OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Las Ratas

Las Ratas és una petita localitat de l'Uruguai, ubicada al nord del departament de Cerro Largo. Té una població aproximada de 300 habitants, segons les dades del cens del 2004.
Es troba a 119 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Peñaflor

Peñaflor és una localitat de la província de Sevilla, Andalusia, Espanya. L'any 2006 tenia 3.719 habitants. La seva extensió superficial és de 46 km² i té una densitat de 16,9 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 42′ N, 5° 20′ O. Està situada a una altitud de 52 metres i a 74 kilòmetres de la capital de la província, Sevilla.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 3.930 | 3.895 | 3.864 | 3.832 | 3.827 | 3.776 | 3.703 | 3.698 | 3.674 | 3.719 |
# Bidis

Bidis va ser una petita ciutat de Sicília esmentada per Ciceró que explica la persecució que va fer Verres d'un dels seus principals ciutadans de nom Epícrates. Ciceró diu que era un oppidum situat no gaire lluny de Siracusa.
Va ser municipi romà i Plini el vell l'esmenta com a ciutat estipendiària. Era a uns 30 km de Siracusa cap a l'interior. És l'actual Bidino. L'església que n'ocupa el lloc es diu San Giovanni di Bidino.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Bidis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 22 maig 2023].
# Partit de la Nova Generació - Democristians

El Partit de la Nova Generació - Democristians (romanès Partidul Noua Generaţie - Creştin Democrat, PNG-CD) és un partit polític de Romania d'ideologia centrista fundat el 2000 per l'ex alcalde de Bucarest, Viorel Lis, i liderat des de 2004 per Gigi Becali. Des d'aleshores s'ha tornat més conservador i nacionalista. A les eleccions legislatives romaneses de 2004 només va obtenir el 2,2% dels vots i no va obtenir representació a la Cambra de Diputats ni al Senat de Romania, A les eleccions legislatives romaneses de 2008 va obtenir el 2,27% dels vots i continuà com a extraparlamentari.

## Membres destacats

* Dan Pavel - president executiu, antic assessor de Gigi Becali, professor de ciències polítiques.
* Alex Mihai Stoenescu - vicepresident, historiador.
* Marian Oprea - vicepresident, tertulià de televisió (a DDTV) i propietari de Lumea (revista de política internacional).

## Controvèrsies

El partit ha estat acusat de mantenir lligams amb el grup d'extrema dreta Noua Dreaptă, que es dedica a reivindicar la memòria de la Guàrdia de Ferro. Un ex assessor de Becali, Pavel Dan, va afirmar que "la gent de Noua Dreapta es convertiria en la" medul·la espinal "[base] del Partit Nova Generació".
Noua Dreaptă va negar qualsevol relació amb el PNG-CD i cap dels dirigents de Noua Dreaptă es va convertir en representant del PNG-CD. El PNG-CD ha estat descrit pel Departament d'Estat dels EUA com un "partit nacionalista extremista"

## Referències

* ↑ Noii legionari se laudă cu „cuiburi“ în toată ţara ("Els nous Legionaris estan orgullosos amb la xarxa arreu del país"), a Gândul, 5 de juny de 2006
* ↑ Comunicat de presă al Noii Drepte ("Roda de premsa de Noua Dreaptă") Arxivat 2009-08-21 a Wayback Machine., 1 de gener de 2005
* ↑ Informe Internacional sobre Llibertat Religiosa 2006, Department d'Estat dels EUA

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2005-12-01 a Wayback Machine.
# Gneu Corneli Dolabel·la (cònsol 81 aC)

Gneu Corneli Dolabel·la (llatí: Cnaeus Cornelius Dolabella) va ser un magistrat romà, net del Gneu Corneli Dolabel·la, cònsol el 159 aC. Era fill de Gneu Corneli Dolabel·la, assassinat l'any 100 aC junt amb el tribú de la plebs Appuleu Saturní.
Durant la guerra entre Gai Mari i Sul·la va fer costat al darrer i l'any 81 aC,quan Sul·la era dictador, va ser nomenat cònsol, magistratura que llavors no gaudia de poders efectius, i l'any següent va ser governador de Macedònia amb el càrrec de procònsol. A aquesta província va lluitar contra els tracis i a la seva tornada va obtenir els honors del triomf.
L'any 77 aC va ser acusat per Juli Cèsar d'extorsió mentre era a Macedònia, però va ser absolt.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 1058.
# Racó de Cultura de Sant Antoni

El Racó de Cultura de Sant Antoni és una Casa de la Festa del barri de Sant Antoni del districte de l'Eixample de Barcelona obert el 2012. És un espai de 80 metres quadrats situat en un edifici del número 75 del carrer Viladomat, consta d'una sala i d'un petit magatzem per guardar-hi material. Diverses plaques reductores de soroll fan possible que els grups que fan música puguin assajar sense molestar els veïns.
Del Racó de Cultura de Sant Antoni en fan ús Els Diables i la Porca de Sant Antoni, Els Trapelles de Sant Antoni (colla infantil), Tocal'2 Grup de percussió, Els Trabucaires de Sant Antoni i El Grup de Teatre el Triangle. Aquest espai és també la seu de la Coordinadora de Trabucaires de Barcelona i de la Federació dels Tres Tombs de la Ciutat de Barcelona, i lloc de trobada de l'activa Comissió de la Festa Major de Sant Antoni, que aglutina les nombroses entitats del barri que cada any organitzen la Festa Major d'aquest barri. A més, al Racó de Cultura de Sant Antoni s'hi realitzen actes culturals diversos com ara conferències, xerrades, presentacions de llibres i exposicions -l'espai és obert als veïns i als membres d'entitats que hi vulguin exposar la seva obra.

## Referències

* 1 2 «Racó de Cultura de Sant Antoni». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# La burra de Balaam

La burra de Balaam és un quadre de l'artista holandès Rembrandt de 1626, que data de la seva etapa a Leiden i ara es troba al Museu Cognacq-Jay de París.
La pintura retrata el relat bíblic de la burra debatent amb l'endeví Balaam.
L'escena està basada en la composició del mateix tema del professor de Rembrandt, Pieter Lastman, del 1622, ara a la col·lecció Israel Museum, a Jerusalem. La figura de Balaam i el seu ase són préstecs directes de Lastman.

## Referències

* ↑ «The Ass of the Prophet Balaam» (en anglès), 18-03-2014. [Consulta: 29 abril 2021].
* ↑ Martínez, Cruz. Mitología clásica e iconografía cristiana. Madrid: Editorial Centro de Estudios Ramón Areces, 2010. ISBN 978-84-8004-942-9.
* ↑ «Pieter Lastman Online». [Consulta: 29 abril 2021].

## Bibliografia

* Steven M. Nadler: Rembrandt's Jews, University of Chicago Press, 2003 ISBN 0226567370
* Jane Turner (ed.): From Rembrandt to Vermeer - 17th-Century Dutch Artists (Grove Dictionary of Art), 2000., New York, p. 268
* http://www.museecognacqjay.paris.fr/en/la-collection/ass-prophet-balaam
# Leandro Miguel Pereira Silva

Leandro Miguel Pereira da Silva (nascut el 4 de maig de 1994) és un futbolista professional portuguès que juga de migcampista al FC Arouca.

## Carrera de club

Nascut a Castelo de Paiva, districte d'Aveiro, Silva es va unir al sistema juvenil del FC Porto als 12 anys. El 21 d'agost de 2013 va fer el seu debut professional amb el filial, entrant com a substitut al minut 67 de Thibaut Vion en una victòria per 1-0 fora de casa contra el Portimonense SC a la Segona Lliga. El 22 d'abril de 2015, a les semifinals de la Premier League International Cup, va marcar tots els gols del seu equip per ajudar a superar el Fulham per 3-0.
Silva va passar les temporades 2015-16 i 2016-17 cedit a la Primeira Liga, respectivament a l'Académica de Coimbra i al FC Paços de Ferreira. A causa de la manca d'oportunitats de joc en aquest últim, va ser recuperat pel seu club matriu el 26 de desembre de 2016, sent tornat a cedir a l'Acadèmica poc després.

## Carrera internacional

Tots els nivells juvenils inclosos, Silva va disputar 55 partits amb Portugal. Va debutar amb la selecció sub-21 el 24 de març de 2016, en una victòria a casa per 4-0 sobre Liechtenstein a les eliminatòries per al Campionat d'Europa sub-21 de la UEFA de 2017.

## Referències

* ↑ (en portuguès) , 21-08-2013 [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Fulham sub-21s 0–3 FC Porto sub-21s». Fulham F.C, 22-04-2015. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Leandro Silva é o novo reforço da Académica» (en portuguès). Académica Coimbra, 06-08-2015. Arxivat de l'original el 8 de març 2016. [Consulta: 7 agost 2015].
* ↑ (en portuguès) , 26-12-2016 [Consulta: 9 gener 2017]. Arxivat 10 de gener 2017 a Wayback Machine.
* ↑ (en portuguès) , 19-01-2017 [Consulta: 27 agost 2019].
* ↑ Castro, Gaspar. «Golear cedo e cedo descansar no regresso aos Açores» (en portuguès). SAPO, 24-03-2016. [Consulta: 9 gener 2017].

## Enllaços externs

* Leandro Miguel Pereira Silva, fitxa a ForaDeJogo
* National team data (en portuguès)
* Leandro Miguel Pereira Silva, Fitxa a Soccerway
# Lipoglicopèptid

Els lipoglicopèptids són una classe d'antibiòtics que tenen cadenes laterals lipofíliques associades a glicopèptids. La classe inclou l'oritavancina, la telavancina i la dalbavancina.
El setembre del 2009, l'FDA va aprovar l'ús de Vibativ (telavancina) per a les infeccions cutànies complicades. El maig del 2014, va aprovar l'ús de Dalvance (dalbavancina), en formulació injectable, administrada de forma endovenosa en dues dosis setmanals. L'agost del 2014, va aprovar també la distribució d'Orbactiv (oritavancina), en formulació injectable, administrada en dosi única.
La telavancina és la més potent de les tres contra el gènere Clostridium.

## Referències

* ↑ Kahne, Dan; Leimkuhler, Catherine; Lu, Wei; Walsh, Christopher «Glycopeptide and Lipoglycopeptide Antibiotics». Chemical Reviews, vol. 105, 2, 2005, pàg. 425–448. DOI: 10.1021/cr030103a. PMID: 15700951.
* ↑ «Fight Against Antimicrobial Resistance Recruiting New Agents». , 01-02-2011. Arxivat 28 de març 2012 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-03-28. [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ Zhanel, George G.; Calic, Divna; Schweizer, Frank; Zelenitsky, Sheryl; Adam, Heather; Lagacé-Wiens, Philippe R.S.; Rubinstein, Ethan; Gin, Alfred S.; Hoban, Daryl J. «New lipoglycopeptides: a comparative review of dalbavancin, oritavancin and telavancin». Drugs, vol. 70, 7, 07-05-2010, pàg. 859–886. DOI: 10.2165/11534440-000000000-00000. PMID: 20426497.
# Pintures murals de l'absis de Sant Martí Sescorts

Les pintures murals de l'absis de Sant Martí Sescorts són unes pintures murals originals de l'església de Sant Martí Sescorts (l'Esquirol, Osona) realitzades pel pintor medieval conegut amb el nom de Mestre de Cardona durant el primer quart del segle xii. Es troben actualment al Museu Episcopal de Vic, on es conserven cinc fragments d'aquestes pintures. La tècnica emprada per a l'elaboració d'aquesta obra és la de pintura al tremp sobre arrebossat, posteriorment va ser traslladada a llenç.Les pintures més ben conservades són les d'Adam i Eva recriminats per Déu (de Déu només se'n conserva una mà) i l'expulsió del Paradís. Els altres fragments presenten a Sant Martí de Tours partint la capa, i la resurrecció del catecumen mort. Es coneix l'existència d'un sisè fragment, el pecat original, del qual se'n té constància només per una fotografia presa just abans del seu arrencament.

## Referències

* 1 2 Pintures murals de l'absis de Sant Martí Sescorts, Web del Museu Episcopal de Vic
* ↑ LES PINTURES MURALS ROMÀNIQUES DE SANT MARTÍ SESCORTS, Institut d'Estudis Catalans

## Enllaços externs

* Imatges de les pintures
# Brammal·lita

La brammallita o brammal·lita és un mineral de la classe dels silicats, una varietat de paragonita que pertany al grup de les miques. Rep el nom en honor d'Alfred Brammall (1879-1954), geòleg i mineralogista britànic.

## Característiques

La brammal·lita és un silicat de fórmula química (Na,H₃O)(Al,Mg,Fe)₂((Si,Al)₄O$_{10}$)(OH)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2,5 i 3. Es tracta d'una varietat de paragonita deficient en sodi, anàleg de la il·lita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la brammal·lita pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, chernykhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, ephesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilitionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, yangzhumingita, orlovita, oxiflogopita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, nimita, ortochamosita, pennantita, sudoïta, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Llandybie, a Carmarthenshire (Gal·les), tot i que també ha estat descrita en altres indrets dels País de Gal·les, a Polònia i a Eslovàquia.

## Referències

* ↑ «Brammallite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 abril 2019].
# Partit Popular Ucraïnès

El Partit Popular Ucraïnès (ucraïnès Українська Народна Партія, Ukrains'ka Narodna Partiya) és un partit polític d'Ucraïna, fundat el 2002 com a escissió del Moviment Popular d'Ucraïna, i dirigit per Yury Kostenko amb el nom de Moviment Nacional Ucraïnès (Ukrajins'kyi Narodnyj Rukh). A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2002 es va presentar dins la coalició Bloc la Nostra Ucraïna-Autodefensa Popular.
El 2003 canvià el seu nom pel de Partit Popular Ucraïnès i a les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2006 es presentà formant part del Bloc Nacional Ucraïnès de Kostenko i Plyushch (Український Народний Блок Костенка і Плюща), que només va obtenir l'1,87% dels vots i cap escó.
A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2007 va formar part del Bloc la Nostra Ucraïna-Autodefensa Popular.

## Enllaços externs

* (ucraïnès) Web oficial Arxivat 2007-10-02 a Wayback Machine.
# Gneu Corneli Dolabel·la (magistrat)

Gneu Corneli Dolabel·la (llatí: Cnaeus Cornelius Dolabella) va ser un magistrat romà. Diu Titus Livi que va ser rex sacrorum càrrec en el qual va substituir Marc Marci el 208 aC, i va exercir el càrrec fins a la seva mort l'any 180 aC.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita X,22; XXII,35
# Racó

«Racó o el Racó» té aquests significats:
* Toponímia:
** el Racó d'Ademús, comarca del País Valencià
** Racó de Sant Bonaventura - els Canalons, paratge natural del municipi d'Alcoi
** El Racó de Can Fabes, restaurant a Sant Celoni (Vallès Oriental)
** Restaurant El Raco (Sant Climent de Llobregat), restaurant a Sant Climent de Llobregat
** Racó del Berenguer paratge de Sant Feliu de Codines (Vallès Oriental)
** Racó de Carlos paratge de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** Racó de la Creu torrent de Sant Quirze Safaja (Moianès)
** Racó del Forn cap de vall de Monistrol de Calders (Moianès)
** Racó del Frare (Sant Mateu), paratge natural municipal del municipi de Sant Mateu (Baix Maestrat)
** Lo Racó de Miquel partida rural de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** Racó de Miravet indret de Tremp (Pallars Jussà)
** Racó del Pou, paratge de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** Racó del Rovell cap de vall de Monistrol de Calders (Moianès)
** Racó del Trull, cap de vall de Monistrol de Calders (Moianès)
** Barranc del Racó, curs d'aigua de la Vall de Boí (Alta Ribagorça)
** Coma del Racó, coma de Fontpedrosa (comarca del Conflent)
** Pic del Racó, muntanya de la Vall de Boí (Alta Ribagorça)
** Platja del Racó de l'Albir, platja de grava del municipi de l'Alfàs del Pi (Marina Baixa, País Valencià)
** Roca del Racó de l'Ós muntanya de Baix Pallars (Pallars Sobirà)
** Muntanya de Can Mata del Racó serra de Subirats (Alt Penedès)
** Entitats de població:
*** Racó de Bonança (català) o Rincón de Bonanza (castellà), entitat local menor d'Oriola (Baix Segura)
*** El Racó (Begur), entitat de població del municipi de Begur (Baix Empordà)
*** El Racó (Odèn), entitat de població del municipi d'Odèn (Solsonès)
*** El Racó del Bosc (Riells del Fai), urbanització a cavall dels municipis de Bigues i Riells i Sant Feliu de Codines (Vallès Oriental)
*** Can Solà del Racó, nucli del municipi de Matadepera (Vallès Occidental)
*** Sant Feliu del Racó, entitat de població del municipi de Castellar del Vallès
** Edificis:
*** El Racó (Gelida), masia al nucli de Gelida (l'Alt Penedès)
*** El Racó (Sant Pere de Ribes), masia sobre la carretera de Vilafranca, al nord del nucli de Ribes (al Garraf)
*** Sant Cugat del Racó, església romànica del segle xi a Navàs
*** Mas el Racó (Gallifa), al Vallès Occidental.
*** El Pujol del Racó, masia del poble de la Pedra a la Vall de Lord (Solsonès)
* Didàctica: Treball per racons, forma d'organització d'espais didàctics infantils
* Llocs web:
** Racó Català, portal d'Internet d'orientació independentista catalana no associat a cap partit polític
** RACO o Revistes Catalanes amb Accés Obert, repositori des del que es poden consultar articles de diverses revistes
* Miscel·lània:
** El racó dels nens, suite per a piano solo del compositor francès Claude Debussy
** Jordi des Racó, pseudònim usat per l'escriptor mallorquí Antoni Maria Alcover
# La burrerita de Ypacaraí

La burrerita de Ypacaraí és una pel·lícula filmada en color, coproducció de l'Argentina i Paraguai dirigida per Armando Bó sobre el seu propi guió. Es va estrenar el 5 d'abril de 1962 i que va tenir com a protagonistes a Isabel Sarli, Armando Bó, Luis Alberto del Paraná i el Trío Los Paraguayos.
Va ser rodada parcialment a Asunción i a Ypacaraí. Durant un programa de televisió el director Armant Bó li va donar una trompada al crític Jorge Miguel Couselo per una confusió amb un altre crític –Carlos Ferreira- a propòsit d'aquesta pel·lícula.

## Sinopsi

Una pagesa paraguaiana que desperta passions en els homes s'enamora d'un delinqüent, en conseqüència ha d'enfrontar diverses situacions per a suportar la relació.

## Repartiment

* Isabel Sarli
* Armando Bó
* Luis Alberto del Paraná
* El Trío Los Paraguayos
* Ernesto Báez
* Aníbal Romero
* Aníbal Romero Sanabria
* Carlos Rubén Ojeda
* César Álvarez Blanco
* Matías Ferreira Díaz
* Sara Giménez
* Carlos Gómez
* Santos González
* Julio Jara
* César Medina
* Reinaldo Meza
* Emigdia Reisofer
* Rafael Rojas Doria
* Alberto Tello

## Comentaris

Jorge Miguel Couselo va dir a Correo de la Tarde:
| « | ”Sarli, Bó, folklorisme, color, un nu i el no erotisme… Bó no deixa de complir la vocació higiènica de la seva estrella i la sotmet a reiterats banys.” | » |
Per part seva, Manrupe i Portela escriuen::
| « | ”Isabel en colors i a llom de ruc amb una ombrel·la. Entre el més kitsch i divertit del binomi.” | » |

## Referències

* ↑ «La Burrerita de Ypacarí _ Sinopsis». Arxivat de l'original el 2018-07-22. [Consulta: 27 juliol 2022].
* Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001, p. 68. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre La burrerita de Ypacaraí a cinenacional.com
* La burrerita de Ypacaraí a YouTube
# Lepidobatrachus laevis

Lepidobatrachus laevis és una espècie de granota que viu a l'Argentina, Bolívia i Paraguai.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Aquino, L., De la Riva, I. & Céspedez, V. 2004. Lepidobatrachus laevis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Lipophrys bauchotae

Lipophrys bauchotae és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,4 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Camerun i Fernando Poo.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1896. Lipophrys a substitute for Pholis. Am. Nat. v. 30. 498.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Wirtz, P. & Bath, H., 1982. Lipophrys bauchotae n. sp. from the eastern tropical Atlantic. Senckenbergiana Biologica v. 62 (núms. 4/6): 225-232.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bath, H., 1990. Blenniidae. p. 905-915. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Almada, V.C., R.F. Oliveira, E.J. Gonçalves, A.J. Almeida, R.S. Santos i P. Wirtz, 2001. Patterns of diversity of the north-eastern Atlantic blenniid fish fauna (Pisces: Blenniidae). Global Ecol. Biogeogr. 10:411-422.
* ↑ Debelius, H., 1998. Fischführer Mittelmeer und Atlantik. Jahr Verlag GmbH & Co., Hamburg. 305 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Platymantis papuensis

Platymantis papuensis és una espècie de granota que viu a Indonèsia i Papua Nova Guinea.

## Referències

* Iskandar, D., Mumpuni & Richards, S. 2004. Platymantis papuensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 d'abril del 2008.