OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Diòcesi d'Ebebiyín

La Diòcesi d'Ebebiyín (llatí: Diœcesis Ebebiyinensis) és una seu de l'Església catòlica situada a la ciutat f'Ebebiyín (Guinea Equatorial), que és sufragània de l'Arxidiòcesi de Malabo. Va ser constituïda el 15 d'octubre de 1982.

## Informació general

Aquesta diòcesi va ser erigida en 1982 sobre la diòcesi de Bata, en la part oriental del país, sobre les províncies de Kié-Ntem i Wele-Nzas. És de ritu llatí (o romà), pertany a la Província Eclesiàstica de Malabo.

## Organització

Es troba sobre les províncies de Kié-Ntem i Wele-Nzas i està dividida en 10 parròquies.

### Bisbat

El 19 de febrer de 2011, el Sant Pare va nomenar bisbe de la diòcesi d'Ebebiyín a Guinea Equatorial a Juan Nsue Edjang Mayé, fins ara rector de la parròquia de Nuestra Señora del Carmen i de María Auxiliadora a l'illa de Bioko. cal ressaltar que Nsue va realitzar els seus estudis eclesiàstics en el Seminari Diocesà de Tenerife (Illes Canàries, Espanya) i es va llicenciar posteriorment a Toledo (Espanya) en Història eclesiàstica.
Juan Nsue Edjang Mayé va néixer a Micomeseng, Kié-Ntem el 9 de novembre de 1957, va ser ordenat sacerdot el 25 de març de 1995 i incardinat en l'arxidiòcesi de Malabo. Ha estat rector de la Catedral de Malabo, ecònom de la mateixa arxidiòcesi i director espiritual i formador en el seminari interdiocesà de la Puríssima de Bata.

## Episcopologi

* Ildefonso Obama Obono (15 d'octubre de 1982 - 9 de juliol de 1991) Arquebisbe de Malabo
* Juan Matogo Oyana C.M.F. (11 d'octubre de 1991 - 11 de maig de 2002) Bisbe de Bata
* Alfredo María Oburu Asue C.M.F. (8 de març de 2003 - 27 d'agost de 2006)
* Juan Nsue Edjang Mayé (19 de febrer de 2011-)

## Referències

* ↑ «Miguel Ángel Nguema Bee toma posesión como nuevo Obispo de Ebebiyin». PDGE - Partido Democrático de Guinea Ecuatorial. [Consulta: 21 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Catholic Hierarchy
* Giga-Catholic
# Dischistodus chrysopoecilus

Dischistodus chrysopoecilus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia, Singapur, les Filipines, Palau, Nova Guinea i Salomó.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Discherodontus schroederi

Discherodontus schroederi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a les conques dels rius Mekong i Chao Phraya.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Doi, A., 1997. A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia. Jap. J. Ichthyol. 44(1):1-33.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dinàmica quàntica

En física, la dinàmica quàntica és la versió quàntica de la dinàmica clàssica. La dinàmica quàntica tracta els moviments, l'energia i intercanvis d'impuls de sistemes; el comportament del qual es regeix per les lleis de la mecànica quàntica. La dinàmica quàntica és rellevant per als camps incipients, com la computació quàntica i l'òptica atòmica.
En matemàtiques, la dinàmica quàntica és l'estudi de les matemàtiques darrere de la mecànica quàntica. En concret, segons un estudi de la dinàmica, aquest camp investiga la mecànica quàntica com el canvi observable en el temps. Fonamentalment, això implica l'estudi d'automorfismes d'un paràmetre de l'àlgebra de tots els operadors delimitats en l'espai de Hilbert observables (que són els operadors autoadjunts). Aquestes dinàmiques s'entenien ja en la dècada de 1930, després que Wigner, Stone, Hahn i Hellinger van treballar en el camp. Recentment, els matemàtics en el camp han estudiat sistemes mecànics quàntics irreversibles sobre àlgebres de von Neumann.

## Vegeu també

* Teoria quàntica de camps
* Semigrup
* Moviment brownià
* Dilació

## Referències

* ↑ Joan Vaccaro. «Centre for Quantum Dynamics, Griffith University». Quantiki, 26-06-2008. Arxivat de l'original el 2009-10-25. [Consulta: 25 gener 2010].
* ↑ Wyatt, Robert Eugene; Corey J. Trahan. Quantum dynamics with trajectories. Springer, 2005. ISBN 9780387229645.
* ↑ Teufel, Stefan. Adiabatic perturbation theory in quantum dynamics. Springer, 1821. ISBN 9783540407232.
* ↑ Price, Geoffrey L. Advances in quantum dynamics. AMS Bookstore, 2003. ISBN 9780821832158.
# Distribució de Kumaraswamy

En probabilitat i estadística, la distribució doble acotada de Kumaraswamy és una família de distribucions de probabilitat contínues definides a l'interval (0,1). És similar a la distribució Beta, però molt més senzill d'utilitzar especialment en estudis de simulació ja que la seva funció de densitat de probabilitat, funció de distribució acumulada i funcions quantils es poden expressar en forma tancada. Aquesta distribució va ser proposada originalment per Poondi Kumaraswamy per a variables que estan limitades inferior i superior amb una inflació zero. Això es va estendre a les inflacions als dos extrems [0,1] en el treball posterior amb S. G . Fletcher.

## Caracterització
### Funció de densitat de probabilitat

La funció de densitat de probabilitat de la distribució de Kumaraswamy sense tenir en compte cap inflació és
$f(x;a,b)=abx^{a-1}{(1-x^{a})}^{b-1},\ \ {\mbox{where}}\ \ x\in (0,1),$ i on a i b són paràmetres de forma no negatius.

### Funció de distribució acumulada

La funció de distribució acumulada és
$F(x;a,b)=\int _{0}^{x}f(\xi ;a,b)d\xi =1-(1-x^{a})^{b}.\$

## Exemple

Un exemple de l'ús de la distribució de Kumaraswamy és el volum d'emmagatzematge d'un dipòsit de capacitat z el límit superior del qual és z$_{max}$ i el límit inferior és 0, que també és un exemple natural per tenir dos inflacions, ja que molts embassaments tenen probabilitats diferents de zero per a tots dos buits. i estats d'embassament plens.

## Referències

* ↑ Kumaraswamy, P. Journal of Hydrology, 46, 1–2, 1980, pàg. 79–88. Bibcode: 1980JHyd...46...79K. DOI: 10.1016/0022-1694(80)90036-0. ISSN: 0022-1694.
* ↑ Fletcher, S.G.; Ponnambalam, K. Journal of Hydrology, 182, 1–4, 1996, pàg. 259–275. Bibcode: 1996JHyd..182..259F. DOI: 10.1016/0022-1694(95)02946-x. ISSN: 0022-1694.
* ↑ «Kumaraswamy Distribution: Simple Definition» (en anglès). https://www.statisticshowto.com.+[Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ CRIBARI-NETO, FRANCISCO; SANTOS, JÉSSICA «Inflated Kumaraswamy distributions». Anais da Academia Brasileira de Ciências, 91, 2, 2019, pàg. e20180955. DOI: 10.1590/0001-3765201920180955. ISSN: 1678-2690. PMID: 31141016.
* ↑ Fletcher, S.G.; Ponnambalam, K. Journal of Hydrology, 182, 1–4, 1996, pàg. 259–275. Bibcode: 1996JHyd..182..259F. DOI: 10.1016/0022-1694(95)02946-x. ISSN: 0022-1694.
# Distribució de Gauss-Kuzmin

En matemàtiques, la distribució de Gauss–Kuzmin és una distribució de probabilitat discreta que apareix com la distribució de probabilitat límit en una expansió en fracció contínua d'una variable aleatòria uniformement distribuïda en l'interval (0, 1). La distribució duu el nom de Carl Friedrich Gauß, que la va derivar al voltant de 1800, i de Rodion Kuzmin, que va donar una fita de la seva taxa de convergència l'any 1929. La distribució ve donada per la funció de probabilitat:
    $p(k)=-\log _{2}\left(1-{\frac {1}{(1+k)^{2}}}\right)~.$

## Teorema de Gauss-Kuzmin

Sigui
    $x={\frac {1}{k_{1}+{\frac {1}{k_{2}+\cdots }}}}$
l'expansió en fracció contínua d'un nombre aleatori x uniformement distribuït en l'interval (0, 1). Llavors:
    $\lim _{n\to \infty }\mathbb {P} \left\{k_{n}=k\right\}=-\log _{2}\left(1-{\frac {1}{(k+1)^{2}}}\right)~.$
De manera equivalent, sigui
    $x_{n}={\frac {1}{k_{n+1}+{\frac {1}{k_{n+2}+\cdots }}}}~;$
llavors:
    $\Delta _{n}(s)=\mathbb {P} \left\{x_{n}\leq s\right\}-\log _{2}(1+s)$
tendeix a zero a mesura que n tendeix a infinit.

## Taxa de convergència

L'any 1928, Kuzmin va donar la fita:
    $|\Delta _{n}(s)|\leq C\exp(-\alpha {\sqrt {n}})~.$
L'any 1929, Paul Lévy va millorar-la a:
    $|\Delta _{n}(s)|\leq C\,0.7^{n}~.$
Més tard, el matemàtic alemany Eduard Wirsing va demostrar que, per λ=0.30366... (la constant de Gauss-Kuzmin-Wirsing), el límit
    $\Psi (s)=\lim _{n\to \infty }{\frac {\Delta _{n}(s)}{(-\lambda )^{n}}}$
existeix per tot s en [0, 1], i la funció Ψ(s) és analítica i satisfà Ψ(0)=Ψ(1)=0. Més enllà d'aquestes, K.I. Babenko va demostrar altres fites.

## Referències

* ↑ Blachman, N. «The continued fraction as an information source (Corresp.)». IEEE Transactions on Information Theory, 30, 4, 1984, pàg. 671–674. DOI: 10.1109/TIT.1984.1056924.
* ↑ Kornerup, Peter; Matula, David W. «LCF: A lexicographic binary representation of the rationals». Journal of Universal Computer Science, 1, 01-07-1995, pàg. 484–503. DOI: 10.1007/978-3-642-80350-5_41.
* ↑ Vepstas, L. Entropy of Continued Fractions (Gauss-Kuzmin Entropy), 2008.
* ↑ Weisstein, Eric W., «Gauss–Kuzmin Distribution» a MathWorld (en anglès).
* ↑ Gauss, Johann Carl Friedrich. Werke Sammlung. 10/1, p. 552–556.
* ↑ Kuzmin, R. O. «On a problem of Gauss». Dokl. Akad. Nauk SSSR, 1928, pàg. 375–380.
* ↑ Kuzmin, R. O. «On a problem of Gauss». Atti del Congresso Internazionale dei Matematici, Bologna, 6, 1932, pàg. 83–89.
* ↑ Lévy, P. «Sur les lois de probabilité dont dépendant les quotients complets et incomplets d'une fraction continue». Bulletin de la Société Mathématique de France, 57, 1929, pàg. 178–194.
* ↑ Wirsing, E. «On the theorem of Gauss–Kusmin–Lévy and a Frobenius-type theorem for function spaces». Acta Arithmetica, 24, 1974, pàg. 507–528.
* ↑ Babenko, K. I. «On a problem of Gauss». Soviet Math. Dokl., 19, 1978, pàg. 136–140.
# Districte de Neunkirchen

El Districte de Neunkirchen és un districte ("Landkreis" en alemany) de Saarland (Alemanya). El cap del districte és la ciutat de Neunkirchen.

## Història

El districte d'Ottweiler va ser creat al 1814, però el seu origen és molt més antic: el Herrschaft Ottweiler (Senyoria d'Ottweiler) va ser creat el 1545, que es va convertir en el Ottweiler Amt und Oberamt i durant el període napoleònic Kanton Ottweiler (Cantó de Ottweiler).
Dos anys després de la seva creació, el districte es reorganitza per ordre del Congrés de Viena. Neunkirchen es va convertir en la seu del districte el 1866. El 1974 es van reorganitzar els districtes i el districte es va canviar el nom de Neunkirchen. Diversos departaments de l'administració romanen a Ottweiler.

## Ciutats i municipis

(Nombre d'habitants el 2015)
| Ciutats Neunkirchen (46.369) Ottweiler (14.585) | Municipis Eppelborn (17.250) Illingen (16.486) Merchweiler (9.973) Schiffweiler (15.852) Spiesen-Elversberg (13.220) |

## Referències

* ↑ «Fläche, Bevölkerung in den Gemeinden am 31.12.2015 nach Geschlecht». Arxivat de l'original el 2017-10-10. [Consulta: 26 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Districte de Ngoma

El districte de Ngoma és un akarere (districte) de la província de l'Est, a Ruanda. La seva capital és Kibungo.

## Sectors

El districte de Ngoma està dividit en 14 sectors (imirenge): Gashanda, Jarama, Karembo, Kazo, Kibungo, Mugesera, Murama, Mutenderi, Remera, Rukira, Rukumberi, Rurenge, Sake i Zaza.

## Referències

* Districtes de Ruanda a statoids
* Inzego.doc Arxivat 2018-05-17 a Wayback Machine. — Province, District and Sector information from MINALOC, the Rwanda ministry of local government.
* web del districte de Ngoma
# El Cerver

El Cerver és una masia d'Osor (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El mas del Cerver està format per dues edificacions clarament diferenciades: per una banda, tenim la més antiga. Es tracta d'una construcció de planta rectangular que consta de planta baixa i pis superior i que està coberta amb una teulada a dues aigües de vessants a façana.
La planta baixa destaca el portal d'arc de mig punt equipat amb unes enormes dovelles, de pedra sorrenca, molt ben treballades i desbastades. En el pis superior trobem dues finestres d'arc de mig punt de rajola i al costat una petita galeria coberta en la part frontal per un ampit o barana de fusta. En un estadi intermedi, entre la planta baixa i el primer pis, hi ha les restes vivents d'un rellotge de sol.
La coberta d'aquesta construcció està en bastant mal estat com així ho acredita, a simple vista, el fet que s'ha disposat un plàstic sota les teules i el fet que part de la teulada s'ha esfondrat.
La segona edificació és de planta rectangular i consta de planta baixa i dos pisos superiors i està coberta amb una teulada a quatre aigües. La planta baixa destaca el portal d'accés d'arc rebaixat. Les obertures del primer pis són quadrangulars i estan equipades amb llinda monolítica i muntants de pedra. Per la seva banda les del segon pis són d'arc de mig punt i estan emmarcades amb rajola.
Pel que fa al tema dels materials, prima per sobre de tot la pedra. Una pedra que la trobem present en tres formats: en primer lloc, grans blocs cantoners de pedra bastant irregulars i sense desbastar i treballar. En segon lloc, les pedres fragmentades i els còdols manipulats a cops de marter i lligades amb morter de calç i finalment la pedra sorrenca localitzada en les dovelles del portal de la construcció antiga.
La masia està ubicada en un terreny molt irregular com és un pendent. Al davant de la masia trobem una petita construcció emprada com a dependència de treball, que està coberta amb una teulada d'una sola aigua, sostentada per quatre pilars de maons.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «El Cerver». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Drin Negre

El Drin Negre (en albanès Drini i Zi; en macedoni Црн Дрим, Crn Drim) és un riu d'Albània i de Macedònia del Nord que flueix des del llac d'Ohrid, a Struga. En els 50 km aproximats des del seu naixement al llac creua la frontera amb Albània, a l'oest de Debar, i es fon amb el Drin Blanc a Kukës per formar el Drin, que desemboca al mar Adriàtic. Ocupa la major part de la frontera est d'Albània. Aquesta part d'Albània està basada en l'agricultura, i s'hi cultiven blat de moro i d'ordi. També hi ha gent que treballa a la pesca del salmó que ha pujat pel riu.
# Drinametos

Drinametos (en grec antic Δρυναίμετος, en llatí Drynaemetum) era una ciutat de Galàcia.
Estrabó diu que era el lloc on es reunia el consell dels dotze tetrarques, que formaven 300 homes. El nom era almenys en part d'origen gal, però la ciutat ja existia quan els gals van arribar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Drynaemetum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 9 maig 2021].
# Désiré Bourgeois

Désiré Bourgeois (13 de desembre de 1908 - ?) fou un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1934.

## Referències

* ↑ Player page on the site of weltfussball.de
* ↑ Player caps at the URBSFA site Arxivat 25-5-2011 a Wayback Machine.
* ↑ Fiche du joueur sur le site playerhistory.com
# Edmund Heines

Edmund Heines (21 de juliol de 1897, Múnic - 30 de juny de 1934) era seguidor d'Ernst Röhm a les Sturmabteilung. Era homosexual i per això en la purga de la Nit dels Ganivets Llargs, va ser arrestat i executat quan els agents de les Schutzstaffel van irrompre a la seva habitació per arrestar-lo, i el va sorprendre al llit amb un home membre de l'Sturmabteilung (SA).

## Enllaços externs

* article sobre Edmund Heines Arxivat 2014-02-03 a Wayback Machine.
# Eduardo Vargas

Eduardo Jesús Vargas Rojas (nascut el 20 de novembre de 1989) és un futbolista professional xilè que juga com a davanter pel Queens Park Rangers Football Club de la FA Premier League.
# Eduardo Vega de Seoane y Echevarría

Eduardo Vega de Seoane y Echevarría fou un polític espanyol, nascut a San Fernando (Cadis) i mort a Sant Sebastià el 22 de febrer de 1951. Diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Fill de Baldomero Vega de Seoane y Andrea Pérez, es llicencià en dret i es va establir a Sant Sebastià, on fou vocal de la Junta Provincial de Beneficència de Guipúscoa pel Partit Liberal. Amb aquest partit fou elegit diputat pel districte de Pego a les eleccions generals espanyoles de 1910 i pel de Dénia a les eleccions generals espanyoles de 1914. A les eleccions de 1916 es presentà pel districte de Pego, però fou derrotat per Miguel Maura Gamazo. Posteriorment fou president de la Societat Espanyola de Papereria.

## Referències

* ↑ Hemeroteca de l'ABC (edició del divendres 23 de febrer de 1951, pág. 21)
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.563. ISBN 9788495484802.
# Dècim Quinti

Dècim Quinti (en llatí Decimus Quintius) va ser un militar romà que encara que de fosc origen tenia una sòlida reputació militar. Formava part de la gens Quíntia, una antiga família romana originària d'Alba Longa.
L'any 210 aC va dirigir la flota romana a Tàrent i va morir en un enfrontament amb les naus cartagineses.

## Referències

* ↑ Titus Livi Ab Urbe Condita, XXVI.39
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary og greek and roman biography and mithology. Vol III. Londres: John Murray, 1876, p. 637.
# Emilia Bottas

Emilia Bottas (n. Emilia Pikkarainen Vantaa, 11 d'octubre de 1992) és una nedadora finlandesa especialitzada en l'estil lliure i papallona.

## Biografia

En els Jocs Olímpics de Pequín 2008, als 15 anys, va competir en els 100 m papallona, fent un temps d'1:02.31, la qual cosa li va donar la posició 46. Dos anys més tard, en el Campionat Europeu de Natació en Piscina Curta de 2010 va aconseguir la medalla de bronze en la prova de 4x50 m lliure. En els Jocs Olímpics de Londres 2012 va competir en els 100 i 200 m papallona, i en els 200 m combinat individual. Al novembre del mateix any va participar en el Campionat Europeu de Natació en Piscina Curta de 2012, guanyant la medalla de plata en els 4x50 m lliure, quedant a tres centenes de la medalla d'or.
Actualment manté la plusmarca de Finlàndia en els 50 m papallona (26.90), 100 m papallona (59.02), 200 m papallona (2:10.89), i en els 200 m combinat individual (2:14.23).
Manté una relació amb el pilot de carreres Valtteri Bottas des de 2010.

## Referències

* ↑ «Pikkarainen ui eränsä viimeiseksi» (en finlandès). MTV3, 09-08-2008. Arxivat de l'original el 2014-03-16. [Consulta: 5 abril 2014].
* 1 2 «Emilia Pikkarainen results» (en anglès). Sports Reference. Arxivat de l'original el 2014-03-16. [Consulta: 5 abril 2014].
* ↑ «Emilia Pikkarainen». BBC Sport, 2012. [Consulta: 5 abril 2014].
* ↑ «Results» (pdf) (en anglès). Omega Timing, 22-11-2012. [Consulta: 5 abril 2014].
* ↑ Andrew Benson. «Valtteri Bottas of Williams aims to be next Flying Finn» (en anglès). BBC Online, 05-12-2012. [Consulta: 5 abril 2014].
# Emilia Caballero Álvarez

Emilia Caballero Álvarez (Alacant, 1942) és una advocada valenciana. Fou Síndic de Greuges del País Valencià de manera interina entre el 2006 i el 2009.
Advocada en exercici durant més de 20 anys en matèria penal i civil en defensa dels drets de les dones. Fundadora el 1986 de l'Associació de Dones Juristes i Advocades Themis, també de la Plataforma per la Igualtat del País Valencià i altres associacions, fòrums i plataformes per la lluita pels drets de la dona, tant an nivell valencià, espanyol com internacional.
El 2001 accedeix al càrrec de síndica adjunta al Síndic de Greuges del País Valencià a proposta del PSPV. La manca d'entesa entre els partits polítics valencians amb representació a les Corts Valencianes (Partit Popular i Partit Socialista) per a triar a un nou Síndic de Greuges després de la sortida de Bernardo del Rosal el 2006, obliga a Emilia Caballero accedir al càrrec de manera interina.
El Grup Parlamentari Popular, amb majoria absoluta al parlament valencià, va protagonitzar diversos intents per desplaçar a Emilia Caballero de la Sindicatura. El juny de 2008, els populars promouen una modificació del reglament de les Corts per tal d'establir la rotatorietat del càrrec de síndic interí i permetre l'accés al síndic adjunt a proposta del PP, Carlos Morenilla. La Modificació fou anul·lada pel Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, i Caballero fou reposada en el càrrec.
Finalment, el març de 2009, populars i socialistes arriben a un acord per a triar un nou síndic, José Cholbi.

## Referències

* Fitxa personal a la plana de la Sindicatura de Greuges (castellà)
* ↑ El PP reforma la Sindicatura de Greuges en solitari, ElPaís.com (16/06/2008) (castellà)
* ↑ El TSJ obliga al PP a reposar en el seu càrrec a la Síndic que va depurar, El País (7/11/2008) (castellà)
* ↑ José Cholbi, nou Síndic de Greuges valencià, Vilaweb.cat (6/03/2009)
# Els dotze del patíbul: Missió fatal

Els dotze del patíbul: Missió fatal (títol original: The Dirty Dozen: The Fatal Mission) és un telefilm estatunidenco-italo-iugoslau dirigit per Lee H. Katzin difós l'any 1988. El film continua el fil argumental d'Els dotze del patíbul: Missió mortal, amb Telly Savalas i Ernest Borgnine. La pel·lícula és una de les diverses seqüeles que van seguir a la popular Els dotze del patíbul (Robert Aldrich, 1967), amb Lee Marvin, Charles Bronson, John Cassavetes, Jim Brown, Telly Savalas, Donald Sutherland, Ernest Borgnine i Richard Jaeckel. Com també ho fou Els dotze del patíbul: Una altra missió (telefilm dirigit per Andrew V. McLaglen difós l'any 1985), de nou amb les interpretacions de Lee Marvin i Ernest Borgnine.

## Argument

Al final de la Segona Guerra Mundial, Hitler envia caps militars, tant polítics com científics, a Turquia amb la finalitat d'establir-hi un quart Reich. Per a fer el viatge, aquests alts responsables embarquen a bord de l'Orient Exprés. El major Wright i els seus dotze del patíbul són enviats per atacar el comboi sense dubtar que està protegit per una horda de les SS…

## Repartiment

Si Heather Thomas i Alex Cord van repetir amb els seus papers respectius, hi ha tanmateix d'altres personatges que canvien d'intèrprets. El sergent Holt és interpretat aquí per Jeff Conaway en lloc de Vince Edwards. Pel paper de Joe Stern, Gary Graham va cedir el seu lloc a Hunt Block.
* Telly Savalas: el major Wright
* Ernest Borgnine Borgnine: el general Sam Worden
* Hunt Block: Joe Stern
* Matthew Burton: el general Kurt Richter
* Jeff Conaway: el sergent Holt
* Alex Cord: Dravko Demchuk
* Erik Estrada: Carmine De Agostino
* Ernie Hudson: Joe Hamilton
* James Carroll Jordan: Lonnie Wilson
* Ray Mancini: Tom Ricketts
* John Matuszak: Fred Collins
* Natalia Nogulich: Yelena Petrovic
* Heather Thomas: el tinent Carol Campbell
* Anthony Valentine: el coronel britànic
* Richard Yniguez: Roberto Echevarria (1 dels 12)
* Branko Blace: Munoz (1 dels 12)
* Derek Scott Hoxby: Hoffman (1 dels 12)

## Referències

* ↑ esadir.cat. Els dotze del patíbul: Missió fatal. esadir.cat.
* ↑ «The Dirty Dozen: The Fatal Mission». IMDb.