OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gos de mostra

El gos de mostra o ca d'armada (en anglès pointer) és un dels diversos tipus de gos de caça.
El nom fa referència al fet que l'instint del gos li fa apuntar o mostrar amb el musell la direcció on es troba la peça de caça, la qual cosa permet al caçador de moure's per a poder tenir la peça a tir.
Els gossos de mostra es seleccionen entre aquells amb un bon instint olfactori (com els rastrejadors, que solen caçar en gossades) el qual solen desenvolupar a partir dels dos mesos d'edat. Alguns han de menester un entrenament per a desenvolupar-lo de la millor manera.

## Races

Les principals races de gos de mostra són les de tipus pòinter i setter com:
* Setter escocès
* Pòinter anglès
* Setter anglès
* Setter irlandès vermell i blanc (primigeni)
* Setter irlandès
Les següents races es consideren gossos de caça polivalents (de mostra i de cobrament):
* Antic gos de mostra danès
* Brac de Weimar
* Bracs
* Grifó eslovac
* Grifó korthal
* Labrador retriever
* Münsterländer gran
* Münsterländer petit
* Pachon navarrès
* Perdiguer de Burgos
* Perdiguer de Drenthe
* Perdiguer frisó
* Perdiguer portuguès
* Gos de mostra alemany de pèl llarg
* Gos de mostra del Canadà (Canadian pointer)
* Pudelpòinter
* Retriever de Nova Escòcia
* Spaniel Bretó
* Spaniel francès
* Spinone
* Stichelhaar
* Terrier alemany
* Vizsla (2 varietats de pèl)

## Vegeu també

* Gos de caça
* Saús
* Gos aixecador
* Gos cobrador
* Llebrer
* Gos tofoner
* Gos pastor

## Referències

* ↑ «Diccionari català-valencià-balear». [Consulta: 20 maig 2020].
* Fergus, Charles. Gun Dog Breeds, A Guide to Spaniels, Retrievers, and Pointing Dogs, The Lyons Press, 2002. ISBN 1-58574-618-5
# Cantó de Plasença

El cantó de Plasença és un cantó del departament francès del Gers amb les següents communes:
* Beumarchés
* Caüsac d'Ador
* Canet
* Colomer e Mont Devath
* Galiatz
* Gots
* Isòtges
* Ju e Bethlòc
* La Serrada
* Plasença
* Preishac d'Ador
* Sent Aunís e Lengròs
* Tasca
* Tièste e Los Uranhós

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1992 | Jean-Louis Quéreillahc | PS |
| 1992- | Régis Soubabère | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.082 | 4.391 | 4.236 | 4.163 | 4.120 | 4.081 | 4.206 |
# Yonten Gyatso

Yonten Gyatso, Gyalwa Yonten Gyatso (tibetà:ཡོན་ཏན་རྒྱ་མཚོ་, wyllie:yon tan rgya mtsho, pinyin tibetà:Yoindain Gyaco) (1589- 1616), va ser el 4t Dalai-lama.
Amb el 6è Dalai Lama, són els únics no tibetans. Va néixer en la família real dels kans mongols i va ser descendent del Genguis Kan, el que li va portar problemes d'índole política.
# Corre-soques gorjablanc

El corre-soques gorjablanc (Premnoplex tatei) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de la selva pluvial de les muntanyes costaneres del nord i nord-est de Veneçuela.

## Taxonomia

La subespècie del nord-est de Veneçuela és considerada per alguns autors una espècie diferent:
* Premnoplex pariae – corre-soques de Paria.

## Referències

* ↑ corre-soques gorjablanc«Corre-soques gorjablanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/03/2021(català)
* ↑ corre-soques de Paria«Corre-soques gorjablanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/03/2021(català)
# Renera

Renera és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb Fuentelviejo, Moratilla de los Meleros, Hueva, Hontoba, Loranca de Tajuña, Aranzueque i Armuña de Tajuña.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 70 | 70 | 59 | 61 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Festival de Cinema Internacional d'Animació d'Ottawa

El Festival de Cinema Internacional d'Animació d'Ottawa, en anglès Ottawa International Animation Festival o OIAF, és un festival de cinema d'animació que se celebra anualment a Canadà des de l'any 1976. Juntament El Festival de Cinema d'Animació d'Annecy a França, el Festival Internacional d'Animació d'Hiroshima al Japó, i el Festival Mundial de Cinema d'Animació de Zagreb a Croàcia, està organitzat i subvencionat per l'Associació Internacional de Cinema d'Animació o ASIFA.
És un festival de caràcter competitiu dirigit a films d'animació i està organitzat de manera que hi ha tres grups diferents de jutges i diferents premis.
* The Competition Feature Jury: Està format per tres personalitats del món de la cinematografia animada, l'any 2019 per exemple van ser la Elizabeth Hobbs, el Faiyaz Jafri i el Lei Lei, i dona els premis més importants com per exemple el premi al llargmetratge d'animació.
* The Competition Short Jury: També està format per personatges importants del món de l'animació i s'encarrega dels premis destinats als curtmetratges. L'any 2019 els jutges d'aquesta categoria van ser Emily Pelstring, Piotr Bosacki, i Eva Cvijanovic.
* The Kids Jury: Format per nens i nenes d'entre 8 i 12 anys representa la visió infantil del públic i fa mencions honorables als films més destacats pels infants. Aquest jurat infantil és una de les principals característiques del festival.
Des de la seva inauguració el festival ha anat guanyant protagonisme any rere any fins al punt que el 2019 van aconseguir una assistència total de 28000 espectadors, contant fans, productors, artistes... i van projectar més de 80 films acompanyats de diverses xarrades i activitats complementàries.

## Referències

* ↑ «Ottawa International Animation Festival» (en anglès). [Consulta: 18 novembre 2019].
# Cassitèrides

Les Cassitèrides eren unes illes antigues de localització imprecisa, un territori desconegut ja visitat abans al neolític final, i després pels fenicis, els grecs i els romans. S'hi explotava l'estany i el nom prové de la paraula grega d'aquest metall: κασσίτερος (cassiteros).
Per als grecs eren en algun lloc enllà de Columnes d'Hèrcules (Gibraltar) una zona poc coneguda per ells. Hi ha poca informació concreta sobre la situació geogràfica i molta llegenda. El primer esment escrit conservat prové d'Heròdot quan parla sobre els límits d'Europa: «ni sé que hi hagi unes illes Cassitèrides, d'on ens arriba l'estany. […] malgrat les meves investigacions, no he pogut sentit mai de ningú que hagi vist amb els seus ulls que existeixi una mar als confins d'Europa. Sigui com sigui, el cert és que l'estany i l'ambre ens arriben de la fi extrem de la terra.»
Les teories modernes van situar les «illes de l'estany», entre d'altres, a les illes Scilly, Cornualla, les illes britàniques, un lloc de Bretanya, entre la boca del Loire i la península de Kiberen (Quiberon), la costa atlàntica de la península ibèrica, tot i les Açores. En la indústria metal·lúrgica des de l'edat de bronze, l'estany era crucial, i això va quedar també a l'edat de ferro, on econòmicament era més important que l'or i doncs una mena de El Dorado més o menys mític per a l'estany en l'imaginari col·lectiu és força probable, ja que al «món conegut» (el mediterrani), no hi havia cap jaciment d'estany documentat. El que és segur és que en tots els endrets mencionats, hi havia estany explotable amb els mitjans tècnics de l'antiguitat. Si, i en l'afirmativa com i per quina ruta marítima van arribar al mediterrani és menys segur: aleshores la navegació es feia a curta distància d'una estació comercial a l'altre. Hi havia molts intermediaris com que cada navegant només feia el tram ben conegut en una mar hostil. Cada lloc de transbord podria ser vist com a «cassitèrid». També és possible que la denominació va canviar, quan a l'època romana l'explotació de l'estany a la costa atlàntica de la península ibèrica va fer el viatge cap a un lloc de les illes britàniques econòmicament menys rendible.

## Referències

* ↑ «Cassitèrides». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Däumer, Jörg H. «Zur Lage der legendären Zinninseln (Kassiteriden) aus der Sicht des Historikers» (en alemany). Abhandlungen der Naturhistorischen Gesellschaft Nürnberg, 43, 2000, pàg. 9-22.
* ↑ Heròdot; Gestí, Joaquim (traductor). Història (en grec antic, català). Llibre III. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 2000, p. 100-104. ISBN 9788472258655.
* ↑ R.G.L.. «Casite'rides». A: William Smith (red.). Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
* ↑ Däumer, 2000, p. 21-22.
# Calories buides

Calories buides és una expressió utilitzada en nutrició per designar l'energia present en productes, especialment els molt calòrics, que aporten únicament o bàsicament energia (calories) però només una quantitat nul·la o negligible de nutrients necessaris (vitamines, minerals, etc.). Alguns casos típics d'aliments amb calories buides són els aperitius i les llaminadures industrials, les hamburgueses dels locals de menjar ràpid i l'alcohol.
Una petita quantitat a la dieta d'aliments amb calories buides, en una persona sana, no és perjudicial, si no aporta elements tòxics o perjudicials per a la salut. El concepte va començar a rebre importància amb les dietes actuals d'algunes persones del primer món que es caracteritzen per constar pràcticament només d'aquests productes. El resultat és que, tot i ingerir grans quantitats d'aliments i tenir unes elevades reserves d'energia (fins i tot, sovint, patir obesitat), aquestes persones tenen mancances nutricionals i poden tenir malalties típiques de la malnutrició (que fins fa poc s'associava a l'alimentació insuficient), com pot ser l'escorbut.
Hom associa en especial les calories buides amb certs productes industrials molt elaborats i compostos principalment per una elevadíssima quantitat de greix o hidrats de carboni o ambdós. A més, els productes no dolços solen tenir un excés de sal, i la majoria contenen quantitats elevades de conservants, colorants i altres additius. Per a augmentar els beneficis econòmics i abaixar els costos, la carn, el peix, el sucre, l'oli d'oliva, els vegetals, etc. se substitueixen, en la mesura tècnicament possible, per altres matèries primeres més econòmiques, que solen ser greixos animals o vegetals de baixa qualitat, sucres de baixa qualitat i aromatitzants. El resultat és un producte que, malgrat ser econòmicament interessant, no ho és gens nutricionalment, ja que la seva aportació és buida.

## Vegeu també

* Energia dels aliments
* Menjar ràpid
# Josep Lluís Postigo i Garcia

Josep Lluís Postigo i Garcia (Sant Gregori, Gironès, 12 d'agost de 1966) és un advocat i polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la VII i VIII Legislatures.
Es llicencià en dret per la Universitat Autònoma de Barcelona, on ha fet un postgrau en dret urbanístic. Actualment exerceix d'advocat i és membre del Col·legi d'Advocats de Girona.
El 1994 ingressà a Iniciativa per Catalunya - Verds (ICV), grup amb el que ha estat regidor de l'Ajuntament de Llagostera (1995-1999), conseller comarcal del Gironès per ICV (1995-1999) i per l'Associació d'Agrupacions d'Electors del Gironès (AAEG) (1999-2003) i president del complex per a la gestió i el tractament de residus de Solius (2001-2007). Ha estat diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2003 i 2006 per ICV, alcalde de Llagostera el 2003-2007, actualment n'és regidor.

## Referències

* ↑ «Alcaldes de Llagostera». Arxivat de l'original el 2015-06-22. [Consulta: 3 agost 2015].

## Enllaços externs

* Diputats del Parlament de Catalunya en la VIII Legislatura, p. 130
# Àlex Giménez Imirizaldu

Alex Giménez Imirizaldu (Barcelona, 1970) és arquitecte per l'ETSAB. Ha treballat amb Beth Galí, Manuel de Solà Morales, Enric Miralles i Manuel Ruisánchez entre altres fins a 1998, quan forma un estudi propi, especialitzat en projectes d'arquitectura, urbanisme i art urbà. Des de 2001 és professor d'Urbanisme i ordenació del territori de l'ETSAB, Universitat Politècnica de Catalunya. Ha dirigit, dissenyat, comissariat i/o participat en exposicions al COAC, Museu Marítim de Barcelona, Arts Santa Mònica, IMPUCV (Barcelona), FAD i MACBA. Escriu a revistes especialitzades i tradueix textos d'arquitectura i urbanisme per a l'editorial Gustavo Gili. És creador del concurs Racons Públics de participació ciutadana i exerceix de comissari en les edicions de Barcelona i Bilbao. Ha sigut activista de la lluita contra la SIDA, tresorer de Stop Sida i fundador el 1989 del Telèfon Rosa d'ajut al col·lectiu de lesbianes, gais, bisexuals i transsexuals.

## Referències

* ↑ «Àlex Giménez». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 13 abril 2016].
# Corre-soques del Roraima

El corre-soques del Roraima (Roraimia adusta) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae) i única espècie del gènere Roraimia Chapman, 1929.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i matoll Bosc, matolls del sud de Veneçuela, oest de Guyana i l'adjacent nord del Brasil.

## Referències

* ↑ «Corre-soques del Roraima». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. REV. 29-12-2010, (català)
# Renesas Electronics

Renesas Electronics Corporation (ルネサス エレクトロニクス株式会社, Runesasu Erekutoronikusu Kabushiki Gaisha) és un fabricant japonès de semiconductors amb seu a Tòquio, Japó, inicialment fundat com a Renesas semiconductors el 2002, després s'hi van adherir Hitachi i Mitsubishi excloent les memòries (DRAM), a les quals NEC Electronics es va fusionar el 2010, la qual cosa va provocar un canvi menor en el nom i el logotip de l'empresa.
Entre els anys 2000 i principis de la dècada de 2010, Renesas havia estat una de les sis empreses de semiconductors més grans del món. A partir del 2022, és la tercera empresa de semiconductors d'automoció més gran del món i el proveïdor de microcontroladors més gran. La companyia també té presència en els mercats de circuits integrats de senyal analògic i mixt, dispositius de memòria i SoC.
La marca Renesas és una contracció de "Renaissance Semiconductor for Advanced Solutions".

## Història

Renesas Electronics va començar a operar l'abril de 2010, mitjançant la integració de NEC Electronics, establerta el novembre de 2002 com a spin-off de les operacions de semiconductors de NEC amb l'excepció del negoci DRAM, i Renesas Technology establerta l'abril del 2003, l'empresa conjunta de xips no DRAM d'Hitachi i Mitsubishi. Els negocis de DRAM dels tres havien passat a formar part d'Elpida Memory, que va fer fallida el 2012 abans de ser adquirida per Micron Technology.
Repartiment del capital:
| Hitachi | 30,62 % |
| Mitsubishi Electric | 25,05 % |
| Japan Trustee Services Bank (en) | 18,75 % |
| NEC | 16,71 % |
L'abril de 2010 es va arribar a un acord bàsic per fusionar i es va materialitzar el primer dia, formant la quarta empresa de semiconductors per ingressos segons una estimació d'iSuppli.
L'any fiscal que va finalitzar el març de 2014, Renesas va registrar el seu primer benefici net des que va començar a operar com a Renesas Electronics Corporation el 2010.
El desembre de 2022, Renesas va guanyar el "Premi a l'empresa de semiconductors d'Àsia i el Pacífic excepcional" 2022 de Global Semiconductor Alliance.
L'abril de 2023, Renesas es va incloure a les 225 accions que componen la mitjana d'accions Nikkei.

## Referències

* ↑ «Hitachi and Mitsubishi Combine to form Renesas Technology, the World's Largest Microcontroller Company!» (en anglès). Microcontroller.com, Apr 1, 2003. [Consulta: 16 gener 2021].
* ↑ «Top25: Semiconductor suppliers in 2010» (en anglès). evertiq.com. [Consulta: 17 gener 2021].
* ↑ «Renesas Electronics Corporation» (en anglès). fitchratings.com. [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ «Hitachi and Mitsubishi Combine to form Renesas Technology, the World's Largest Microcontroller Company!» (en anglès). Microcontroller.com, Apr 1, 2003. [Consulta: 16 gener 2021].
* ↑ «Financial Highlights» (en anglès). [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ «Renesas Wins 2022 "Outstanding Asia-Pacific Semiconductor Company Award" by Global Semiconductor Alliance» (en anglès). renesas.com, December 12, 2022.
* ↑ «Changes to the Nikkei Stock Average» (en anglès), March 3, 2023.
# Cas intransitiu

* Casos gramaticals
* Llista de casos gramaticals
* Cas abessiu
* Cas ablatiu
* Cas absolutiu
* Cas adessiu
* Cas adverbial
* Cas al·latiu
* Cas benefactiu
* Cas causal
* Cas causal final
* Cas comitatiu
* Cas datiu
* Cas dedatiu
* Cas delatiu
* Cas disjuntiu
* Cas distributiu
* Cas distributiu temporal
* Cas elatiu
* Cas essiu
* Cas essiu formal
* Cas essiu modal
* Cas exessiu
* Cas final
* Cas formal
* Cas genitiu
* Cas il·latiu
* Cas inessiu
* Cas instructiu
* Cas instrumental
* Cas latiu
* Cas locatiu
* Cas modal
* Cas multiplicatiu
* Cas objectiu
* Cas oblic
* Cas partitiu
* Cas possessiu
* Cas postposicional
* Cas preposicional
* Cas prolatiu
* Cas prosecutiu
* Cas separatiu
* Cas sociatiu
* Cas sublatiu
* Cas superessiu
* Cas temporal
* Cas terminatiu
* Cas translatiu
* Cas vial
* Cas vocatiu
* Arranjament morfosintàctic
* Cas absolutiu
* Cas acusatiu
* Cas ergatiu
* Cas instrumental
* Cas instrumental comitatiu
* Cas intransitiu
* Cas nominatiu
* Declinació
* Declinació alemanya
* Declinació basca
* Declinació eslovaca
* Declinació eslovena
* Declinació irlandesa
* Declinació islandesa
* Declinació llatina
* Declinació polonesa
* Declinació russa
* Declinació sèrbia
* Declinació txeca
El cas intransitiu és un cas gramatical emprat en algunes llengües per marcar el subjecte d'un verb intransitiu, però mai el d'un de transitiu. Se sol trobar en llengües ergativo-acusatives.
# Canzoni nel mondo

Canzoni nel mondo és una pel·lícula italiana del 1963 dirigida per Vittorio Sala, a mig camí entre el documental i un musical que fa un repàs pels cantants italians de música lleugera, alternant cançons amb sketches còmics. Una de les estrelles és Dean Martin, qui encara que estatunidenca era fill d'immigrants italians i, moltes vegades, cantava en italià.

## Repartiment

Gilbert Bécaud, Marpessa Dawn, Peppino di Capri, Juliette Gréco, Dean Martin, Melina Merkuri, Mick Micheyl, Mina, Georges Ulmer i Rika Zaraï.

## Referències

* ↑ Canzoni nel mondo a mymovies.it
* ↑ Canzoni nel mondo a comingsoon.it

## Enllaços externs

* Canzoni nel mondo a YouTube
* Canzoni nel mondo a Il Cinematografo
# John Lewis

John Lewis és el nom dels següents personatges:
* John Frederick Lewis (1805 – 1876), pintor anglès
* John-Lewis Brown (1829 – 1890), pintor francès
* John Lewis (àrbitre) (1855 – 1926), futbolista i àrbitre anglès
* John Lewis (filòsof) (1889 - 1976), filòsof marxista britànic
* John Lewis (pianista) (1920 – 2001), pianista i compositor estatunidenc
* John Lewis (polític) (1940 - 2020), polític i líder dels drets civils estatunidenc
* John Lewis Hall (n. 1934), físic i professor universitari estatunidenc
* John Lewis Krimmel (1786 – 1821), pintor estatunidenc
* Johnny Lewis (1983 – 2012), actor estatunidenc
# Corre-soques orellut del Pacífic

El corre-soques orellut del Pacífic (Pseudocolaptes johnsoni) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae). Habita la selva humida de les muntanyes de l'oest de Colòmbia i d'Equador.

## Referències

* ↑ «Corre-soques orellut del Pacífic». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. REV. 29-12-2010, (català)
# Renfrewshire

Renfrewshire, oficialment Comtat de Renfrew, és un comtat d'Escòcia. De manera oficial, aquesta regió forma part d'un comtat tradicional i d'una àrea comandada escocesa. El comtat va ser, així mateix, una divisió administrativa per al govern local fins al 1975, i entre 1890 i 1975 va tenir el seu propi consell electe. Des del 1975 va ser administrat com un districte de la recentment creada regió de Strathclyde.

## Història

El Renfrewshire històric comprenia les zones de Renfrewshire, East Renfrewshire i Inverclyde, cadascuna de les quals es correspon amb els districtes de Strathclyde: Renfrew, Eastwood i Inverclyde. Va tenir els seus orígens en el senyoriu de Strathgryfe, de la Casa d'Estuard.
Renfrewshire com a comtat tradicional va incloure moltes zones annexades i perifèriques de Glasgow en els anys 1920.

## Enllaços externs

* Renfrewshire a Curlie
# Cas multiplicatiu

* Casos gramaticals
* Llista de casos gramaticals
* Cas abessiu
* Cas ablatiu
* Cas absolutiu
* Cas adessiu
* Cas adverbial
* Cas al·latiu
* Cas benefactiu
* Cas causal
* Cas causal final
* Cas comitatiu
* Cas datiu
* Cas dedatiu
* Cas delatiu
* Cas disjuntiu
* Cas distributiu
* Cas distributiu temporal
* Cas elatiu
* Cas essiu
* Cas essiu formal
* Cas essiu modal
* Cas exessiu
* Cas final
* Cas formal
* Cas genitiu
* Cas il·latiu
* Cas inessiu
* Cas instructiu
* Cas instrumental
* Cas latiu
* Cas locatiu
* Cas modal
* Cas multiplicatiu
* Cas objectiu
* Cas oblic
* Cas partitiu
* Cas possessiu
* Cas postposicional
* Cas preposicional
* Cas prolatiu
* Cas prosecutiu
* Cas separatiu
* Cas sociatiu
* Cas sublatiu
* Cas superessiu
* Cas temporal
* Cas terminatiu
* Cas translatiu
* Cas vial
* Cas vocatiu
* Arranjament morfosintàctic
* Cas absolutiu
* Cas acusatiu
* Cas ergatiu
* Cas instrumental
* Cas instrumental comitatiu
* Cas intransitiu
* Cas nominatiu
* Declinació
* Declinació alemanya
* Declinació basca
* Declinació eslovaca
* Declinació eslovena
* Declinació irlandesa
* Declinació islandesa
* Declinació llatina
* Declinació polonesa
* Declinació russa
* Declinació sèrbia
* Declinació txeca
El cas multiplicatiu és un cas gramatical emprat per marcar el nombre d'alguna cosa (ex: "tres vegades"). Aquest cas el trobem principalment en hongarès i en finès.
En finès aquest és un cas adverbial que es forma amb el sufix -sti, i que fet servir amb un nombre cardinal denota el nombre d'accions, per exemple, viisi (cinc) esdevé en multiplicatiu viidesti (cinc vegades). Usat amb adjectius es refereix al significat de l'acció, el que correspondria al sufix català -ment: nopea (ràpid) →nopeasti (ràpidament). També es pot utilitzar amb un reduït nombre de noms: leikki (jugar) → leikisti (només estava jugant amb tu, és una broma, no ho deia de debò). A més a més actua com a intensificador quan s'usa amb una paraulota: paskiainen (cabró) → paskiainensti (cabronàs).

## Referències

* ↑ Mencionat a: István Kenesei, Anna Fenyvesi, Robert Michael Vago, Hungarian, pàgina xxviii, 1998 - 472 pàgines [Cerca a google book]
* ↑ [«Finnish Grammar – Adverbial cases (anglès)». Arxivat de l'original el 2007-12-16. [Consulta: 23 agost 2009]. Finnish Grammar – Adverbial cases (anglès)]
# Carentoir

Carentoir (en bretó Karantoer) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 2.698 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.312 | 2.435 | 2.355 | 2.556 | 2.495 | 2.544 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2008 | Noël Rocher | Divers droite |
| 2008- | Catherine Lamour | Divers droite |
# Josep Estartús i Aiguabella

Josep Estartús i Aiguabella (Sant Privat d'en Bas, 1811 - Sant Privat d'en Bas, Garrotxa 1887) va ser un capitost carlí.
D'origen humil, de jove ingressà al Seminari de Girona, a les darreries del 1833, d'on en sortí per fer-se voluntari carlí. Participà en les tres guerres carlines i en els aixecaments de 1855 i 1869.
Destacà en nombrosos fets d'armes, com al setge d'Olot, el 1835, durant la Primera Guerra Carlina, que li valgué la graduació de comandant, abans d'acabar la campanya amb el grau de coronel.
Durant la Guerra dels Matiners, participà en l'acció del Pasteral i l'ocupació d'Olot el 1848 a les ordres de Ramon Cabrera, per la qual fou nomenat comandant general de la primera divisió, amb la graduació de brigadier.
El 1869 prengué part en l'aixecament de la provincia de Girona, amb el grau de mariscal de camp. Patí cinc exilis -dos a França, un a Suïssa, un a Itàlia i un a Anglaterra. El 1875, igual que Ramon Cabrera, reconegué Alfons XII. Morí el 28 de desembre de 1887.

## Referències

* La guerra dels Matiners a Catalunya (1846-1849). Robert Vallverdú i Martí Publicacions de l'Abadia de Montserrat 2002 pàg 404
* Diccionario histórico del carlismo. Josep Carles Clemente. Pamiela 2006. pàg 212