 2 Periódico, El. «Resultados elecciones en Granollers 2023: El PSC gana y mantiene la mayoría absoluta» (en castellà), 26-05-2023. [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ «Biografia d'Alba Barnusell i Ortuño (Aj. de Granollers)» (en català). [Consulta: 20 abril 2022].
* ↑ 324cat. «Alba Barnusell, investida alcaldessa de Granollers: "Em sento preparada per seguir transformant la ciutat"», 01-04-2022. [Consulta: 22 juny 2023].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Poblat de la Penya Ajuerà (Assuévar)

El Poblat de la Penya Ajuerá és un poblat de l'edat del bronze, situat en un promontori rocós pròxim a la localitat d'Assuévar, comarca de l'Alt Palància, catalogat com Bé d'Interès Cultural segons obra en la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana, amb codi identificatiu: 12.07.018-006, no presentant inscripció ministerial, malgrat la seva declaració genèrica amb la tipologia de jaciment arqueològic.

## Història

Assuévar té l'origen en l'Edat de Bronze, al voltant de l'any 1500 aC; època de la prehistòria en el qual existia a la zona un petit poblat situat en l'anomenada "Penya Ajuerá". Amb el pas del temps la zona va ser ocupada per diferents pobles que van dur a terme transformacions en l'assentament poblacional.

## Descripció

El poblat tenia reduïdes dimensions, i se situava en una elevació que es veia perfectament defensada per escarpes i vessants pronunciades, que reforçaven amb muralles construïdes en les zones més accessibles.
Actualment del poblat es poden apreciar les restes d'unes alineacions de pedra que presenten disposició circular, que apareixen cobertes de pedres soltes i abundant vegetació. També es veuen alineacions de pedra que podria considerar-se part d'una muralla. A la Penya Ajuerá, promontori rocós situat en les proximitats de la població, s'obre un arc (de 8 metres d'altura i entre 2 i 5 metres d'amplada), que comunica les dues parts de la muntanya, i que es veu des de tot el terme. Geològicament el promontori està constituït per les calcàries dolomítiques gris blavoses molt tableadas i fràgils que solen predominar per la zona. Al costat de l'arc natural hi ha algunes coves petites i abrics, destacant una obertura a la part posterior, que pot semblar una simple esquerda, però que penetra fins a 15 metres seguint una trajectòria sinuosa i arribant a aconseguir uns 10 metres per sobre del camí que condueix l'arc natural, podent-se considerar com la cova, de formació erosiva, més profunda trobada a la zona.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=5602&lang=ca. Data de consulta: 9 agost 2024.
* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/detalles_bics.asp?IdInmueble=4746
* 1 2 http://www.azuebar.es/content/resena-historica Arxivat 2014-10-30 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.xn--senderosmontaosos-rxb.com/historia/azuebar.html Arxivat 2014-10-21 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.cuevascastellon.uji.es/ES6D01.php?id=560
* 1 2 http://www.turismodecastellon.com/700746_es/Pe%C3%B1a-Ajuer%C3%A1-(Azuebar).-Restos-antiguos-llenos-de-historia/ Arxivat 2014-10-28 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Catàleg Espeleològic d'Assuévar (Alt Palància). Bering núm 5 desembre 2001 Pàg.6.