OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'Esquís

L'Esquís és una masia de Taradell (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta força quadrada (15 x 15 m), coberta a dos vessants amb el carener perpendicular a la façana orientada a migdia. Està construïda sobre el desnivell i per tramuntana s'accedeix directament al primer pis. Consta de planta baixa i dos pisos. La façana presenta un portal rectangular amb una llinda datada, una finestra i una espiera. A llevant s'hi adossa un porxo a nivell del primer pis. A l'angle sud-oest hi ha un petit contrafort. Al primer pis hi ha dues finestres amb l'ampit motllurat, portal d'accés al primer pis dels porxos i desguàs de pedra. Al segon hi ha tres finestres repartides simètricament. A ponent, tres finestres a la planta i tres al primer pis amb ampits motllurats, i dues al segon. A tramuntana hi ha una finestra conopial. A llevant hi ha diverses obertures i un porxo adossat. A les quatre façanes els ràfecs són de teules.

### Cabana

Edifici de planta quadrada (7 x 7 m) amb un cos adossat a llevant i coberta a un sol vessant. Presenta un gran portal rectangular amb llinda de roure, al primer pis, a la façana de tramuntana. A ponent només hi ha una finestreta. A llevant s'hi adossa un cos de planta cobert a un vessant i amb l'accés a la part sud. S'hi obre un portalet amb llinda de fusta. A migdia té dos portalets amb grans llindes de pedra a la planta.
A tramuntana hi ha una gran era enllosada.

## Història

Antiga masia esmentada el 981 com "Schiros". També en tenim notícia per deixes testamentàries quan, el 1184, Bernat de Rocafort la deixa a la seva muller Beatriu d'alou, que al seu temps la cedeix a Sant Pere de les Puel·les.
A redós seu hi havia altres hisendes i formaren al segle xiv el veïnat de l'Esquís.
En els fogatges del segle xvi tenim notícia també de l'hereu del mas Esquís. La genealogia es va mantenir fins a finals del segle passat. Per les característiques constructives la masia es degué reformar als segles XVII i XVIII.
Dades constructives: Finestra conopial 1760.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «L'Esquís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# L'Esquitx

* No s'ha de confondre amb Esquitx (revista) de l'any 2000.
L'Esquitx fou una revista infantil il·lustrada, escrita en català, publicada a Barcelona entre 1931 i 1937. Fou una producció de l'editorial de Josep Baguñà i aparegué per primer cop el dia 3 de gener de 1931. Vingué a substituir la revista Virolet, com a suplement del setmanari En Patufet. S'imprimia a quatre colors i se'n publicaren un total de 296 números. Desaparegué el 1937, com a conseqüència dels enrenous de la Guerra Civil. Gaietà Cornet i Palau en fou el director.

## Col·laboradors

Els escriptors i il·lustradors que hi col·laboraren foren:
* Joan Junceda
* Joan Llaverias i Labró
* Carles Bécquer i Domínguez
* Valentí Castanys i Borràs
* Lluís Mallol i Suazo
* Gaietà Cornet i Palau
* Pere Prat i Ubach
* Artur Moreno i Salvador
* Santiago Junceda

## Bibliografia

* Montserrat Castillo, Grans il·lustradors catalans del llibre per a infants: 1905-1939, Cap. 5, Barcelona, 1997. Ed. Barcanova, ISBN 84-489-0343-9

## Enllaços externs

* Un tast d'Esquitx (El còmic en català)
# LDRSHIP

LDRSHIP és un acrònim pels set valors bàsics de l'Exèrcit dels Estats Units i significa:
* Loyalty (Lleialtat) - A la constitució, l'exèrcit, el teu superior i els teus companys
* Duty - (Deure) Complir les teves obligacions.
* Respect - (Respecte) - tractar a les persones com t'agrada que et tractin a tu.
* Selfless Service - (Servei desinteressat) - Posar el benestar de la nació, l'Exèrcit, i el vostre equip abans del vostre propi.
* Honor - (Honor) - Viure amb tots els valors de l'Exèrcit.
* Integrity - (Integritat) Fes el que està bé, legalment i moralment.
* Personal Courage (Coratge) - Fer front a la por, el perill i l'adversitat (física o moral).

## Referències

* ↑ «Army G-1 Human Resources», 03-12-2007. Arxivat de l'original el 2017-12-23. [Consulta: 4 juliol 2008].
* ↑ Rush, Robert S. Enlisted Soldier's Guide. 7a ed.. Stackpole Books, 2006, p. 29–30. ISBN 0-8117-3312-2 [Consulta: 8 maig 2008].
* ↑ «The 7 Army Values». Corps of Discovery United States Army. United States Army Center of Military History, 10-10-2003. Arxivat de l'original el 2020-09-23. [Consulta: 9 maig 2008].

## Enllaços externs

* Army Values
* FM 1, The Army (14 June 2005)
# La Manxa del Xúquer- Centre

La Mancha del Júcar-Centro és una mancomunitat del nord - nord-oest de la província d'Albacete (Espanya), que sol considerar-se una comarca unida en els actuals catàlegs de turisme, procedent de la fusió socioeconòmica de les antigues mancomunitats de La Manxa-Centre d'Albacete i La Manxa del Xúquer. Aquestes mancomunitats comprenien les següents localitats:
La seu de la mancomunitat és a Montalvos.

## Geografia

Aquesta mancomunitat és tota manxega, encara que en les seves diferents tipologies: Mentre l'oest i el centre podrien enquadrar-se en la més pura Manxa, o Manxa Alta; l'est, particularment els municipis de Villalgordo del Júcar i Tarazona de la Mancha, podrien enquadrar-se més dintre de La Manchuela. Per altra banda, La Gineta també podria incloure's dintre de la Mancha de Montearagón. Limita al nord amb La Mancha de Cuenca i la Manchuela Conquense; a l'est, limita amb La Manchuela albaceteña; al sud, amb els Llanos de Albacete i la Sierra de Alcaraz y Campo de Montiel; i a l'oest, amb la Mancha de Criptana.

## Cultura

Dues de les expressions més notables del Carnaval en tota Castella-la Manxa, que enfonsen les seves arrels en el segle xvi, es donen a Tarazona de la Mancha i Villarrobledo. Així mateix, en La Roda, s'està treballant per recuperar un Carnaval gairebé tan antic i amb tanta tradició com la dels dos esmenats.

## Enllaços externs

* Portal de l'Associació per al Desenvolupament Integral Mancha Júcar Centro
# La Mante

La Mante ('La Mantis") és una minisèrie policíaca francesa que es va estrenar a Netflix el 30 de desembre de 2017 després de la seva emissió a TF1 durant setembre de 2017.

## Argument

A París, la policia busca un psicòpata els assassinats dels quals estan inspirats en els de Jeanne Deber, coneguda com «La Mantis», una famosa assassina en sèrie que havia terroritzat el país 25 anys enrere. Jeanne Deber ofereix la seva experiència a la policia per ajudar a enxampar el seu imitador. Empresonada en solitari des de la seva detenció, La Mantis només demana una condició: tractar només amb el detectiu Damien Carrot, el seu fill.

## Repartiment

* Carole Bouquet com a Jeanne Deber / La Mantis
* Fred Testot com a Damien Carrot
* Jaques Weber com a Charles Carrot
* Pascal Demolon com a Dominique Feracci
* Manon Azem com a Lucie Carrot
* Serge Riaboukine com a Crozet
* Robinson Stevenin com a Alex Crozet
* Fredérique Bel com a Virginie Delorme
* Elodie Navarre com a Szofia Kovacs
* Adama Niane com a Stern
* Yannick Samot com a Bertrand
* Steve Tran com a Achille
* Julien Tortora com a Gallieni

## Referències

* ↑ «La Mante - TF1» (en francès). tf1. [Consulta: 13 març 2017].
* ↑ «Tournage : Carole Bouquet, tueuse en série pour TF1». leparisien.fr, 13-03-2017 [Consulta: 13 març 2017].
* ↑ «La Mante : Manon Azem au casting d'une nouvelle mini-série de TF1 !» (en francès). tf1, 23-02-2017 [Consulta: 13 març 2017].
# La maledicció de Frankenstein

La maledicció de Frankenstein (títol original en anglès: The Curse of Frankenstein) és una pel·lícula britànics dirigida per Terence Fisher, estrenada el 1957.

## Argument

Partint del cos d'un lladre, de les mans d'un escultor i del cervell d'un savi, El Doctor Frankenstein vol crear un ésser humà personificant l'home ideal. Però dona vida a una criatura monstruosa dotada d'una força sobrehumana que sembrarà el terror al seu voltant.

## Repartiment

* Peter Cushing: Victor Frankenstein
* Hazel Court: Elizabeth
* Robert Urquhart: Paul Krempe
* Christopher Lee: Monstre de Frankenstein
* Melvyn Hayes: Victor, de nen
* Valerie Gaunt: Justine
* Paul Hardtmuth: El Professor Bernstein
* Noel Hood: tia Sophie
* Fred Johnson: L'avi
* Claude Kingston: El jove
* Alex Gallier: El capellà
* Michael Mulcaster: El guàrdia de la presó
* Andrew Leigh: L'alcalde Hermann
* Anne Blake: la dona de l'alcalde
* Sally Walsh: Elizabeth, de nena

## Al voltant de la pel·lícula

* Com un any més tard amb l'adaptació de Dracula, aquesta nova versió de Frankenstein va ser posada en marxa, ja que els drets del novel·la acabaven de caure al domini públic.
* El rodatge va tenir lloc des del 19 de novembre al 24 de desembre de 1956 a Iver, Windsor i als estudis Bray.
* Es tracta del Primer Frankenstein a haver estat rodat en color (Warnercolor). (Son of Frankenstein (1939) va ser considerat fer en Technicolor però el maquillatge de Boris Karloff ho va desaconsellar, i la idea va ser abandonada.)
* Peter Cushing i Christopher Lee ja havien interpretat conjuntament la versió de Hamlet (1948) de Laurence Olivier i Moulin Rouge (1952) de John Huston, sense compartir cap escena.
* L'aspecte més aterridor, i finalment més realista, del maquillatge de la criatura va ser adoptat a despit de no poder explotar el concepte creat per James Whale i Jack Pierce, encara sota drets de la Universal.
* A iniciativa seva, Peter Cushing va ser contractat per interpretar el paper del baró quan va sentir parlar del projecte. L'actor era en aquella època, en efecte, una gran estrella de la televisió, i per la Hammer, el seu contracte va ser una ganga.

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, num. 281 (anglès)
* Cahiers du cinéma, num. 79, gener 1958 (francès)
* Positif, num. 40, juliol 1961 (francès)

## Referències

* ↑ «La maledicció de Frankenstein». esadir.cat.
* ↑ «The curse of Frankenstein». The New York Times.

## Enllaços externs

* La maledicció de Frankenstein al Screenonline del British Film Institute (anglès)
* Crítica DevilDead (francès)
# La Valenciana (orxateria)

La Valenciana és una orxateria de Barcelona, fundada l'any 1910 per Severino Cortés, originari de Xixona (l'Alacantí). Es tracta de la primera orxateria oberta a la ciutat. S'han especialitzat en l'elaboració d'orxata, torrons i gelats artesanals, però també d'aperitius salats, xocolata i dolços tradicionals com els fartons.
La seva és considerada una de les millors orxates de la ciutat, i per aquest motiu des del 2021 forma part de la Ruta de l'Orxata, un grup d'orxateries artesanals de Barcelona i Badalona que pretén promoure el consum d'aquesta beguda dolça i fresca, integrada per les orxateries barcelonines La Valenciana, Sirvent, El Tío Che i La Campana, i la badalonina Fillol.

## Història

Abans d'arrelar a Barcelona, la família Cortés tenia una orxateria a la ciutat de Tànger (Marroc), d'on van haver de marxar el 1905 quan ho van perdre tot a causa de la crisi internacional que es va desencadenar. A Barcelona aquesta nissaga de torroners hi va arribar el maig de 1910 amb la intenció de vendre els productes que elaboraven en una fira que hi havia a la plaça de la Universitat; poc després van inaugurar el seu primer establiment a tocar, al carrer d'Aribau número 1, fent xamfrà amb la Gran Via de les Corts Catalanes. Allà hi van romandre durant 90 anys, abans de traslladar-se uns metres més amunt.

## Referències

* ↑ Jolonch, Cristina. «Barcelona, la otra capital de la horchata» (en castellà). La Vanguardia, 15-05-2021. [Consulta: 3 setembre 2022].
* 1 2 «La Valenciana». Time Out, 07-06-2018. [Consulta: 3 setembre 2022].
* 1 2 «La Valenciana». Catalunya.com. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ Morell, Blai. «La millor orxata de Catalunya». RAC1, 23-07-2019. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ Mestres Bosch, Pol. «Cinc llocs de Barcelona on prendre una bona orxata». Tot Barcelona, 13-08-2022. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ Rocabert Maltas, Mar. «Cinc llocs per prendre orxata a Barcelona». El País, 27-05-2016. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ «La Ruta de l'Orxata arriba a Barcelona». Cuina.cat, 28-05-2021. [Consulta: 3 setembre 2022].
* 1 2 Maneja Juvanteny, Guillem. «Neix la ruta de l’orxata, el passeig més dolç per la ciutat». El Nacional, 05-06-2021. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ Rocabert Maltas, Mar. «La ruta de l’orxata». El País, 27-08-2021. [Consulta: 3 setembre 2022].
* 1 2 Gilbert, Trinitat. «L’orxata, la beguda vegetal que es reivindica». Ara Balears, 15-06-2021. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ «La Valenciana arriba als 100 anys». Cuina.cat, 19-05-2010. [Consulta: 3 setembre 2022].
# La Vídola

La Vídola és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 207 | 202 | 164 | 156 |
# La Vòuta de Chilhac

La Vòuta (en francès Lavoûte-Chilhac) és un municipi francès del departament de l'Alt Loira, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# La Wantzenau

La Wantzenau (en alsacià d Wànzenöi) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2007 tenia 5.720 habitants.
Forma part del cantó de Brumath, del districte d'Estrasburg i de la Strasbourg Eurométropole.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 3.016 | 3.726 | 4.216 | 4.084 | 4.394 | 5.462 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Claude Graebling | |
# Las Pòrtas

Las Pòrtas (italià Porte) és un municipi italià, situat a la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 921 habitants. Està situat a la Vall Chisone, una de les Valls Occitanes. Forma part de la Comunitat Muntanyenca Vall Chisone i Vall Germanasca. Limita amb els municipis de Pinerolo, San Germano Chisone, San Pietro Val Lemina, San Secondo di Pinerolo i Villar Perosa.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Laura Zoggia | Llista cívica |
# Las Pilas

Les Pilles (francès: Les Pilles) és un municipi francès situat al departament de la Droma i la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. El 2018 tenia 242 habitants.
# Laia Pèlach i Saget

Laia Pèlach i Saget (Girona, 1980) és una política catalana diplomada en Educació social i llicenciada en Sociologia. Des del 2019 és regidora de Guanyem Girona a l'Ajuntament de Girona. De 2015 a 2019 va ser regidora de la CUP-Crida per Girona a la mateixa ciutat. Va ser la cap de llista de la candidatura CUP-Crida per Girona a les eleccions municipals del 24 de maig de 2015, amb Lluc Salellas de segon.

## Referències

* ↑ «Llista electoral». Som la força de la gent. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ «Regidors». Ajuntament de Girona. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ «Laia Pèlach encapçalarà la llista de la CUP amb Lluc Salellas de número 2». Diari de Girona, 23-02-2015. [Consulta: 22 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Escrits per Girona (blog conjunt amb Lluc Salellas)]
* Blog personal
# La distancia

La distancia és una pel·lícula espanyola de cinema negre de 2006 dirigida per Iñaki Dorronsoro. És l'opera prima del director basada en la boxa, la corrupció i les relacions humanes. Fou presentada a la secció Zabaltegi del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià.

## Argument

Daniel (Miguel Ángel Silvestre) és un boxador en la presó per l'atracament a un estanc. Un policia corrupte (José Coronado), que està involucrat en una complexa xarxa de contraban de droga, li promet deixar-li sortir sense problemes a canvi de matar a un altre pres company de mòdul. Una vegada fora de la presó, troba a Raquel (Belén López), la dona de l'home a qui va matar, que era amo d'un club de cites d'alt standing. Comencen una relació que posa a Daniel en el cor d'una història en la qual tots són alhora actor i víctima.

## Repartiment

* Miguel Ángel Silvestre... Daniel
* José Coronado ...Guillermo
* Federico Luppi ... Entrenador
* Belén López ... Raquel
* Lluís Homar... Cap de policia
* Julio Vélez... Luis
* Carlos Kaniowsky ... Manuel
* José Manuel Seda ... Ajudant de policia
* Andrés Herrera ... Miranda
* Enrique Villén ...Amo puticlub

## Nominacions i premis

* Nominada al Premi Unión de Actores a la millor actriu revelació (Belén López.
* Festival de Cinema d'Espanya de Tolosa de Llenguadoc: Nominada a la Violeta d'Or i premi a l'actor revelació (Miguel Ángel Silvestre).
* Festival Internacional de Cinema a Guadalajara: Premi Mayahuel a la millor fotografia (Daniel Aranyó).

## Referències

* ↑ Iñaki Dorronsoro debuta como director con 'La distancia', un 'thriller' con el mundo del boxeo como telón de fondo, Europa Press, 26 de setembre de 2006
* ↑ «La distancia» de Dorronsoro llega al cine a finales de año, Diario de León, 20 d'agost de 2005
* ↑ XVI edición de los Premios de la Unión de Actores, Europa Press, 14 de febrer de 2007
* ↑ 'AzulOscuroCasiNegro' triunfa en el Festival de cine español de Toulouse, Diario Vasco, 9 d'octubre de 2006
* ↑ Párpados azules, la mejor película del festival internacional de Guadalajara, La Jornada, 31 de març de 2007
# La dida

La dida és una peça clàssica de teatre escrita en vers per Frederic Soler i estrenada fa més de cent anys al Teatre Romea de Barcelona. La trama se centra en una dida que protegeix la seva protegida, una jove anomenada Roseta, de caure en un matrimoni forçat amb un home d'edat avançada. La dida assumeix el paper de mare en la vida de la Roseta, que és orfe. La peça va destacar per la seva perfecció formal i construcció teatral, i va ser considerada una de les obres més ben construïdes de l'època.
Tot i que es va preveure representar una versió en castellà de la peça a Madrid durant la temporada 1891-1892, aquesta representació finalment no es va produir. L'any 1910 es va organitzar una representació al Teatre Romea en una sessió d'homenatge per la visita d'Alfons XIII a Barcelona.
No obstant, el gran èxit de La dida va inspirar el novel·lista Josep Feliu i Codina a escriure una novel·la amb la mateixa trama. Encara que fa referència a una època i uns costums que ja han quedat obsolets, La dida continua sent considerada una obra clàssica del teatre català i ha estat representada diverses vegades al llarg del segle xx. Ha rebut elogis unànimes per part de la premsa catalana i encara avui és representada de tant en tant per agradar al públic que aprecia el teatre tradicional. A la fi de la peça, Roseta es casa amb un orfe pobríssim recollit a la finca per caritat.

## Repartiment de l'estrena

* Paula: Francisca Soler.
* Antònia: Caterina Mirambell.
* Roseta: Rosa Cazurro.
* Josep: Joaquim García-Parreño.
* Roc: Lleó Fontova.
* Joan: Iscle Soler.
* Gregori: Miquel Llimona.
* Genís: Frederic Fuentes.

## Referències

* 1 2 Ciurans, Enric. «La dida». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement). [Consulta: 7 febrer 2022].
* ↑ Sunyer, Magí «[https://www.ehumanista.ucsb.edu/sites/secure.lsit.ucsb.edu.span.d7_eh/files/sitefiles/ivitra/volume10/B/8.%20Sunyer.pdf The literary Construction of the Spirit of Catalonia: The Chivalrous Ideal and Modernity (1833-1874)]». eHumanista/IVITRA, 10, 2016, pàg. 151-168.
* ↑ Almanaque del Diario de Barcelona para el Año 1909.. Barcelona: Imprenta Barcelonesa, p. 190.
# La herida luminosa

La herida luminosa és una pel·lícula espanyola, dirigida per José Luis Garci el 1997, basada en La ferida lluminosa, l'obra de teatre de Josep Maria de Segarra. Existeix una versió prèvia, estrenada el 1956, amb direcció de Tulio Demicheli i protagonitzada per Amparo Rivelles.

## Argument

Ambientada a l'Espanya de la dècada de 1950, se centra en la difícil relació en el si d'un matrimoni de classe burgesa, el Doctor Enrique Molinos (Fernando Guillén) i Donya Isabel (Mercedes Sampietro). Enrique recupera la il·lusió en enamorar-se de Julia (Beatriz Santana), una jove col·lega. La seva esposa es converteix en un obstacle per als seus plans de futur, per la qual cosa comença a concebre el seu assassinat. La seva filla missionera ho descobreix per casualitat i intenta impedir-ho.

## Repartiment

* Fernando Guillén - Doctor Molinos
* Mercedes Sampietro - Doña Isabel
* Julia Gutiérrez Caba - Germana Benedicta
* María Massip - Escolástica
* Beatriz Santana - Julia
* Neus Asensi - Jovita
* Cayetana Guillén Cuervo -Germana María

## Recepció

A Espanya només va obtenir una candidatura al Goya al millor maquillatge i perruqueria. En canvi, va tenir molt bona acollida al Festival Internacional de Cinema de Mont-real.

## Referències

* ↑ La herida luminosa a Fotogramas
* ↑ "La herida luminosa", acogida con aplausos y emoción en Montreal, El País, 29 d'agost de 1997
# Leon Wessel-Masannek

Leon Wessel-Masannek (Múnic, 23 de desembre de 1992) és un jove actor alemany. El seu pare és Joachim Masannek, l'autor de la sèrie de llibres Les feres futbol club. A la pel·lícula Die Wilden Kerle (Les Feres), Leon, comparteix repartiment amb el seu germà a la vida real Marlon Wessel.

## Pel·lícules

2003: Die Wilden Kerle 2005: Die Wilden Kerle 2 – Alles ist gut, solange du wild bist 2006: Die Wilden Kerle 3 – Die Attacke der biestigen Biester 2007: Die Wilden Kerle 4 – Der Angriff der Silberlichten 2008: Die Wilden Kerle 5 – Hinter dem Horizont 2016: Die wilden Kerle – Die Legende lebt

## Referències

* ↑ «Filmografie Leon Wessel-Masannek» (en alemany). [Consulta: 29 setembre 2024].
# Lacedemoni

Lacedemoni (en llatí Lacedaemonius, en grec antic Λακεδαιμόνιος) fill de Cimó, fou un militar atenenc. Va rebre el seu nom en honor de Lacedemònia, un altre nom d'Esparta, i perquè la seva mare, segons Estesímbrot era de la ciutat de Kleitor, a l'Arcàdia.
Va ser nomenat comandant de deu vaixells atenenc enviats pel govern l'any 432 aC en ajut de Còrcira, amb la que s'havia signant un tractat d'aliança, contra Corint. Segons Plutarc aquestes forces no eren adequades i Pèricles les va enviar per raons polítiques, però després, degut a les demandes generals, es van haver d'enviar reforços.

## Referències

* ↑ Lacedaemonius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 699
# Larrousse

Larrousse va ser un constructor francès de motors de competició que va arribar a disputar curses a la Fórmula 1 també com a escuderia pròpia.
L'equip va ser fundat per Didier Calmels i Gerard Larrouse l'any 1987 i tenien la seu a Antony, París, França.
Va debutar a la F1 el 3 de maig del 1987 al GP de San Marino, disputant cent vint-i-set curses (trenta-dues com a constructor) entre les temporades 1987 i 1994, retirant-se de la F1 per problemes econòmics.
L'equip va aconseguir una tercera posició com millor classificació en una cursa (GP del Japó'90) i va assolir un total de vint-i-tres punts pel campionat del món de constructors.

## Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 127 (32) | 0 | 1 | 0 | 0 | 23 |
# Larrodrigo

Larrodrigo és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 297 | 332 | 277 | 274 |
# Lassina Traoré

Lassina Chamste Soudine Franck Traoré (nascut el 12 de gener de 2001) és un futbolista professional burkinés que juga de davanter pel Xakhtar Donetsk.

## Enllaços externs

* Lassina Traoré, Fitxa a Soccerway