OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Grincourt-lès-Pas

Grincourt-lès-Pas és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 42 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Grincourt-lès-Pas era de 42 persones. Hi havia 16 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 20 habitatges, 16 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 20 habitatges eren cases. Dels 16 habitatges principals, 13 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 2 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Grincourt-lès-Pas el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 24 persones, 13 eren actives i 11 eren inactives. De les 13 persones actives 9 estaven ocupades (5 homes i 4 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 11 persones inactives 3 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un veterinari.
L'any 2000 a Grincourt-lès-Pas hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Grincourt-lès-Pas a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Grincourt-lès-Pas a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Cunila

Cunila és un gènere de plantes perennes d'angiospermes format per 43 espècies que pertany a la família de les lamiàcies.

## Taxonomia

| Cunila angustifolia Cunila arechavelatoe Cunila arechevaletae Cunila bracteolata Cunila buchanani Cunila capitata Cunila coccinea Cunila crenata Cunila fasciculata Cunila fragrans Cunila fruticosa | Cunila galioides Cunila glabella Cunila glabra Cunila hispida Cunila incana Cunila incisa Cunila leucantha Cunila longiflora Cunila lyrata Cunila lythrifolia Cunila mariana | Cunila menthiformis Cunila menthoides Cunila microcephala Cunila montana Cunila nepalensis Cunila origanoides Cunila paniculata Cunila piperita Cunila platyphylla Cunila polyantha Cunila pulegioides | Cunila pycnantha Cunila ramamoorthiana Cunila secunda Cunila spicata Cunila stachyoides Cunila stricta Cunila tenuifolia Cunila thymoides Cunila tomentosa Cunila verticillata |

## Sinònim

* Hedyosmos Mitch.
# Nobuo Kawakami

Nobuo Kawakami (Prefectura de Saitama, Japó, 4 d'octubre de 1947), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Nobuo Kawakami va disputar 41 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Yémeda

Yémeda és un municipi de la província de Conca a la comunitat autònoma de Castella-la Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 40 | 31 | 29 | 26 |
# Hérisson

«Hérisson» té aquests significats:
* Hérisson (Allier), municipi al departament de l'Alier (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Le Hérisson, pel·lícula francesa dirigida per Mona Achache i estrenada l'any 2009, basada en la novel·la "L'elegància de l'eriçó" de Muriel Barbery
* Pougne-Hérisson, municipi al departament de Deux-Sèvres (regió de Nova Aquitània, França)
# Mercedes Gaibrois de Ballesteros

Mercedes Gaibrois Riaño (París, 18 de setembre de 1891 – Madrid, 25 de gener de 1960) va ser una historiadora espanyola d'origen colombià que es va convertir en la primera dona a ocupar una butaca en la Reial Acadèmia de la Història. Va ser mare de Mercedes Ballesteros Gaibrois.

## Biografia

Mercedes va néixer en una família pertanyent a la millor societat colombiana, el seu pare era ambaixador del seu país a França, per la qual cosa va haver de néixer a París. A la seva educació va tenir com a professora Soledad Acosta de Samper, completant-la en Europa des de 1908 després de la mort del seu pare.
A la seva arribada a Espanya va casar-se amb Antonio Ballesteros Beretta (1910), a qui va ajudar en algunes les seves obres i qui li va motivar al fet que s'interessés per la història medieval, centrant-se principalment en Maria de Molina. El 1932 es va convertir en la primera dona a ocupar una butaca en la Reial Acadèmia de la Història, on va ser bibliotecària perpètua.
Entre les seves obres publicades cal destacar Historia del reinado de Sancho IV de Castilla (per la que va obtenir el premi Duque de Alba), Tarifa y la política de Sancho IV en Castilla i Roma después de la muerte de Bonifacio realitzada en col·laboració amb H. Finke.

## Obres

* Historia del reinado de Sancho IV de Castilla
* Tarifa y la política de Sancho IV el Bravo
* Roma después de la muerte de Bonifacio VIII
* Isabel la Católica
* Guzmán el Bueno y Juan Mathé de Luna en la defensa de Tarifa
* María la Grande, tres veces reina
* Una monja y un rey
* Los testamentos inéditos de don Juan Manuel
* La reina doña Mencía
* Anakaona
* Las cuatro esposas de Felipe el Prudente
* Dos infantas de Aragón
* El último soldado de Bolívar
* Fiestas de Madrid en la coronación de San Isidro
* Presencia de la mujer en la conquista de América
* Vida y obra de Fray Bernardino de Sahagún

## Referències

* 1 2 Segura Graíño (1998).
* ↑ Segura Graíño (1998), p. 44.

## Bibliografia

* Segura Graíño, Cristina. Diccionario de mujeres en la historia. Editorial Espasa Calpe, 1998. ISBN 84-239-8631-4.
# Hipnos i el seu germà Tànatos

Hipnos i el seu germà Tànatos (també conegut com a Son i el seu germà Mort) és una pintura a l'oli de l'artista prerafaelita John William Waterhouse realitzada el 1874. La pintura és una referència als déus de la mitologia grega Hipnos (son) i Tànatos (mort) que eren germans bessons.

## Història

El va presentar a la seva primera exposició a la Royal Academy. Va ser pintat després que dos dels seus germans més joves van morir de tuberculosi.

## Descripció

A la revista The Magazine of Art de 1886, el periodista John Arthur Blaikie va fer una crítica d'aquesta obra:
| « | Les dues figures es reclinen una al costat de l'altre en un sofà baix, més enllà s'observen les columnes d'una columnata oberta a la nit i tocades per la llum de la lluna. L'interior està il·luminat per un llum, que il·lumina la figura més propera, el Son, el cap del qual cau sobre el seu pit, mentre sosté amb la seva mà dreta algunes roselles. Al seu costat es troba la Mort a l'ombra fosca, amb el cap tirat cap enrere, i les línies de la seva figura amb una expressió de lassitud confortable. Als seus peus hi ha una lira antiga, mentre que immediatament en el primer pla hi ha una taula rodona ... Les dues figures són molt joves, i la bellesa de la joventut pertany a una tant com a l'altra ... l'estranya semblança i dissemblança de les figures reclinades. | » |

## Referències

* 1 2 "Sleep and his Half-brother Death". johnwilliamwaterhouse.com
* ↑ Noakes, Aubrey. 2004. Waterhouse: John William Waterhouse. London: Chaucer Press. page 23. ISBN 1-904449-39-5
* ↑ Hobson, Anthony. 1989. J. W. Waterhouse. Oxford: Phaidon Christie's. page 20-21. ISBN 0-7148-8066-3
# Mason City (Nebraska)

Mason City és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 178 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mason City tenia 178 habitants, 72 habitatges, i 49 famílies. La densitat de població era de 146,2 habitants per km².
Dels 72 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,1% hi vivien parelles casades, en un 4,2% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 26,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 19,1% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 24,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.719 $ i la renda mediana per família de 29.792 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.750 $ mentre que les dones 21.786 $. La renda per capita de la població era de 12.881 $. Aproximadament l'11,1% de les famílies i el 13,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mason City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mason City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# David Zabriskie

David Zabriskie (Salt Lake City, 12 de gener de 1979) és un ciclista estatunidenc, professional del 2001 al 2013.

## Biografia

Debutà com a professional el 2001 a les files de l'equip US Postal, liderat per Lance Armstrong, on va estar-hi fins a acabar la temporada 2004. El 2005 passà a formar part del Team CSC, dirigit per Bjarne Riis i el 2008 fitxà pel Garmin-Transitions.
El 2012 fou un dels 11 excompanys de Lance Armstrong a l'US Postal que testificaren davant l'USADA (Agencia Anti-Dopatge Estatunidenca) en el cas contra el texà. Zabriskie admeté haver-se dopat per millorar el rendiment, per la qual cosa fou suspès sis mesos a comptar des de l'1 de setembre de 2012 i fou desqualificat de tots els resultats obtinguts entre el 31 de maig de 2003 i el 31 de juliol de 2006.
Especialista en la contrarellotge, els seus principals èxits els ha aconseguit en aquesta modalitat, destacant sis campionats nacionals.

## Palmarès

* 2000
** Campió dels Estats Units sub-23 en contrarellotge
** 1r al Gran Premi de les Nacions sub-23
* 2002
** Vencedor d'una etapa de la Sea Otter Classic
* 2006
** Campió dels Estats Units en contrarellotge
** Medalla de plata al Campionat del món de contrarellotge
* 2007
** Campió dels Estats Units en contrarellotge
* 2008
** Campió dels Estats Units en contrarellotge
** Medalla de bronze al Campionat del món de contrarellotge
* 2009
** Campió dels Estats Units en contrarellotge
** 1r al Tour de Missouri i vencedor d'una etapa
* 2010
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Califòrnia
* 2011
** Campió dels Estats Units en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Califòrnia
* 2012
** Campió dels Estats Units en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Califòrnia
** Vencedor d'una etapa del Tour de Langkawi

### Resultats al Tour de França

* 2005. Abandona (9a etapa). Vencedor d'una etapa. Porta el mallot groc durant 3 etapes
* 2006. 74è de la classificació general
* 2007. Fora de control (11a etapa)
* 2009. 77è de la classificació general
* 2010. 101è de la classificació general
* 2011. Abandona per caiguda (9a etapa)
* 2012. 100è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2005. 104è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2007. 58è de la classificació general
* 2008. Abandona (2a etapa)
* 2009. 152è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2004. Abandona (17a etapa). Vencedor d'una etapa
* 2010. No surt (18a etapa)

## Referències

* ↑ La USADA suspende seis meses a Danielson, Leipheimer, Vande Velde y Zabriskie biciciclismo.com
* ↑ Document oficial sobre la sanció a Zabriskie Arxivat 2013-05-18 a Wayback Machine. United States Anti-Doping Agency

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2012-12-05 at Archive.is (anglès)
* Fitxa de David Zabriskie a sitiodeciclismo.net
# Nika Melia

Nikanor Melia, en georgià ნიკა მელია (Tbilisi, Unió de Repúbliques Socialistes Soviètiques, 21 de desembre de 1979) és un polític georgià que és president del Moviment Nacional Unit i membre del parlament de Geòrgia. Va ser membre del parlament de Geòrgia del Moviment Nacional Unit des del 2016 fins al 2019. El va substituir Badri Basishvili. Té un màster en Relacions Internacionals a la Universitat d’Oxford Brookes.
És l'únic candidat de l’oposició que ha obtingut el primer lloc en qualsevol de les rondes del 2020. Eleccions legislatives de Geòrgia, però va boicotejar i no va participar en la segona volta.
El juny de 2019 va ser posat en llibertat sota fiança per haver estat acusat d’organitzar o gestionar la violència col·lectiva o participar-hi, durant les protestes georgianes del 20 al 21 de juny a Tbilisi.
El desembre de 2020, després de la dimissió de Grigol Vashadze, va ser elegit president del Moviment Nacional Unit.

## Referències

* ↑ «Nikanor Melia». Parliament of Georgia. [Consulta: 25 juny 2019].
* ↑ «Nikanor (Nika) Melia – United National Movement». Agenda.ge. Arxivat de l'original el 17 de maig 2021. [Consulta: 25 juny 2019].
* ↑ Genin, Aaron. «Georgian Protests: Tbilis’s Two-Sided Conflict» (en anglès americà), 02-07-2019. Arxivat de l'original el 26 de juliol 2019. [Consulta: 26 juliol 2019].
* ↑ «Georgian Parliament Strips Opposition Lawmaker Of Immunity Over Violent Protests». [Consulta: 26 juliol 2019].
* ↑ «Opposition party MP Nika Melia charged with violence at Tbilisi rally». Agenda.ge. [Consulta: 25 juny 2019].
* ↑ «Opposition MP, charged with incitement to violence at Tbilisi rallies, released on bail». Agenda.ge. [Consulta: 28 juny 2019].
* ↑ «Nika Melia becomes new UNM party chair». Agenda.ge [Consulta: 17 febrer 2021].
* ↑ «Nika Melia elected new UNM head». OC Media, 26-12-2020 [Consulta: 17 febrer 2021].
# Ismael Dyfan

Ismael Dyfan (segle XX - 2001), també escrit Ishmael Dyfan o Ishmail Dyfan, és un exfutbolista de Sierra Leone de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Sierra Leone.
Pel que fa a clubs, destacà a Africa Sports (Costa d'Ivori) i Arab Contractors (Egipte).

## Referències

* ↑ Ismail Dyfan Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Courtney, Barrie. «Sierra Leone - Details of World Cup Matches». RSSSF. [Consulta: 12 maig 2009].
* ↑ Web archive of Le Matin d'Abidjan article about Africa Sports
# Max i la banda salvatge

Max i la banda salvatge (títol original en alemany, Max und die wilde 7) és una pel·lícula alemanya del 2020 dirigida per Winfried Oelsner. L'adaptació d'imatge real es basa en el llibre infantil homònim Max und die Wilde Sieben – Das schwarze Ass de Lisa-Marie Dickreiter i Winfried Oelsner del 2014. S'ha doblat al valencià per a À Punt.

## Premis i reconeixements

* Premi Kindertiger de 2021

## Referències

* ↑ «Max und die wilde 7». Deutsche Film- und Medienbewertung (FBW), 2021. FBW-Pressetext
* ↑ «Kritik: Max und die Wilde 7». spielfilm.de, 2020.
* ↑ «Max i la banda salvatge». À Punt, 23-10-2021. [Consulta: 9 agost 2023].
* ↑ «Drehbuchpreis Kindertiger 2021» (en alemany).
# Hipnos

Hipnos, Himnos, o Son (en grec Ύπνος Hypnos, «son») era, en la mitologia grega, la personificació del son. Era fill de Nyx, la nit, i germà bessó de Tànatos, la mort no violenta. El seu equivalent romà era Somnus.
La seva descendència eren els Oniroi (els Somnis). Els tres oniroi més importants apareixien en el son dels reis: Morfeu, Fobètor (o Ícelos) i Fantasos —Ícelos, pels celestes, i Fobètor, pels mortals, i Fantasos, segons la traducció de les Metamorfosis d'Ovidi, de Trepat i Saavedra.
Homer el va representar com a habitant de Lemnos, però més tard el lloc on vivia va ser objecte de dubtes: segons Virgili, els Inferns, segons Ovidi, el país dels cimeris. Sovint se'l representa alat i recorre ràpidament els cels i la terra endormiscant tothom. Una llegenda parla que, enamorat d'Endimió, li va atorgar el do de dormir amb els ulls oberts, per tal de poder mirar sense parar els ulls del seu amant. També s'atribueix aquest desig a Selene.

## Referències

* 1 2 Ovidi Nasó, P.; Revisat i traduït per Adela M.ª Trepat i Anna M.ª de Saavedra. Les Metamorfosis, V. III. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1932. p. 21-22
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 271. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, (William Smith, 1849)
# Matyhita

La matyhita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la merrillita.

## Característiques

La matyhita és un fosfat de fórmula química Ca₁₈(Ca,□)₂Fe²⁺₂(PO₄)₁₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema trigonal. Va ser reportada com a membre de la família de la merrillita, per tant és més que probable que pertany al grup de la whitlockita. És l'anàleg de calci de la ferromerrillita, i el primer fosfat anhidre purament de calci i ferro.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al meteorit trobat l'any 1979 a D'Orbigny, al partido de Coronel Suaréz de la província de Buenos Aires, Argentina. En aquest mateix meteorit, una angrita de setze quilos i mig, també han estat descobertes altres dues espècies: la kuratita i la tsangpoïta. Es tracta de l'unic lloc on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Matyhite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ «D'Orbigny meteorite, D'Orbigny, Coronel Suaréz, Buenos Aires, Argentina» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 novembre 2016].
# Cuina (desambiguació)

«Cuina» té aquests significats:
* Cuina (espai), lloc especialment equipat per a la preparació d'aliments.
* Cuina (tècnica), art i la tècnica de preparar els aliments per al seu consum.
* Cuina (aparell), aparell dissenyat per a escalfar i coure aliments.
* Cuina (revista), revista catalana especialitzada en gastronomia
* Culinària (art culinari)
# Nijínske

Nijínske (en (ucraïnès): Ніжинське, en rus: Нежинское, Nejínskoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 87 habitants. Pertany al districte de Nijnegorski.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 30 maig 2017].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 maig 2017].
# Zastavna

Zastavna (en ucraïnès Заставна) és una vila de la província de Txernivtsí, Ucraïna. El 2021 tenia 7.807 habitants.

## Referències

* ↑ «Заставненская громада» (en russian). Портал об'єднаних громад України.
* ↑ Заставна // Большая Советская Энциклопедия. / под ред. А. М. Прохорова. 3-е изд. том 9. М., «Советская энциклопедия», 1972.
* ↑ Заставна // Советский энциклопедический словарь. редколл., гл. ред. А. М. Прохоров. 4-е изд. М., «Советская энциклопедия», 1986. стр.453
* ↑ Заставна // Большой энциклопедический словарь (в 2-х тт.). / редколл., гл. ред. А. М. Прохоров. том 1. М., "Советская энциклопедия", 1991. стр.452
# Jacques Stückgold

Jacques Stückgold (Varsòvia, 29 de gener de 1877 - Manhattan, 4 de maig de 1953) va ser un cantant (tenor) polonès-alemany-americà i professor de cant.
Jacques Stückgold era fill del banquer Schlama Stückgold i Eva Rotmil, era la cosina gran de l'enginyer i pintor Stanislaus Stückgold. Va créixer en una família jueva de classe mitjana alta interessada en la música. Va estudiar cant a Varsòvia, Milà, Venècia i Pesaro, entre d'altres amb Alessandro Bonci, Ottavio Nouvelli i Felice Coen. Stückgold es va convertir en professor de cant, primer a Karlsruhe el 1899 i després a Múnic, on també va cantar a l'òpera de la cort. El 1924 fou nomenat professor vocal a la Universitat de Música de Berlín.
Stückgold es va casar amb la seva estudiant de cant Grete Schneidt (nom artístic Grete Stückgold), que va tenir una gran carrera com a soprano, van tenir la filla Eva, nascuda el 1919 i el matrimoni es va divorciar el 1929. Fins i tot abans de la transferència del poder als nacionalsocialistes el 1933, professors de Berlín com Max Trapp, Romuald Wikarski i Valeska Burgstaller van exigir al rector Georg Schünemann que el tragués de la universitat per raons racistes, a la seva distància de la universitat, la seva esposa es va alliberar després de la tardor de 1932 i va haver d'emigrar als EUA, privada dels seus drets i de tot. Del 1933 al 1937 encara va ser professor de cant al "City College" de Nova York.
Entre els seus estudiants figuraven Marcella Craft, Willi Domgraf-Fassbaender, Zdenka Faßbender, Pál Komáromy, Anny Konetzni, Bruce Low, Zinka Milanov, Hans Tänzler, Marcel Wittrisch i Fritz Zohsel.

## Referències

* ↑ Werner Röder; Herbert A. Strauss, (Hrsg.), Biographisches Handbuch der deutschsprachigen Emigration nach 1933 / International Biographical Dictionary of Central European Emigrés 1933-1945, Vol II, 2 München : Saur 1983 ISBN 3-598-10089-2, S. 1144
* ↑ Jacques Stückgold im Lexikon verfolgter Musiker und Musikerinnen der NS-Zeit (LexM)
* ↑ zu Valeska Burgstaller siehe Johannes Laas: Das geistliche Chorwerk Max Baumanns : Kirchenmusik im Spannungsfeld des Zweiten Vatikanischen Konzils. Paderborn : Schöningh, 2013. Zugl.: Berlin, Univ. der Künste, Diss., 2012 DNB
* ↑ Dietmar Schenk: Die Hochschule für Musik zu Berlin: Preußens Konservatorium zwischen romantischem Klassizismus und Neuer Musik, 1869 - 1932/33. Stuttgart : Steiner, 2004, S. 101, S. 138
# Marçac (Orbanyà)

Marçac va ser un llogaret de la comuna nord-catalana d'Orbanyà, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Era situat al sud del terme d'Orbanyà, a prop del termenal amb les comunes veïnes de Conat i de Noedes. El mansum de Mareçach és esmentat el 1483.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «106 - Orbanyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Orbanyà». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Marçac en els ortofotomapes de l'IGN