OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Radical Software

Radical Software va ser una revista pionera sobre l'ús del vídeo com a mitjà artístic i polític, iniciada el 1970 a la ciutat de Nova York. Aleshores, el terme programari radical feia referència al contingut de la informació més que a un programa d'ordinador.

## Història

Els fundadors de la revista de vídeo de Radical Software van ser Phyllis Gershuny (Segura) i Beryl Korot.
El vídeo diari es va iniciar amb un qüestionari enviat a una gran varietat de persones interessades. El primer número va ser una edició creativa de les respostes al qüestionari més alguns articles especials addicionals. L'element més destacat de la revista de vídeo de Radical Software va ser l'estil i l'èmfasi emprats en l'edició. El contingut en si era una crida a prestar atenció a la manera com es difon la informació. I va ser una crida a fomentar la participació de la base en la creació d'un entorn d'informació exclusiu dels mitjans de difusió i corporatius. Es va convertir immediatament en important i popular ja que va copsar plenament allò que molta gent s’havia preocupat i pensat; donant a la seva introducció una sincronia de les idees del dia.
La seva edició va ser finalment assumida per la seva editorial original, Raindance Corporation, un grup poc format de videògrafs amb idees semblants: alguns amb una inclinació filosòfica, pintors i un aspirant a productor de Hollywood. Michael Shamberg, que va passar a ser productor de Hollywood, va coeditar el número 5 de Radical Software juntament amb Dudley Evenson. El marit de Dudley, Dean Evenson, va proporcionar articles, dibuixos tècnics i dibuixos animats. No tots els membres de Raindance van participar amb Radical Software. Ira Schneider es va afegir a la llista de fundadors, ja que es va reconèixer la seva importància en el manteniment d'una llista de distribució i es van reconèixer alguns suggeriments útils. Schneider no va editar cap dels números originals. Ell i Korot van passar a ser els redactors després de començar el tercer número. Va haver-hi una escissió en aquell moment en la direcció editorial i la visió original es va alterar per complir-la, provocant una fissura i la sortida prematura de Gershuny. Diversos números posteriors es van distribuir a altres grups i el format i la direcció van canviar una altra vegada. Es van produir onze números abans de plegar l'organització el 1974.

## Referències

* ↑ Pamela Fraser. Beyond Critique: Contemporary Art in Theory, Practice, and Instruction. Bloomsbury Publishing, 6 abril 2017, p. 17–. ISBN 978-1-5013-2345-4.
* ↑ David Joselit. Feedback: television against democracy. MIT Press, 2007.
* ↑ Creating Radical Software: A Personal Account | Rhizome
* ↑ Chris Meigh-Andrews. A History of Video Art. Bloomsbury Publishing, 7 novembre 2013, p. 114–. ISBN 978-0-85785-189-5.

## Enllaços externs

* Lloc d'arxiu de programari radical
# Radicalisme

El radicalisme en el sentit filosòfic pot ser definit com una doctrina política reformista. Proposa la transformació política i social completa en forma gradual. El radicalisme pròpiament dit és un variant del liberalisme clàssic que difon el reformisme en forn la revolució social. Va ser una força política important de centreesquerra a Europa en el segle xix. El millor exemple va ser el Partit Radical i Radical Socialista francès el qual molts grups de diferents països s'inspiraven en el seu programa i organització per crear partits radicals en els seus respectius estats.
El concepte del radicalisme té les seves arrels al del darrer decenni del segle xviii i es va iniciar al segle xix durant la revolució francesa, es va iniciar amb la proposta del comportament jacobí de determinats grups que demanaven un canvi en les estructures socials, a través de les reformes absolutes. A la Gran Bretanya el terme radicalisme va ser introduït pel diputat de la Càmera del Comuns, Charles James Fox el 1797 (En plena revolució francesa) manifestant que l'estat exigia una reforma radical en el sistema electoral, un sufragi universal (En aquell temps el Regne Unit hi havia un sufragi limitat als terratinents). Això va portar a un ús general del terme per identificar tots els moviments de reforma parlamentària. Els radicalistes anglesos s'incloïen dins del partit Whig, posteriorment alguns formarien part del Partit Liberal.

## Referències

* ↑ «Radicalisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Underground Electric Railways Company

Underground Electric Railways Company of London Limited (UERL) fou un holding d'empreses ferroviàries. Agrupava tres "deep-level tube", línies de metro de gran profunditat del metro de Londres que foren construïdes a Londres a la primera dècada del segle xx. L'empresa es va establir el 1902 per un americà anomenat Charles Yerkes que també va estar molt implicat en sistemes de transport públic a Chicago.
Finalment el 1933 va passar a mans públiques i les diferents línies del metro de Londres van passar a formar part d'una única empresa pública, la London Passenger Transport Board.
Les tres línies que es van construir van ser:
* Charing Cross, Euston & Hampstead Railway (CCE&HR), ara part de Northern Line.
* Baker Street & Waterloo Railway (BS&WR), més tard anomenada Bakerloo Line.
* Great Northern, Piccadilly & Brompton Railway (GNP&BR), ara part de Piccadilly Line, format de:
** Great Northern & Strand Railway (GN&SR).
** Brompton & Piccadilly Circus Railway (B&PCR).
** Part d'una línia planificada de MDR però no construïda.
# Trofeu Zarra

El Zarra és el premi atorgat anualment pel diari esportiu Marca al màxim golejador espanyol de la Primera divisió de la Lliga espanyola de futbol. El premi s'anomena així en honor del famós jugador de l'Athletic Club de Bilbao, Telmo Zarra.
Igual que el Pitxitxi, no té en compte les actes arbitrals, sinó les apreciacions pròpies del diari Marca. Va ser atorgat per primera vegada el 2006, any en què va morir Telmo Zarra, a David Villa, que va marcar 25 gols.

## Primera divisió

| Temporada | Jugador | Club | Gols |
| 2005-06 | David Villa | València CF | 25 |
| 2006-07 | David Villa | València CF | 16 |
| 2007-08 | Dani Güiza | RCD Mallorca | 27 |
| 2008-09 | David Villa | València CF | 28 |
| 2009-10 | David Villa | València CF | 21 |
| 2010-11 | Álvaro Negredo | Sevilla FC | 20 |
| 2011-12 | Fernando Llorente | Athletic Club | 17 |
| 2011-12 | Roberto Soldado | València CF | 17 |
| 2012-13 | Álvaro Negredo | Sevilla FC | 25 |
| 2013-14 | Diego Costa | Atlètic de Madrid | 27 |
| 2014-15 | Aritz Aduriz | Athletic Club | 18 |
| 2015-16 | Aritz Aduriz | Athletic Club | 20 |
| 2016-17 | Iago Aspas | Celta de Vigo | 20 |
| 2017-18 | Iago Aspas | Celta de Vigo | 22 |
| 2018-19 | Iago Aspas | Celta de Vigo | 20 |
| 2019-20 | Gerard Moreno | Vila-real CF | 18 |
| 2020-21 | Gerard Moreno | Vila-real CF | 23 |
| 2021-22 | Iago Aspas | Celta de Vigo | 17 |
| 2021-22 | Raúl de Tomás | R. C. D. Espanyol | 17 |
* ↑ En negreta, els jugadors que també guanyaren el Trofeu Pitxitxi la mateixa temporada.

### Jugadors amb més trofeus

* 4 trofeus: David Villa i Iago Aspas
* 2 trofeus: Álvaro Negredo, Aritz Aduriz i Gerard Moreno

### Equips amb més trofeus

* 5 trofeus: València CF
* 4 trofeus: Celta de Vigo
* 3 trofeus: Athletic Club

## Segona divisió

| Temporada | Jugador | Club | Gols |
| 2005-06 | Roberto Soldado | Reial Madrid Castella | 19 |
| 2005-06 | Luque | Ciudad de Murcia | 19 |
| 2006-07 | Marcos Márquez | UD Las Palmas | 21 |
| 2007-08 | Yordi | Xerez CD | 20 |
| 2008-09 | Nino | CD Tenerife | 29 |
| 2009-10 | Jorge Molina | Elx CF | 26 |
| 2010-11 | Jonathan Soriano | FC Barcelona B | 32 |
| 2011-12 | Iago Aspas | RC Celta de Vigo | 23 |
| 2012-13 | Jesé Rodríguez | Reial Madrid Castella | 22 |
| 2013-14 | Borja Viguera | Deportivo Alavés | 25 |
| 2014-15 | Rubén Castro | Reial Betis | 32 |
| 2015-16 | Sergio León | Elx CF | 22 |
| 2016-17 | Roger Martí | Llevant UE | 22 |
| 2017-18 | Jaime Mata | Reial Valladolid | 33 |
| 2018-19 | Álvaro Giménez | UD Almería | 20 |
| 2019-20 | Stoichkov | A. D. Alcorcón | 16 |
| 2020-21 | Raúl de Tomás | R. C. D. Espanyol | 23 |
| 2021-22 | Borja Bastón | Real Oviedo | 22 |
* ↑ En negreta, els jugadors que també guanyaren el Trofeu Pitxitxi la mateixa temporada.

## Vegeu també

* Trofeu Pitxitxi
* Trofeu Zamora
* Premi Don Balón
# Trofeu Zegna de Vela

El Trofeu Zegna de Vela és una competició esportiva de vela que té lloc cada any des de 1989 a Barcelona, sota l'organització del Reial Club Nàutic de Barcelona.
Va ser concebut pel dissenyador italià Ermenegildo Zegna a imatge del Trofeu Zegna-Regata de Primavera de Portofino, que des de feia anys se celebrava a Itàlia. De 1989 ençà aquesta competició ha anat creixent tant en prestigi com en nombre de participants. Al principi només competien embarcacions de la classe IOR, però, més tard, seria una de les primeres proves a aplicar el sistema de mesura, construcció i competició IMS (Internacional Measurement System), que es va començar a utilitzar a Catalunya l'estiu del 1993. El seu creixement posterior l'ha dut a depassar en diverses edicions el centenar d'embarcacions inscrites.
La cita té lloc habitualment durant un cap de setmana de maig i sovint inaugura la temporada de regates. Forma part, conjuntament amb el Trofeu Comte de Godó de vela i el Trofeu del RCNB, de l'anomenada «Triple Corona de Barcelona». El rei emèrit espanyol Joan Carles I hi participà en més d'una ocasió amb l'embarcació Bribón.

## Referències

* ↑ «Trofeu Zegna de Vela». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El Trofeo Zegna inaugura la temporada de regatas en Barcelona». Diario de Mallorca, 02-05-2007.
* ↑ «El 'Azur' gana el trofeo Zegna». El Mundo, 12-05-2003.

## Vegeu també

* Reial Club Nàutic de Barcelona
* La Ruta de la Sal

## Enllaços externs

* Web oficial del Trofeu Zegna de Vela de Barcelona Arxivat 2006-11-08 a Wayback Machine.
# Pteronotropis welaka

Pteronotropis welaka és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* ↑ Fowler H. W. 1935. Notes on South Carolina fresh-water fishes. Contrib. Charleston Mus. v. 7. 1-28.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Evermann, B. W. & W. C. Kendall. 1898. Descriptions of new or little-known genera and species of fishes from the United States. Bulletin of the U. S. Fish Commission v. 17, 1897: 125-133, Pls. 6-9.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pteronotus

Pteronotus és un gènere de ratpenats de la família dels mormoòpids.

## Taxonomia
### Incertae sedis

* P. paraguanensis

### Subgènere Pteronotus

* Ratpenat d'esquena nua de Davy (P. davyi)
* P. fulvus
* Ratpenat d'esquena nua de Suapure (P. gymnonotus)

### Subgènere Chilonycteris

* Ratpenat de bigotis de Macleay (P. macleayii)
* Ratpenat de bigotis fuliginós (P. quadridens)

### Clade 3

* Ratpenat de bigotis de Wagner (P. personatus)
* P. psilotis
* Pteronotus sp. 2

### Subgènere Phyllodia

* P. alitonus
* P. fuscus
* P. mesoamericanus
* P. mexicanus
* Ratpenat de bigotis de Parnell (P. parnellii)
* P. portoricensis
* P. pristinus †
* P. pusillus
* P. rubiginosus
* Pteronotus sp. 1

## Referències

* ↑ Pavan, Ana Carolina; Marroig, Gabriel «Integrating multiple evidences in taxonomy: species diversity and phylogeny of mustached bats (Mormoopidae: Pteronotus)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 103, 2016, pàg. 184–198. DOI: 10.1016/j.ympev.2016.07.011. ISSN: 10557903.

## Enllaços externs

* Distribució mundial de les espècies d'aquest gènere. (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Pteronemacheilus lucidorsum

Pteronemacheilus lucidorsum és una espècie de peix de la família dels balitòrids i l'única del gènere Pteronemacheilus.
És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical, el qual viu a Myanmar. Comparteix el seu hàbitat amb Lepidocephalichthys berdmorei (Cobitidae) i Physoschistura raoi (Nemacheilidae). És inofensiu per als humans.

## Morfologia

* Cos completament recobert d'escates (llevat del ventre davant de l'origen de l'aleta anal), de 5,3 cm de llargària màxima i de color blanc a groguenc en els espècimens preservats (més clar al ventre i més fosc al dors).
* 11-12 radis tous a l'aleta dorsal i 8 a l'anal.
* Peduncle caudal comprimit.
* Aleta dorsal amb 7 1/2 o 8 1/2 radis ramificats, anal amb 5 1/2 i caudal amb normalment 8+8 (rarament 9+8).
* Aleta caudal amb els lòbuls arrodonits.
* Aletes pelvianes amb 8 radis.
* Aleta pectoral amb 11 radis (rarament 12) i arribant gairebé fins a la base de l'aleta pelviana.
* La línia lateral té entre 63 i 75 porus i arriba a l'origen de l'aleta anal.
* L'obertura de la boca és al voltant de 3 vegades més ampla que llarga.
* Llavis gruixuts: el superior presenta una incisió ben marcada i petits solcs en tota la seua longitud, mentre que l'inferior té entre 3 i 5 solcs.
* Presenta dimorfisme sexual: els mascles tenen un plec de pell allargat al dors dels radis ramificats núms. 2 i 3. A banda d'això no hi ha diferències entre mascles i femelles pel que fa a la pigmentació, mida o longitud de les aletes.

## Referències

* 1 2 Bohlen, J. & Šlechtová, V., 2011. A new genus and two new species of loaches (Teleostei: Nemacheilidae) from Myanmar. Ichthyological Exploration of Freshwaters, 22 (1): 1-10.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ FishWise (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# Quatre en ratlla

El joc del Quatre en Ratlla (també anomenat Connecta 4) és un joc de taula per a dues persones que té com a objectiu alinear quatre peces consecutives d'un mateix color. Va ser crear el 1974 per Ned Strongin i Howard Wexler pear a la Milton Bradley Company.
Regles del joc
L'objectiu d'aquest joc és alinear quatre fitxes sobre un tauler vertical format per sis files i set columnes. Cada persona disposa de 21 fitxes d'un mateix color, sovint vermelles o grogues.
Per torns, cada persona ha d'introduir una fitxa a la columna que s'estimi més (sempre que no estigui completa), de tal forma que la fitxa caigui tan avall com pugui. La partida la guanya qui aconsegueixi alinear abans quatre fitxes consecutives d'un mateix color, de forma horitzontal, vertical o en diagonal.
El Quatre en Ratlla és un joc d'estratègia abstracta on les persones contrincants disposen d'informació perfecte. Per normal general, qui jugui primer té més possibilitats de guanyar si deixa caura la seva primera fitxa a la columna central. Si ho fa a les contigües, pot forçar un empat, i si la deixa caure lluny del centre, la persona reival pot vèncer fàcilment.
Victòria
Guanya la partida qui primer aconsegueixi alinear 4 fitxes del seu color, de forma horitzontal, vertical o diagonal.
Com en d'altres jocs d'estratègia, la victòria es pot mostrar varis passos endavant, així que pot ser declarada amb antelació a la persona rival tot acceptant la derrota, si qualsevol moviment porta al mateix resultat
S'ha demostrat que la persona que juga en primer lloc pot guanyar sempre, si juga de forma perfecta.
Videojoc de 4 en ratlla
Hi ha disponible diverses versions del videojoc del quatre en ratlla, per exemple per a l'entorn de Linux Gnome.

## Referències

* ↑ «A Knowledge-based Approach of Connect-Four» (en anglès). Victor Allis. Arxivat de l'original el 2019-10-29. [Consulta: 12 març 2021].
# Universitat privada

Una universitat privada o un centre privat d'educació superior és una universitat que no és gestionada per un govern ni rep finançament públic. Per tant, els canvis polítics o retallades de pressupost no els afecta tant com una universitat pública. Les universitats privades es financen amb els seus propis ingressos, que solen provenir de les matrícules dels alumnes, de donacions particulars o de patents registrades pels seus equips d'investigació.
Depenent de la regió, aquests centres privats poden estar subjectes o no a la reglamentació governamental. Les universitats privades són comunes en alguns països, però no existeixen en altres.
Generalment, les universitats privades tenen un preu de matriculació per a l'alumne més alt que les universitats públiques, ja que no reben subvencions de diners procedents dels imposts, però en algunes, especialment als Estats Units, s'ofereixen beques de les que es beneficien un elevat nombre d'alumnes.

## Referències

* ↑ «Les universitats públiques perden 77.000 estudiants i les privades en guanyen», 01-10-2015. [Consulta: 10 desembre 2018].
# Tàngara verd-i-negra

La tàngara verd-i-negra (Tangara labradorides) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, clars i vegetació secundària dels Andes de l'oest de Colòmbia, oest i est de l'Equador i nord del Perú.

## Referències

* ↑ «Tàngara verd-i-negra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Questione di cuore

Questione di cuore és una pel·lícula italiana del 2009, escrita i dirigida per Francesca Archibugi i protagonitzada per Antonio Albanese i Kim Rossi Stuart. L’argument és basat lliurement en la novel·la d'Umberto Contarello, Una questione di cuore (publicada per Feltrinelli), la pel·lícula explica la història de l'amistat entre Angelo i Alberto, dos homes molt diferents, per origen social, cultura i forma de vida.
La pel·lícula es va estrenar als cinemes italians el 17 d'abril del 2009. Va recaptar 2 milions i mig d'euros.

## Argument

L'Angelo, un treballador de la carrosseria local, i l'Alberto, un guionista en crisi, pateixen un atac de cor i es troben compartint la mateixa habitació de l'hospital. A través de la malaltia, malgrat els seus diferents orígens socials i culturals, s'inicia entre tots dos una intensa amistat que els farà indispensables l'un per l'altre.

## Repartiment

* Antonio Albanese: Alberto
* Kim Rossi Stuart: Angelo
* Micaela Ramazzotti: Rossana
* Alessia Fugardi: Claudia
* Francesca Inaudi: Carla
* Andrea Calligari: Airton
* Nelsi Xhemalaj: Perla
* Chiara Noschese: Loredana
* Paolo Villaggio: Renato
* Stefania Sandrelli
* Carlo Verdone
* Ascanio Celestini
* Daniele Luchetti
* Paolo Sorrentino
* Paolo Virzì

## Reconeixements

* 2010 - David di Donatello
** Nominació Millor actor principal a Antonio Albanese
** Nominació Millor actor principal a Kim Rossi Stuart
* 2009 - Nastro d'argento
** Premi L'Orèal Professionnel a Micaela Ramazzotti
** Nominació Director de la millor pel·lícula a Francesca Archibugi
** Nominació Millor productor a Marco Chimenz, Giovanni Stabilini i Riccardo Tozzi
** Nominació Millor guió a Francesca Archibugi
** Nominació Millor actor principal a Kim Rossi Stuart i Antonio Albanese
** Nominació Millor escenografia a Alessandro Vannucci
* 2010 - Globo d'oro
** Nominació al Millor actor a Antonio Albanese
** Nominació al Millor actriu a Micaela Ramazzotti
* 2009 - Ciak d'oro
** Millor actriu de repartiment a Micaela Ramazzotti
** Premi Suso Cecchi D'Amico a Francesca Archibugi
* 2009 XXX edició de la Mostra de València
** Premi Pierre Kast al millor guió i a la millor interpretació masculina a Kim Rossi Stuart

## Referències

* ↑ Paolo D'Agostini «Albanese-Rossi Stuart, che coppia Una storia di amicizia e malattia». , April 17, 2009 [Consulta: 23 març 2014].
* ↑ Jay Weissberg «Review: 'A Question of the Heart'». , April 26, 2009 [Consulta: 23 març 2014].
* ↑ Scheda del film su MoviePlayer
* ↑ «Tutti i "Ciak d'Oro" 2009. Trionfo per "Gomorra", "Il Divo" e "Pranzo di Ferragosto"».
* ↑ El drama de la inmigración ilegal "Harragas" conquista la Mostra, Levante-EMV, 25 d'octubre de 2009

## Enllaços externs

* Questione di cuore a Dailymotion
# Pleubian

Pleubian (en bretó Pleuvihan) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 2.691 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 3.523 | 3.533 | 3.401 | 3.293 | 2.963 | 2.691 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Loïc Mahé | |

## Personatges il·lustres

* Erwan Berthou, poeta en bretó.
# Farnuques de Lícia

Farnuques (en llatí Pharnuchus, en grec antic Φαρνοὺχης o Φαρνοὺχος) va ser un militar lici del segle iv aC.
Degut al seu coneixement de la llengua parlada a Sogdiana, Alexandre el Gran el va nomenar comandant d'una força enviada a aquell país contra Espitàmenes l'any 329 aC, però el resultat de l'expedició va resultar desastrós. Farnuques reconeixia la seva insuficiència en les tàctiques militars i volia cedir el comandament a tres militars macedonis subordinats, però aquestos van refusar-ho, segons diuen Flavi Arrià i Quint Curci Ruf.
Les forces macedòniques van sofrir un autèntic desgast davant de la cavalleria escita, que atacaven amb fletxes. Farnuques va optar per buscar una posició defensiva, a la riba del riu Politimet, en un altiplà on es podien defensar bé. La batalla es va conèixer amb el nom de Batalla del riu Politimet. Flavi Arrià diu que un dels comandants de la cavalleria macedònica amb un grup de cavallers i arrossegant una part important de les tropes, va travessar el riu i es va enfrontar als escites, cosa que va portar a la seva quasi total destrucció. Flavi Arrià diu que es van salvar alguns genets i uns 300 soldats d'infanteria.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari Grec-Català, p. 1785

## Referències

* ↑ Flavi Arrià. Anàbasi d'Alexandre el Gran, IV, 3, 5, 6
* ↑ Quint Curci Ruf. Història d'Alexandre el Gran, VII, 6, 7
* ↑ Smith, William (ed.). «Pharnuchus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 10 febrer 2022].
* ↑ Moya Galiano, Fabio. Escitas: señores del arco y la flecha. Còrdova: Almuzara, 2022, p. 222. ISBN 9788411313490.
# Josep Pauló

Josep Pauló (Reus, 1733 - París, 1786) va ser un diplomàtic català.
Comerciant d'ofici, cosa que li va donar coneixement de les ciutats europees de l'època, es vinculà a la carrera diplomàtica quan va ser nomenat cònsol d'Espanya a Le Havre el 1763. Cònsol també a Trieste el 1770, va ser enviat a París el 1785 per ordre del rei Carles III com a agent general d'Espanya i comissari ordenador de guerra. Va morir en aquella ciutat l'any següent. Va deixar manuscrit un opuscle amb el títol «Observaciones sobre el comercio».

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 515.
* ↑ Bofarull, Andreu de. Anales históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. 2n volum. Reus: Imprenta y librería de Pedro Bofarull, 1845, p. 348.