OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Districte de Plzeň-jih

El districte de Plzeň-sud (en txec Okres Plzeň-jih) és un districte de la regió de Plzeň, a la República Txeca. La capital és Plzeň.

## Llista de municipis

Blovice - Bolkov - Borovno - Borovy - Buková - Chlum - Chlumčany - Chlumy - Chocenice - Chotěšov - Čižice - Čížkov - Čmelíny - Dnešice - Dobřany - Dolce - Dolní Lukavice - Drahkov - Honezovice - Horní Lukavice - Horšice - Hradec - Hradiště - Jarov - Kasejovice - Kbel - Klášter - Kotovice - Kozlovice - Kramolín - Letiny - Lisov - Líšina - Louňová - Lužany - Měcholupy - Merklín - Mileč - Milínov - Míšov - Mladý Smolivec - Mohelnice - Nebílovy - Nekvasovy - Nepomuk - Netunice - Neurazy - Nezdice - Nezdřev - Nová Ves - Nové Mitrovice - Oplot - Oselce - Otěšice - Polánka - Prádlo - Předenice - Přestavlky - Přeštice - Příchovice - Ptenín - Radkovice - Roupov - Řenče - Seč - Sedliště - Skašov - Soběkury - Spálené Poříčí - Srby - Stod - Střelice - Střížovice - Štěnovice - Tojice - Třebčice - Týniště - Únětice - Útušice - Ves Touškov - Vlčí - Vlčtejn - Vrčeň - Vstiš - Zdemyslice - Zemětice - Žákava - Ždírec - Žinkovy - Životice

## Referències

* ↑ «Okres Plzeň-jih» (en txec). Územně identifikační registr ČR [Registre d'identificació territorial]. República Txeca. [Consulta: 30 desembre 2021].
# Aina Ferrer Torrens

Aina Ferrer Torrens (Inca, 22 d'octubre del 1959), és una poeta balear.
Aina es va llicenciar en Biologia i exerceix com a professora d'educació infantil i primària.
Com a poeta, és membre, al igual que Maria Victòria Secall, del col·lectiu “Fart D'art”, escamot poètic, tractant de divulgar la poesia mitjançant muntatges de poesia entre altres activitats.
A més, surt al documental de poetes mallorquines. “Som elles” de l'any 2012, d'Aina Riera.

## Obra

Entre altres obres podem destacar els poemaris “Exili per a dues ales” (Ajuntament d'Inca, 1988), “De l'absència, variacions” (Ajuntament de Binissalem, 1992), “Perspectiva de pronoms” (Fruits del temps, 1992), “En el saltant de l'aigua” (Perifèrics, 2000) “Joc de contraris” (Viena, 2008). Les seues obres poétiques han format part d'antologies com ara “Pas en vers”, col·lecció Paraula de Poeta (Conselleria d'Educació i Cultura del Govern de les Illes Balears, 2008) i “13 x 3” Poesia perifèrica (Perifèrics, 2006).

## Reconeixements

L'any 2007 va rebre el premi de poesia Joan Teixidor dels Premis Literaris Ciutat d'Olot.

## Referències

* 1 2 3 4 Paraula de poeta. Aina Ferrer. Institut d'Estudis Baleàrics. Consulta 21 de març del 2017
* ↑ ’ Aina Ferrer Torrens Fart D'Art Arxivat 2017-03-21 a Wayback Machine. Consulta 21 de març del 2017
* 1 2 POETES: AINA FERRER Festival PoésArt, 21 de juliol del 2013 Consulta 21 de març del 2017
* ↑ Josep Valls Grau guanya el premi Marian Vayreda en l'edició d'enguany dels Premis Literaris Ciutat d'Olot Noticies3 22 d'abril del 2007 Consulta 21 de març del 2017
# Mèrmer

Mèrmer (en grec antic Μέρμερος) va ser, segons la mitologia grega, un dels dos fills de Jàson i Medea.
Juntament amb el seu germà Feres va morir a Corint, de la mà de Medea, que va castigar així la infidelitat de Jàson. Unes versions diuen que els dos fills de Medea van cremar quan es va incendiar el vestit que ella havia enviat a la futura esposa de Jàson, Creüsa, o bé, i aquesta és la versió més estesa, que Medea matà Feres i Mèrmer quan va marxar de Corint. Una altra tradició explica que Mèrmer i Feres van ser lapidats pels corintis perquè havien portat a Creüsa, la filla del rei Creont, els regals maleïts que havien provocat la seva mort i la del rei.
També es deia que Mèrmer, el fill primogènit de Jàson i Medea, havia mort acompanyant el seu pare a Còrcira quan aquest va ser desterrat després de la mort de Pèlias. Durant una cacera, a l'Epir, el va matar una lleona.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i llatina. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 360. ISBN 9788496061972.
# Llista d'illes del Brasil

La següent llista representa totes les illes del Brasil .

## Illes de l'oceà Atlàntic

* Arquipèlag de Fernando de Noronha
* Arquipèlag de São Pedro i São Paulo (Arxipèlag de Sant Pere i Sant Pau)
* Atol das Rocas (Atol de Rocas)
* Arxipèlag d'Alcatrazes
* Arxipèlag de les Cagarras
* Ilha do Algodão
* Ilha de Boipeba
* Ilha de Maraca
* Ilha Montão de Trigo
* Ilha da Queimada Grande
* Ilha de Santa Bárbara
* Ilha de Santa Catarina
* Ilha de Sant Amaro
* Ilha de São Luís
* Ilha Grande
* Ilha Itaparica
* Ilha de Tinharé
* Ilha Trindade
* Arxipèlag Ilhabela
** Ilha de São Sebastião
* Ilha de Itamaracá
* Ilha Comprida
* Arxipèlag Martim Vaz
* Arxipèlag de Vitória
** Ilha de Vitória

## Illes del delta de l'Amazones

* Illa Bananal
* Illa Grande de Gurupá
* Marajó
* Tupinambarana

## Illes dins de ciutats

* Illa Couves
* Ilha Fiscal (Illa fiscal)

## Altres illes

* Illa brasilera

## Vegeu també

* Geografia del Brasil
* Illa lacuste
* Llista d'illes per superfície
* Llista d'illes per població
* Llista d'illes de l'oceà Atlàntic

## Enllaços externs

* Illes del Brasil @ Programa de les Nacions Unides per al Medi Ambient Arxivat 2009-05-19 a Wayback Machine.
* Informació de l'illa del món @ WorldIslandInfo.com
# Iguana de bandes de les Fiji

La iguana de bandes de les Fiji (Brachylophus fasciatus) és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la família dels iguànids endèmic de les illes Fiji en perill d'extinció. Ha estat introduïda a l'illa de Tonga.

## Referències

* ↑ «Iguana de bandes de les Fiji». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Fisher, R., Grant, T. & Harlow, P. 2012. Brachylophus fasciatus. The IUCN Red List of Threatened Species 2012: e.T19243030A2791124. Downloaded on 11 June 2019.
# He Chong Yue

He Chong Yue (Beijing, 1960) és un fotògraf xinès.
En actiu des de finals de la dècada del 1980, i que s'ha especialitzat en fotografiar murals ceràmics referents a la política del sol fill a la República Popular de la Xina. Ha exposat la seua obra en diverses ocasions, sent l'exposició a la Sala Parpalló de València el 2008 la primera vegada que ho feu a Europa.

## Referències

* 1 2 «La Sala Parpalló exhibe por vez primera vez en España la obra del fotógrafo He Chong Yue». El Mundo, 15-10-2008. [Consulta: 3 novembre 2021].
* ↑ «He Chong Yue». Han Art Gallery. Arxivat de l'original el 2021-11-03. [Consulta: 3 novembre 2021].
* ↑ Wang, Nan-Ming. «Les tanques propagandístiques "Falses, grandiloqüents i vàcues" i una indagació realitzada sobre elles». A: Mil millones contra uno ser padres según la mentalidad feudal : [Sala Parpalló, 15 de octubre - 7 de diciembre de 2008]. [Valencia]: Sala Parpalló, 2008. ISBN 978-84-7795-514-6.
# Districte de Plzeň-město

El districte de Pilsen-ciutat (en txec Okres Plzeň-město) és un districte de la regió de Plzeň, a la República Txeca. La capital és Plzeň.

## Llista de municipis

* Dýšina
* Chrást
* Chválenice
* Kyšice
* Letkov
* Lhůta
* Losiná
* Mokrouše
* Nezbavětice
* Nezvěstice
* Pilsen (Plzeň)
* Starý Plzenec
* Šťáhlavy
* Štěnovický Borek
* Tymákov

## Referències

* ↑ «Okres Plzeň-město» (en txec). Územně identifikační registr ČR [Registre d'identificació territorial]. República Txeca. [Consulta: 30 desembre 2021].
# Aigalaias

Eygalayes és un municipi francès situat al departament de la Droma i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 70 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Eygalayes era de 70 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 90 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 59 eren segones residències i 1 estava desocupat. 83 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 30 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 10 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Eygalayes el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 12 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 45 persones, 32 eren actives i 13 eren inactives. De les 32 persones actives 27 estaven ocupades (13 homes i 14 dones) i 5 estaven aturades (4 homes i 1 dona). De les 13 persones inactives 5 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Eygalayes hi havia 9 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Eygalayes a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Eygalayes a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Mullendorf

Mullendorf (en luxemburguès: Mëllerëf) és una vila de la comuna de Steinsel del districte de Luxemburg al cantó de Luxemburg. Està a uns 8,4 km de distància de l'aeroport de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Mullendorf». [Consulta: 23 setembre 2015].
# Joan d'Olzinelles

Joan d'Olzinelles (Tarragona, segle xiv - Tarragona, segle XV) va ser un noble i hisendat català.
Era fill de Bernat d'Olzinelles, un alt funcionari de la cort de Pere el Cerimoniós, tresorer i ambaixador reial. Era donzell o gentilhome, membre inferior de l'estament militar català. Va heretar del seu pare totes les possessions que aquell havia anat comprant o havia obtingut per herència familiar. Era bon soldat, però mal administrador, i va haver de vendre's molts dels títols i territoris que va rebre, tot i que el 1365 va comprar el castell de Lavit. El 1378 era senyor de Vilafortuny, títol que es vengué el 1394. També es va vendre el castell de Vila-seca, tot i que va mantenir el títol de senyor de Vila-seca almenys fins al 1417. Per herència del seu pare era castlà de la vila de Reus, cosa que li donava la jurisdicció civil. La jurisdicció eclesiàstica i el domini senyorial d'un terç de la vila, la residència al Castell del Cambrer i la totalitat de la senyoria i els delmes pel que fa al terme parroquial, corresponia al Cambrer, canonge de la Seu de Tarragona, que, quan Olzinelles va prendre possessió com a castlà, era Pierre Flandrin. Hi ha documents que testimonien les baralles de Flandrin amb Joan d'Olzinelles, per qüestions de jurisdicció, que van obligar el cambrer a recórrer a la Seu Apostòlica a causa de la sentència arbitral contraria a la Cambreria, que van donar tres jutges designats per resoldre aquest plet. Més endavant, Joan d'Olzinelles va perdre el domini de la castlania per deutes, causats per l'encariment de la mà d'obra, escassa des de la pesta negra, cosa que va produir la ruïna de molts petits senyors catalans. La castlania va sortir a subhasta el 1397 i la va comprar el nou Cambrer Pere de Luna (Benet XIII d'Avinyó) unificant així ambdues senyories i extingint per sempre la castlania de Reus.
Però Joan d'Olzinelles, recuperat econòmicament, va voler recuperar la castlania, i va presentar diverses reclamacions contra el capítol i el Cambrer. Els plets van durar anys, fins que l'audiència de Barcelona va declarar que la raó la tenia el cambrer. Però Olzinelles no en va quedar satisfet i va reclamar al mateix tribunal, que el 1416 va tornar a donar la raó al Cambrer, i va manar a Olzinelles "silenci i callament perpetus". Olzinelles va recórrer al nunci de Martí V, que va fer arribar el plet al bisbe de Sabina Pedro Fernández de Frías, en altre temps Cambrer de la vila de Reus, i finalment aquest, el 1419, va donar la raó al capítol de la catedral de Tarragona, i va manar als Olzinelles que callessin per sempre. A la mort de Pedro Fernández de Frías, els hereus de Joan d'Olzinelles van seguir amb els plets contra el capítol tarragoní, però finalment el 1425 l'arquebisbe de Tarragona Dalmau de Mur va promulgar una ordre donant la castlania de Reus al capítol i al seu cambrer.

## Referències

* ↑ Bofarull, Andreu de. Anales históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. Reus: Imprenta y librería de Padro sabater, 1845, p. 116 i 125-127.
# Lusaka Dynamos Football Club

El Lusaka Dynamos Football Club és un club de futbol de la ciutat de Lusaka, Zàmbia. Juga a l'estadi Queensmead.

## Palmarès

* Copa Challenge zambiana de futbol:
       2008

## Referències

* ↑ «Zambia – List of Cup Winners». RSSSF.
# Pinsà rosat de Blyth

El pinsà rosat de Blyth (Carpodacus grandis) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).
Habita matolls de muntanya des del Pamir, al nord de l'Afganistan, cap a l'est, pel nord del Pakistan, nord-oest de l'Índia i Caixmir. En hivern baixa fins a menors elevacions.

## Taxonomia

Considerat per alguns autors una subespècie del pinsà rosat dorsivermell (Carpodacus rhodochlamys).

## Referències

* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
# Illa de Lewis

illa de Lewis (Eilean Leòdhas en gaèlic escocès), o Lewis (Leòdhais), és la part més septentrional de l'illa més gran de les Hèbrides exteriors, (Na Siar h-Eileanan), a Escòcia. La part meridional de l'illa s'anomena Harris (Na Hearadh). Malgrat que hom parla habitualment d'“illa de Lewis” i “illa de Harris”, els dos noms es refereixen en realitat a dues parts de la mateixa illa, on Lewis és la part més baixa. Antigament Lewis havia format part del comtat de Ross and Cromarty i actualment forma part de la província de Western Isles. El 2001 tenia 16.872 habitants, dels quals aproximadament el 60% parlaven habitualment gaèlic escocès.

## Vegeu també

* Peces d'escacs de Lewis

## Enllaços externs

* Guia per a visitants de l'illa Lewis.
* Pàgina del Western Isles Council amb enllaços.
* Panorames de l'illa Arxivat 2005-04-05 a Wayback Machine. (cal QuickTime).
# Hartly

Hartly és un poble dels Estats Units a l'estat de Delaware. Segons el cens del 2000 tenia 78 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hartly tenia 78 habitants, 25 habitatges, i 21 famílies. La densitat de població era de 501,9 habitants/km².
Dels 25 habitatges en un 60% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52% hi vivien parelles casades, en un 24% dones solteres, i en un 16% no eren unitats familiars. En el 4% dels habitatges hi vivien persones soles el 4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,6% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 39,7% entre 25 i 44, un 14,1% de 45 a 60 i un 2,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 59,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.375 $ i la renda mediana per família de 29.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.667 $ mentre que les dones 24.167 $. La renda per capita de la població era d'11.516 $. Aproximadament el 14,3% de les famílies i el 19,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hartly». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hartly». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Discinèsia tardana

La discinèsia tardana (DT) és un trastorn que provoca moviments corporals repetitius i involuntaris, que poden incloure fer ganyotes, treure la llengua o picar de llavis. A més, pot haver-hi moviments ràpids de sacsejades o moviments de retorçament lents. Al voltant del 20% de les persones amb DT, el trastorn interfereix la vida diària.
La discinèsia tardana es produeix en algunes persones com a resultat de l'ús a llarg termini de medicaments que bloquegen els receptors de dopamina com els antipsicòtics i la metoclopramida. Aquests medicaments s'utilitzen generalment per a malalties mentals, però també es poden donar per a problemes gastrointestinals o neurològics. La malaltia normalment es desenvolupa només després de mesos o anys d'ús. El diagnòstic es basa en els símptomes després de descartar altres causes potencials.
Els esforços per prevenir la malaltia inclouen utilitzar la dosi més baixa possible o suspendre l'ús de neurolèptics. El tractament inclou aturar la medicació neurolèptica si és possible o canviar a clozapina. Es poden utilitzar altres medicaments com la valbenazina, la tetrabenazina o la toxina botulínica per disminuir els símptomes. Amb el tractament, alguns veuen una resolució dels símptomes, mentre que altres no.
Les taxes en els que prenen antipsicòtics atípics són al voltant del 20%, mentre que els que prenen antipsicòtics típics tenen taxes d'aproximadament el 30%. El risc d'adquirir la malaltia és més gran en persones grans, per a les dones, així com pacients amb trastorns de l'estat d'ànim i/o diagnòstics mèdics que reben medicaments antipsicòtics. El terme "discinèsia tardana" es va utilitzar per primera vegada el 1964.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Tardive dyskinesia» (en anglès), 01-06-2017. Arxivat de l'original el 18 juny 2017.
* 1 2 3 4 5 Vijayakumar, D; Jankovic, J «Drug-Induced Dyskinesia, Part 2: Treatment of Tardive Dyskinesia.». Drugs, 76, 7, 01-05-2016, pàg. 779–87. DOI: 10.1007/s40265-016-0568-1. PMID: 27091214.
* ↑ «Tardive Dyskinesia», 2015. Arxivat de l'original el 28 agost 2017.
* ↑ «Tardive Dyskinesia Information Page». Arxivat de l'original el 2017-07-04.
* ↑ Carbon, M; Hsieh, CH; Kane, JM; Correll, CU «Tardive Dyskinesia Prevalence in the Period of Second-Generation Antipsychotic Use: A Meta-Analysis.». The Journal of Clinical Psychiatry, 78, 3, 01-03-2017, pàg. e264–e278. DOI: 10.4088/jcp.16r10832. PMID: 28146614.
* ↑ Lynn, D. Joanne, Newton, Herbert B. and Rae-Grant, Alexander D. eds. 5-Minute Neurology Consult, The. 2nd Edition. Two Commerce Square, 2001 Market Street, Philadelphia, PA 19103 USA: Lippincott Williams & Wilkins, 2012. Books@Ovid. Web. 03 December, 2020
# Al-Muzaffar ben Mansur

Sharaf al-Din Al-Muzaffar ben Mansur (+1314), fou el primer membre destacat de la dinastia muzaffàrida i qui li va donar el nom. Era el fill més jove de tres germans, però el que tenia mes talent de tots.
L'atabeg de Yadz, Yusuf Shah ibn Ala al-Dawla (1274/1275-vers 1290) li va concedir el govern de Maybud, una població propera a Yedz (a uns 20 km a l'oest) junta amb la població de Naduchan, i va reeixir en eliminar una banda de bandits provinents de Shiraz que operava a la zona.
Després que l'atabeg va matar els ambaixadors d'Arghun Khan, Yusuf Shah va haver de fugir a Sistan i Muzaffar el va acompanyar, però un intent de matar-lo va fer que abandonés al seu senyor (1286) i es dirigís a Kirman on fou ben rebut pel kan Sultan Jalal al-Din Surghitmish Qara-Khitay (1282-1292) retornant un temps després a Yazd; fou aviat presentat a Arghun Khan que el va agafar al seu servei.
També el següent Khan, Gaykhatu (1291-1295) li va concedir el seu favor. L'atabeg Afrasiyab ibn Yusuf Shah (1288-1296) es va revoltar al Luristan i Gaykhatu va enviar a Muzaffar amb un exèrcit que va aconseguir sufocar la rebel·lió aconseguint que Afrasiyab tornés a la obediència. A la mort de Gaykhatu (inicis del 1295) Muzaffar va anar al campament de Ghazan Khan on va rebre les insígnies d'autoritat i fou nomenat amir-Hadzara o cap de mil homes. A finals de febrer de 1301 va néixer el seu fill Mubariz al-Din Muhammad.
A la mort de Ghazan (1303) el va succeir Oldjeitu que va encarregar a Muzaffar, a més del districte de Maybud, el control de la ruta des d'Ardistan a Kirmanshah i de la ruta de Harat -no pas Herat- i Merv fins Abarkuh i Marwast. Va participar en la campanya del kan al Gilan.
Va tenir un enfrontament amb el visir Rashid al-Din Juvayni que el va obligar a deixar la cort i tornar a Yedz, però el lloctinent del visir, Sayyid Jalal al-Din Kashi va aconseguir le reconciliació. El 1307 Muzaffar fou enviat a Yadz i Shiraz amb el seu fill Mubariz al-Din (de nomes uns 7 anys). El 1311 Oldjeitu va anar a Bagdad i Muzaffar el va anar a trobar a Khanikin. Poc després se li va encarregar sotmetre als revoltosos Shabankara i poc després va caure malalt i encara que es va recuperar als tres mesos, va tenir una recaiguda causada suposadament per verí i va morir el 9 de març de 1314.
El seu cos fou portat a Maybud on fou enterrat. Deixava un fill (el ja esmentat Mubariz al-Din Muhammad) i tres filles, la més jove de les quals es va casar amb el seu parent Badr al-Din Abu Bakr i foren els pares de Shah Sultan. Una de les altres dues filles fou la mare de l'esposa del sultà jalayírida Ahmad i la filla restant fou la mare de Ghiyath al-Din Muhammad ibn Kutb al-Din Sulayman Shah ibn Mahmud ibn Kamal.
Amb només 13 anys el va succeir el seu fill Mubariz al-Din Muhammad.

## Notes

* ↑ segurament un Merw situat a la regió de Yedz, no pas el Merv a la frontera del Turkmenistan actual

## Referències

* Capítol addicional del manuscrit Ta'ríkh-i-guzída; or, "Select history" de Hamdulláh Mustawfí-i-Qazwíní, compilat el 730 de l'hègira (1330) i reproduit en un facsimil d'un manuscrit datat el 857 de l'hègira (1453), pàgs 151 a 207
# Josep Calafat i Mesquida

Josep Calafat i Mesquida (Santa Maria del Camí 1887-Sant Jordi, Palma, 1918), va ser un prevere i poeta. Cursà els estudis eclesiàstics al Seminari de Palma i va ser ordenat el 1913. Col·laborà amb el Diccionari català-valencià-balear. Com a poeta segueix les pautes de l'Escola Mallorquina. La seva obra, poc i tardanament coneguda, conservada pel seu amic mossèn Joan Vich, segueix el mestratge de Costa i Llobera i, sobretot, de Riber, i presenta una visió bucòlica i idealitzada de la pagesia mallorquina, sobretot del que contemplà durant la seva vida presbiteral. El 1964 es publicà la seva obra completa, Poesies, a cura de Miquel Dolç.

## Referències

* ↑ Calafat, Josep Poesies Editorial Moll; Palma, 1964.- (Les Illes d'Or; 84).- Edició i pròleg de Miquel Dolç
* ↑ Gran Enciclopèdia de Mallorca Vol. 2. Promomallorca SA: Palma, 1989