OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Unió Esportiva Rapitenca

La Unió Esportiva Rapitenca és el club de futbol més representatiu del poble de la Ràpita, a la comarca del Montsià, província de Tarragona. En l'actualitat milita a la Primera Catalana.

## Colors

La samarreta de l'equip és blava i el pantaló blanc. L'equipació suplent és tota negra.

## Palmarès

* Primera Catalana: 2003/04 Grup II, 2011/12 Grup II, 2021/22 Grup III
* Segona Catalana: 2000/01 Grup VI

## Temporades

Fins a l'any 2011-12 el club ha militat 11 temporades a Tercera Divisió, 3 a Primera Catalana i 3 a Preferent Territorial.
| 1949-50 1ª Regional B, grup Sud, 8è 1950-51 1ª Regional B, grup Sud, 2n 1951-52 1ª Regional B, grup Sud, 6è 1952-53 1953-54 1954-55 1955-56 1956-57 Tercera Divisió, grup 7: 15è 1957-58 Tercera Divisió, grup 7: 3r 1958-59 Tercera Divisió, grup 7: 3r 1959-60 Tercera Divisió, grup 7: 8è 1960-61 Tercera Divisió, grup 7: 7è 1961-62 Tercera Divisió, grup 7: 15è 1962-63 1963-64 1964-65 1965-66 Primera Regional, grup 2: 7è 1966-67 Primera Regional, grup 2: 20è 1967-68 Segona Regional 1968-69 Primera Regional, grup 3: 11è 1969-70 Primera Regional, grup 3: 16è | 1970-71 1971-72 1972-73 1973-74 1974-75 1975-76 Primera Regional, grup 3: 9è 1976-77 Primera Regional, grup 3: 14è 1977-78 Primera Regional, grup 3: 4t 1978-79 Primera Regional, grup 3: 4t 1979-80 Primera Regional, grup 3: 7è 1980-81 Primera Regional, grup 3: 14è 1981-82 Primera Regional, grup 3: 4t 1982-83 Primera Regional, grup 3: 12è 1983-84 1984-85 1985-86 1986-87 1987-88 1988-89 1989-90 1990-91 | 1991-92 Primera Territorial, grup 6: 4t 1992-93 Primera Territorial, grup 6: 9è 1993-94 Primera Territorial, grup 6: 9è 1994-95 Primera Territorial, grup 6: 14è 1995-96 Primera Territorial, grup 6: 12è 1996-97 Primera Territorial, grup 6 1997-98 Primera Territorial, grup 6: 5è 1998-99 Primera Territorial, grup 6: 11è 1999-00 Primera Territorial, grup 6: 12è 2000-01 Primera Territorial, grup 6: 1r 2001-02 Territorial Preferent, grup 2: 9è 2002-03 Territorial Preferent, grup 2: 8è 2003-04 Territorial Preferent, grup 2: 1è 2004-05 Primera Div. Catalana: 4t 2005-06 Tercera Divisió, grup 5: 7è 2006-07 Tercera Divisió, grup 5: 11è 2007-08 Tercera Divisió, grup 5: 5è 2008-09 Tercera Divisió, grup 5: 14è 2009-10 Tercera Divisió, grup 5: 18è 2010-11 Primera Div. Catalana: 8è 2011-12 Primera Catalana, grup 2: 1r |

## Penyes

* Marea Blava
Curva infernal blanc i blava

## Enllaços externs

* Web oficial
# Folre (desambiguació)

«Folre» té aquests significats:
* Castells:
** Folre, part d'alguns castells que reforça el pis de segons i ajuda el pis de terços.
* Heràldica:
** Folre (heràldica), classe d'esmalts combinats
* Navegació:
** Folre (vaixell), part exterior del buc en els vaixells de fusta
* Llibres:
** Folre (protector de llibres o quaderns), estoig o beina de paper o altre material, destinat a protegir un llibre o un quadern
* Arma blanca:
** Folre (baina o beina d'arma blanca), beina o baina, ço és estoig de protecció d'arma blanca dreta
# Podíl·lia

Podíl·lia o Podòlia (en ucraïnès: Поділля, Podillya, en polonès: Podole) és una regió d'Europa Oriental que es troba actualment en la zona centreocidental i sud-occidental d'Ucraïna i que en línies generals correspon amb les actuals óblasti de Khmelnitski, Ternòpil i Vínnitsia.

## Fills il·lustres

* Víktor Buniakovski (1804-1889), matemàtic.
* Vladislav Zaremba, compositor.

## Referències

* ↑ «Podíl·lia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Canó Tipus 10 de 120 mm

El Canó Tipus 10 de 120 mm era un canó de doble ús, tant de defensa antiaèria com de defensa costanera durant la Segona Guerra Mundial. El Tipus 10 va ser anomenat per l'any en el que es va dissenyar, el any 10 del regnat de l'Emperador Taishō, l'any 1927 segons el calendari gregorià.
L'arma va ser originalment dissenyada per al seu ús en vaixells i va ser produït en grans quantitats durant 1944. L'arma va ser adaptada per al seu ús terrestre com a arma de doble propòsit (tant antiaeri com de defensa costera). L'arma disparava tant munició d'alt explosiu o munició de fragmentació incendiària que pesaven 20,6 kg cadascun, que amb la bala (la part on estava dipositat el combustible per a impulsar el projectil) completa pesava 32,4 kg.
El canó va ser produït entre 1921 i 1945, els mateixos anys que va estar en servei. El canó pesava 8,5 tones i el seu canó tenia una llargada de 5,4 metres L/45. El calibre del canó era de 120 mm. Es van produir unes 2000 unitats en total d'aquest canó, amb un increment de la seva producció en 1944. Tenia una cadència de tir d'entre 10 i 12 trets per minut. S'utilitzava des d'un pedestal fix que podia rotar 360 graus, amb una inclinació d'entre -5 i +75 graus. Tenia una distància operativa de tir horitzontal de 16.000 metres i verticalment de 8.500 metres, i una distància operativa màxima de 10.000 metres en un tret vertical. Els projectils de 120 mm que disparava tenien una velocitat inicial de sortida de 825 m/s, amb un pes total del projectil de 32,4 kg, dels quals 20,6 kg eren el pes del projectil, d'alt explosiu o de fragmentació incendiaria. El canó podia ser utilitzat com a arma de defensa antiaèria o com a defensa costanera.

## Referències

* ↑ War Department TM-E-30-480 Handbook on Japanese Military Forces September 1944 p 400

## Bibliografia

* War Department TM-E-30-480 Handbook on Japanese Military Forces September 1944

## Vegeu també

* Canó de Batalló Tipus 92 de 70 mm
# Hugo Godron

Hugo Godron (22 de novembre de 1900 - 6 de desembre de 1971) va ser un compositor, violinista i director musical neerlandès.

## Biografia

És fill del sintonitzador de piano Frederik Hendrik Godron i de Hanne Marie Windemann. Hugo Godron es va casar amb Dina Maria Dierx (1905-1995). Va ser enterrat al cementiri general de Zoelmond.
Godron va estudiar violí a l'Escola de Música d'Art d'Espectacle a Bussum. Més tard també va rebre lliçons d'Oskar Back i va estar a l'escenari com a violinista des dels 18 anys. El 1921 va començar a estudiar composició al "Sem Dresden". El 1927 va ser nomenat professor de violí a l'escola de música del "toonkusnt Bussum".In aquest mateix any les seves peces Cinq abocar violon et piano van aparèixer en el Llibre i Comerç de Música de Seyffaerdt; Oscar Back hi va escriure un pròleg. Es va convertir en reporter musical del "Gooi- en Eemlander" i es va asseure a la junta de l'associació d'artistes de l'espectacle "Naarden-Bussum". El 1930 va ser nomenat professor de composició a "l'Utrecht Music Lyceum". Més tard, es va fer una cita per part d'un professor de composició i teoria de l'harmonia al liceum musical de Hilversum. Entre els seus alumnes va tenir a Dick Kattenburg o Jack Bulterman entre d'altres. De 1939 a 1963 va ser director musical de ràdio, inicialment al VARA i més tard a la Dutch Radio Union. El 1970, l'Avro, en col·laboració amb Donemus, va organitzar un altre concert a la "Rosa Spierhuis" amb motiu del 70è aniversari de Grodon.

## Composicions

Godron va escriure molta música de cambra i algunes obres per a orquestra simfònica. En fer-ho, va ser influenciat en part per les impressions que havia guanyat al Brasil (després va tocar a la capella d'un vaixell) i París,on va conèixer Maurice Ravel i Darius Milhaud. En col·laboració amb l'alfabetitzador Max Teipe va escriure dues obres radiofòniques: Sleeping Beauty i Ventafocs. Per a piano va escriure entre altres coses tres nocturnes i 24 chansonettes. El seu estil s'ha de buscar més en el neoclassicisme que en la "caphony" de la mort que ha estat en la fabricació durant la seva vida. El 1949 Godron va rebre un Premi governamental per la seva Suite de Concerts per a piano i orquestra de corda. La sonatina de Godron per a 2 violins i piano li va valer el premi "Visser Neerlandia" el 1958.

## Fonts, notes i/o referències

* https://webshop.donemus.nl/action/front/composer/Godron%2C+Hugo
* https://www.online-begraafplaatsen.nl/zerken.asp?command=showgraf&grafid=403913
* Lèxic musical il·lustrat, editat per Mr. G. Keller i Philip Kruseman, cooperació de Sem Dresden, Wouter Hutschenruijter (1859-1943), Willem Landré, Alexander Voormolen i Henri Zagwijn; publicat el 1932/1949 a J. Philips Kruseman, La Haia; pàgina d'addició 138
* J. Ruby i Miep Zijlstra, General Music Encyclopedia Part 4, Union Book 1980, pàgina 27
# Bàlsam negre de Riga

El bàlsam negre de Riga (Rīgas Melnais balzams en letó) és un licor d'herbes tradicional de Letònia fet amb diferents ingredients naturals mesclats en vodka pur amb un 45% de volum d'alcohol. Pot beure's sol o amb gel i també com a base de diferents còctels. També pot servir-se amb te, cafè, suc o begudes suaus o acompanyant un gelat. La beguda és negra i molt amarga, però amb una dolçor característica.
La recepta tradicional va ser creada per un farmacèutic de Riga i està basada en una combinació de 24 plantes, flors, fruits, arrels, olis i altres ingredients naturals macerats en barrils de roure. A més de Letònia el bàlsam és famós internacionalment i ha rebut més d'una trentena de premis en fires. El produeix l'empresa Latvijas Balzams i té una història que es remunta al segle xviii. Se sol presentar amb un tradicional envàs de ceràmica.
S'utilitza com a medicina tradicional i es considera un bon remei per al refredat i els problemes digestius. Segons la llegenda, l'emperadriu Caterina II de Rússia va posar-se malalta durant una visita a Riga, però va curar-se gràcies a l'efecte del bàlsam.

## Referències

* ↑ Mark Bitterman. Bitterman's Field Guide to Bitters & Amari: 500 Bitters; 50 Amari; 123 Recipes for Cocktails, Food & Homemade Bitters. 2. Andrews McMeel Publishing, 2015, p. 189. ISBN 978-1-449-47069-2.
* ↑ «Riga Black Balsam» (en anglès). Latvijas Balzams. Arxivat de l'original el 2018-04-30.
* ↑ Nutritional and Health Aspects of Food in Eastern Europe. Academic Press, 2021, p. 177. ISBN 978-0-128-11734-7.
# Eladio Rojas

Eladio Alberto Rojas Díaz (8 de novembre de 1934 - 13 de gener de 1991) fou un futbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1962.

## Referències

* ↑ Eladio Rojas Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «France Football's World Cup Top-100 1930-1990» (en anglès). RSSSF.com. [Consulta: 19 març 2010].
# Ur-Zababa

Ur-Zababa va ser un rei de Kix, el segon de la quarta dinastia de Kish que governava Sumer, fill i successor de Puzur-Sin de Kix (que no s'ha de confondre amb el rei Puzur-Sin d'Assíria) i net de Kug-Baba, de la tercera dinastia de Kish. La llista reial diu que Sargon d'Accad havia estat inicialment coper d'Ur-Zababa abans d'esdevenir rei.
Va viure al segle xxiv aC i, durant el seu regnat, Kish va estar sotmesa a Lugal-Zage-Si d'Umma i Uruk. Durant el seu regnat Sargon es va erigir rei de la nova ciutat d'Accad i va eliminar Ur-Zababa i Lugal-Zage-Si, i es proclamà "rei legítim" de Kish. El regnat d'Ur-Zababa hauria durat uns 6 anys, tot i que la llista de reis sumeris li dona (segurament per error) 400 anys.

## La llegenda de Sargon

Un relat sumeri explica la biografia de Sargon envoltada per la llegenda, anomenat Sargon i Ur-Zababa. En el text es diu que Ur-Zababa, es va despertar després d'un somni. Per motius desconeguts, Ur-Zababa va nomena Sargon coper reial. Poc després, Ur-Zababa, que ja tenia decidida pels déus Enlil i An la seva caiguda, convida Sargon a les seves cambres per discutir un somni que el coper havia tingut durant la nit. Sargon diu que ha somiat amb una dona immensa, a qui el cap li arribava al cel, que ofegava en sang a Ur-Zababa (la deessa Inanna, que beneficiarà Sargon). Ur-Zababa es va espantar profundament i va intentar matar-lo. Va enviar Sargon, que no s'esperava res de dolent, a lliurar un mirall de bronze trencat a l'E-sikil, un temple, a veure al cap dels ferrers, Belic-tikal. Ur-Zababa havia ordenat al ferrer que llencés Sargon i el mirall als motlles que usava per fabricar estàtues així que arribés. De camí cap a l'E-sikil, la deessa Inanna li va dir a Sargon que no entrés a l'E-sikil, sinó s'havia de trobar amb Belic-tikal a la porta. Belic-tikal va perdre l'oportunitat de matar Sargon, i cinc dies després, Sargon va tornar davant d'Ur-Zababa.
El rei, al veure'l, es va tornar a espantar i va decidir d'enviar Sargon davant de Lugal-Zage-Si rei d'Uruk, amb un missatge en una tauleta d'argila demanant-li que mati Sargon. Aquí s'acaba el text conservat, i se suposa que a continuació s'explicava la manera en què Sargon es va tornar a alliberar d'aquesta trampa.

## Referències

* ↑ Jacobsen, Thorkild. The Sumerian king list. Chicago (Ill.): University of Chicago Press, 1973, p. 95.
* ↑ Clayton, Matt. Mitologia sumeria. Freehold (N.J.): Refora Pub., 2020, p. 76-78.
# Batlliu de Sas

El Batlliu de Sas és un antic terme, possiblement d'origen medieval, que donà pas al municipi de Benés, pertanyent a l'Alta Ribagorça, més tard integrat en el de Sarroca de Bellera, del Pallars Jussà.
Tenia el seu centre en el poble de Sas, i comprenia també els de Benés, Sentís i Erta (aquest darrer actualment integrat en el terme municipal del Pont de Suert). En certs moments també inclogué els pobles de Manyanet i el Mesull.
Està vertebrat per la muntanya de Sant Quiri, ja que els pobles que formaven el Batlliu de Sas són en els vessants d'aquesta muntanya.

## Referències

* ↑ Albert, Darío «Sarroca de Bellera ingressa el fons municipal a l'Arxiu Comarcal del Pallars Jussà». Nació Digital, 02-05-2017 [Consulta: 14 març 2021].
* ↑ «Batlliu de Sas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Forquilla de Currywurst

La forquilla de currywurst (en alemany, Pommesgabel) és una espècie de forquilleta, feta o bé de fusta o de plàstic. Se serveix a les parades de menjar de currywurst d'Alemanya i d'Àustria. Es presenta sempre clavada a la salsitxa un cop s'entrega l'aliment al client i ha esdevingut un símbol del menjar ràpid en aquests estats germanòfons, també amb el sobrenom que emula una mà cornuda.
La idea de servir aquesta petita forquilla, de tot just uns centímetres de longitud (entre 7,5 i 9 cm) és la de poder punxar les rodanxes del currywurst i poder sucar-les en la salsa de curri o, altrament, en mulladors diversos com ara la maionesa o el quètxup. També s'utilitza, consegüentment, per a punxar les patates fregides. L'ús d'aquesta forquilla, sovint de fusta o de poliestirè i amb entre dues i tres dents, evita que els consumidors es taquin els dits amb el greix de la salsitxa i dels fregits.

## Referències

* ↑ Ursula Heinzelmann, (2008), Food culture in Germany , Berlin, ABC-CLIO, pàg. 127
# Platymantis polillensis

Platymantis polillensis és una espècie de granota que viu a les Filipines.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Diesmos, A., Alcala, A., Brown, R., Afuang, L., Gee, G., Hampson, K., Diesmos, M.L., Mallari, A., Ong, P., Ubaldo, D.& Gutierrez, B. 2004. Platymantis polillensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 d'abril del 2008.
# Capella de Santa Magdalena (Gisclareny)

La Capella de Santa Magdalena és un edifici del poble de Faia, al municipi de Gisclareny (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una petita capella barroca formada per una sola nau rectangular coberta amb volta de canó, amb un presbiteri quadrat i un petit campanar d'espadanya sobre el mur de llevant. La coberta exterior és a dues aigües amb teula àrab i el parament, de carreus de pedra de diverses dimensions units amb morter. La porta d'accés és un arc escarser amb grans dovelles. A la zona superior trobe, un òcul que il·lumina la nau. L'interior és enguixat; conserva una imatge de la santa, aixoplugada per un retaule de guix.

## Història

L'església de santa Magdalena és documentada des del 1288 i probablement fou bastida pels senyors Faia. Mai passà de ser una simple capella familiar i com a tal fou reformada el 1666, aprofitant part dels materials de l'anterior edifici romànic en mal estat.
Durant l'època medieval la documentació enregistra llegats piadosos a favor de l'església per part dels senyors de Faia i dels mateixos barons de Pinós.

## Referències

* 1 2 3 «Capella de Santa Magdalena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].

### Bibliografia

* Pladevall i Font, Antoni, dir.; Catalunya romànica. El Berguedà, 1985
* Serra Vilaró, Joan; Les Baronies de Pinós i Mataplana. Investigació als seus arxius., 1930-1950
# Brookline (Massachusetts)

Brookline és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2007 tenia 54.809 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brookline tenia 57.107 habitants, 25.594 habitatges, i 12.233 famílies. La densitat de població era de 3.247,3 habitants per km².
Dels 25.594 habitatges en un 21,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,4% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 52,2% no eren unitats familiars. En el 36,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,6% tenia menys de 18 anys, un 11,7% entre 18 i 24, un 37,3% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,1 homes.
Entorn del 4,5% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brookline». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brookline». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bayview-Montalvin

Bayview-Montalvin és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 5.004 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bayview-Montalvin tenia 5.004 habitants, 1.461 habitatges, i 1.164 famílies. La densitat de població era de 3.018,8 habitants per km².
Dels 1.461 habitatges en un 38,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,7% hi vivien parelles casades, en un 14,5% dones solteres, i en un 20,3% no eren unitats familiars. En el 16,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.750 $ i la renda mediana per família de 53.315 $. Els homes tenien una renda mediana de 43.750 $ mentre que les dones 30.318 $. La renda per capita de la població era de 16.056 $. Entorn del 7,8% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bayview-Montalvin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bayview-Montalvin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Capella de Santa Eulàlia (la Molsosa)

La capella de Santa Eulàlia és una església de la Molsosa (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Es troba a ponent del municipi, al nord dels Quadrells i sota la masia de Puigpelat. S'hi va per la carretera asfaltada que surt del km. 8,6 de la carretera de Calaf a Vallmanya (41° 46′ 41″ N, 1° 30′ 32″ E﻿ / ﻿41.778168°N,1.508785°E﻿ / 41.778168; 1.508785). Està senyalitzat. S'hi arriba als 800 metres.

## Descripció

Petit edifici d'una sola nau amb un absis sobrealçat a la capçalera. La porta d'entrada, actualment restaurada, està situada al mur de migdia.
Té un petit campanar d'espadanya sobre el mur de ponent en el qual està adossada la masia, anomenada també de Santa Eulàlia.

## Referències

* 1 2 «Capella de Santa Eulàlia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juny 2015].
# Holt (Alabama)

Holt és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 4.103 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Holt tenia 4.103 habitants, 1.614 habitatges, i 1.081 famílies. La densitat de població era de 488,9 habitants/km².
Dels 1.614 habitatges en un 31,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,4% hi vivien parelles casades, en un 20,4% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 28,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones hi havia 97,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.273 $ i la renda mediana per família de 33.165 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.212 $ mentre que les dones 17.048 $. La renda per capita de la població era de 12.049 $. Aproximadament l'11,3% de les famílies i el 20,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Brooklet

Brooklet és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 1.113 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brooklet tenia 1.113 habitants, 422 habitatges, i 302 famílies. La densitat de població era de 140,4 habitants per km².
Dels 422 habitatges en un 33,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,5% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 28,2% no eren unitats familiars. En el 23,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.438 $ i la renda mediana per família de 39.950 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.972 $ mentre que les dones 21.667 $. La renda per capita de la població era de 16.793 $. Entorn del 6,9% de les famílies i el 10,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brooklet». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brooklet». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.