OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tino Thömel

Tino Thömel (Berlín, 27 de març de 1983) és un ciclista alemany, professional des del 2011 i actualment a l'equip Bike Aid. Del seu palmarès destaca el Tour de Loir i Cher de 2013.

## Palmarès

* 2008
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Brandenburg
* 2010
** 1r al Gran Premi de Frankfurt sub-23
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Berlin
** Vencedor de 2 etapes al Tour d'Alanya
* 2011
** Vencedor d'una etapa al Tour de Normandia
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Grècia
** Vencedor d'una etapa a la Szlakiem Grodów Piastowskich
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Alta Àustria
* 2012
** Vencedor d'una etapa a la Szlakiem Grodów Piastowskich
* 2013
** 1r al Tour de Loir i Cher i vencedor de 3 etapes
** Vencedor d'una etapa al Tour de Normandia
** Vencedor d'una etapa a la Szlakiem Grodów Piastowskich
* 2014
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Xina I
* 2015
** Vencedor d'una etapa al Tour de Taiwan
** Vencedor d'una etapa al Tour de Corea
** Vencedor d'una etapa al Tour de Hainan
** Vencedor d'una etapa al Tour dels Aiguamolls costaners de Yancheng
* 2016
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Xina II
* 2017
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Ucraïna

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa 1 a museociclismo.it
* Fitxa 2 a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Tir amb arc als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - doble ronda Nacional femenina

Tir amb arc als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 :
| Doble ronda York | homes | |
| Estil continental | homes | |
| Doble ronda Nacional | | dones |
| < 1904 1920> |||||
La doble ronda Nacional femenina va ser una de les tres proves de tir amb arc que es van disputar als Jocs Olímpics de Londres de 1908.
Les arqueres van disparar un total de 144 fletxes, 72 en cadascuna de les dues rondes de què constava la competició. La prova es va disputar el divendres 17 de juliol i el dissabte, 18 de juliol, amb una ronda cada dia. Cada ronda consistia amb 48 fletxes llançades a 60 iardes (54,8 m)i 24 fletxes a 50 iardes (45,7 m).
Vint-i-cinc arqueres, totes elles britàniques, hi van prendre part. La vencedora fou Queenie Newall, que amb 53 anys es proclamà la campiona olímpica més veterana dels Jocs Olímpics, una fita no superada encara. En segona posició finalitzà Lottie Dod i tercera Beatrice Hill-Lowe.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Queenie Newall (GBR) | Lottie Dod (GBR) | Beatrice Hill-Lowe (GBR) |

## Resultats

| Pos. | Atleta | Nacionalitat | 50 iardes | 60 iardes | Total |
| 1 | Queenie Newall | Regne Unit | 290 | 398 | 688 |
| 2 | Lottie Dod | Regne Unit | 254 | 388 | 642 |
| 3 | Beatrice Hill-Lowe | Regne Unit | 228 | 390 | 618 |
| 4 | Jessie Wadworth | Regne Unit | 248 | 357 | 605 |
| 5 | Dora Honnywill | Regne Unit | 210 | 377 | 587 |
| 6 | Ethel Armitage | Regne Unit | 189 | 393 | 582 |
| 7 | C. Priestley Foster | Regne Unit | 229 | 324 | 553 |
| 8 | Lillian Wilson | Regne Unit | 167 | 367 | 534 |
| 9 | Brenda Wadworth | Regne Unit | 201 | 321 | 522 |
| 10 | Adelaide Boddam-Whetham | Regne Unit | 205 | 305 | 510 |
| 11 | Gertrude Appleyard | Regne Unit | 222 | 281 | 503 |
| 12 | Louisa Nott-Bower | Regne Unit | 206 | 297 | 503 |
| 13 | Norman Robertson | Regne Unit | 172 | 328 | 500 |
| 14 | Margaret Weedon | Regne Unit | 197 | 301 | 498 |
| 15 | Albertine Thackwell | Regne Unit | 181 | 303 | 484 |
| 16 | Doris Day | Regne Unit | 161 | 322 | 483 |
| 17 | Katherine Mudge | Regne Unit | 228 | 237 | 465 |
| 18 | S. C. Babington | Regne Unit | 193 | 258 | 451 |
| 19 | Christopher Cadman | Regne Unit | 194 | 233 | 427 |
| 20 | Martina Hyde | Regne Unit | 163 | 256 | 419 |
| 21 | Sarah Leonard | Regne Unit | 149 | 261 | 410 |
| 22 | Ina Wood | Regne Unit | 170 | 217 | 387 |
| 23 | J. Vance | Regne Unit | 157 | 228 | 385 |
| 24 | H. Rushton | Regne Unit | 201 | 222 | 423 |
| 25 | Hilda Williams | Regne Unit | 137 | 179 | 316 |

## Referències

* Official Report of the Games of the IV Olympiad (1908).
* De Wael, Herman. Herman's Full Olympians Arxivat 2006-09-29 a Wayback Machine.: "Archery 1908". Consulta 8 d'abril de 2006
# Pretutis

Els pretutis (en llatí praetutii en grec antic Πραιτούττιοι o Πραιτεττιανός) eren un poble d'Itàlia central, que ocupaven un districte al Picenum, entre el riu Vomanus al sud, i el riu Albula al nord, riu que no s'ha pogut identificar amb certesa, i en aquest lloc el text de Plini el Vell, que és el que en parla, està corrupte. Sembla situar l'Albula al nord del Truentus, però es creu que els pretutis no van passar mai del Truentus i el riu Albula no se sap quin podia ser. S'identifica de vegades amb el rierol Salinello.
No es coneix l'origen dels pretutis ni la seva relació amb els picentins, encara que sembla que eren un poble diferent potser amb un origen comú. S'inclouen amb freqüència en una única denominació general. Titus Livi i Polibi parlen d'un Ager Praetutianus (terra dels pretutis) i diuen que era un districte conegut. Claudi Ptolemeu el distingeix del Picenum, del que sens dubte formava part.
El seu nom es va continuar en ús, i a l'edat mitjana es va corrompre en Prutium i Aprutium, que va donar lloc al més modern Abruzzo. La ciutat principal dels pretutis va ser Interamna Paletina (avui Teramo). Claudi Ptolemeu diu que Beregra (Civitella del Tronto) era també una ciutat dels pretutis, i Plini el Vell, a la Naturalis Historia, parla d'un Ager Praetutianus Palmensisque, que només era un petit districte famós pels seus vins, com també ho era tot el país dels pretutis.

## Notes

* ↑ segons Claudi Ptolemeu
* ↑ segons Polibi

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Praetutii». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 març 2021].
# Policia de Somalilàndia

La policia de Somàlilandia es va formar com a continuació a aquest territori, el 1993, de la Força de Policia Somali creada el 1960 i a la que es van integrar els anomenats British Somaliland Scouts, la força policial del protectorat britànic, i el Cos de Policia de Somàlia, de la Somàlia Italiana. Va dependre sempre de les Forces Armades, pero no n'era una branca. Fins al 1976 va estar sota control del ministeri de l'Interior i després del Conseller Presidencial d'Afers de Seguretat. Cada regió disposava d'un comandant de policia, i a Somalilàndia hi havia 5 caps policials el 1991, i van passar a ser sis el 1992.

## Vegeu també

* Força de Policia Somali
# Johnny Clegg

Jonathan Paul Clegg, més conegut com a Johnny Clegg OBE OIS (Bacup, Lancashire, Anglaterra, 7 de juny de 1953 - Johannesburg, 16 de juliol de 2019) va ser un músic, cantautor i cantant sud-africà. Amb els grups Juluka i Savuka va popularitzar la música sud-africana, i sobretot el mbaqanga. Va ser també una de les personalitats més destacades en la lluita contra l'apartheid. La seva cançó més emblemàtica i exitosa, que el revelà internacionalment el 1987, va ser "Asimbonanga", un homenatge vibrant a la figura de Nelson Mandela, aleshores empresonat durant més de vint anys.

## Infantesa

Johnny Clegg nasqué el 7 de juny de 1953 a Bacup, Lancashire, fill d'un anglès, Dennis Clegg, i d'una mare rhodesiana, Muriel (nascuda Braudo). Els avis materns de Clegg eren immigrants jueus polonesos i lituans, i quan era petit Clegg va tenir una educació jueva però laica. Els seus pares es van divorciar durant la seva infantesa, i sa mare se l'endugué a Rhodèsia (actualment Zimbabwe) i després, quan tenia 6 anys, a l'Àfrica del sud. També va passar un any a Israel quan era petitó.

## Referències

* ↑ «JOHNNY CLEGG BIOGRAPHY AND AWARDS». JohnnyClegg.com. [Consulta: 2 juliol 2015].
* ↑ «Mor el músic Johnny Clegg, autor de 'Scatterlings of Africa'». Diari ARA, 16-07-2019 [Consulta: 16 juliol 2019].
# Drábsko

Drábsko és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1566.
# Juana Ramírez

Juana Ramírez (1790 - 1856), més coneguda com a Juana "La Avanzadora", va ser una soldat i heroïna de la Guerra d'Independència veneçolana.
Va néixer com una esclava. El 1813 comandava una unitat d'artilleria totalment femenina, amb 100 efectius, que va ser fonamental per resistir els intents dels soldats espanyols de reconquerir l'aleshores recentment independent Veneçuela i convertir-la en una colònia una altra vegada.
Un monument, construït i declarat el Santuari Patriòtic del Districte el 1975, i després el Santuari Patriòtic Regional el 1994, designa el lloc on reposen les seves restes. El monument va ser erigit en honor seu a l’avinguda Bolívar de Maturín. El 23 d'octubre de 2001 les restes van ser introduïdes al Panteó Nacional de Veneçuela, l'últim lloc de descans dels herois de la Guerra per la Independència i personatges importants de la societat veneçolana.
El 2015 es va convertir en la primera dona negra que amb les restes dipositades pòstumament al Mausoleu Nacional dels Herois de Veneçuela.

## Referències

* 1 2 3 4 Boothroyd, Rachael. «First Black Woman Independence Fighter is Honoured in Venezuela's National Mausoleum». venezuelanalysis.com, 23-10-2015. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Peter Dawson

Peter Dawson (Pinjarra, Austràlia Occidental, 4 de febrer de 1982) és un ciclista australià, que fou professional entre 2006 i 2008. Es va especialitzar amb ciclisme en pista, on ha guanyat quatre títols de Campió del món en persecució per equips. També va guanyar una medalla d'or als Jocs Olímpics de 2004 en persecució per equips, encara que només va participar en les rondes preliminars.

## Palmarès en pista

* 1999
** Campió del món júnior en Persecució per equips (amb Andrew Mason, Kieran Cameron i Nicholas Graham)
* 2002
** Campió del món de Persecució per equips (amb Brett Lancaster, Stephen Wooldridge i Luke Roberts)
** Medalla d'or als Jocs de la Commonwealth en Persecució per equips
* 2003
** Campió del món de Persecució per equips (amb Graeme Brown, Brett Lancaster i Luke Roberts)
* 2004
** Medalla d'or als Jocs Olímpics d'Atenes en Persecució per equips (amb Graeme Brown, Brett Lancaster, Luke Roberts, Bradley McGee i Stephen Wooldridge)
** Campió del món de Persecució per equips (amb Ashley Hutchinson, Stephen Wooldridge i Luke Roberts)
* 2006
** Campió del món de Persecució per equips (amb Matthew Goss, Stephen Wooldridge i Mark Jamieson)

### Resultats a la Copa del Món

* 2002
** 1r a Sydney, en Persecució
* 2005-2006
** 1r a Moscou, en Persecució per equips
* 2007-2008
** 1r a Los Angeles, en Persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 2004
** Vencedor d'una etapa al Giro de les Regions
* 2005
** Vencedor d'una etapa al Tour de Tasmània
* 2007
** Vencedor de 2 etapes al International Cycling Classic
** Vencedor de 2 etapes al Tour of the Murray River
** Vencedor d'una etapa al Tour de Perth
* 2008
** Vencedor de 2 etapes al International Cycling Classic

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Serrat de Puialossec

El Serrat de Puialossec és un serrat al terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
Des del seu extrem meridional (2,245,3 m), a l'alçada de la Colladeta del Forat de Gel de la Serra de Llats, al nord-est de la Roca Roia i a l'oest-nord-oest de la Roca Blanca, enfrontat al Serrat de Puigalí, descendeix direcció nord, flanquejat pels barrancs del Pago (oest) i de les Molines (est), per trobar la riba esquerra del Riu de Sant Nicolau.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Serrat de Puialossec(extrem sud). [Consulta: 08/03/2012]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Pelargonium odoratissimum

Pelargonium odoratissimum és una espècie de planta fanerògama de la família de les geraniàcies, endèmica de Sud-àfrica.

## Descripció

L'espècie creix com un petit arbust amb arrels suculentes i mesura 30 cm d'alçada. Posseeix fulles simples disposades en rosetes de color verd poma amb forma de cor o circular amb osques per sobre de lòbuls poc profunds. Desprenen una olor dolça de poma-menta al tocar-les. La inflorescència és ramificada amb 4-10 flors. Els 5 pètals són de color blanc a rosa clar. Els dos primers són espatulats i estan molt junts. Tenen una marca porpra primaveral i es dobleguen cap enrere i cap a la punta 90 graus.

## Usos

A més de ser una magnífica planta d'interior o perenne a l'aire lliure segons el clima, Pelargonium odoratissimum té un altre ús: s'utilitza pels seus efectes astringents, tònics i antisèptics. S'utilitza internament per a la debilitat, gastroenteritis i hemorràgia; i externament per a les afeccions de la pell, lesions i infeccions de neuralgia i gola. És una de les espècies de les que s'extreu l'oli de gerani. L'oli essencial s'utilitza en aromateràpia i té un saborós aroma de poma. També s'utilitza per equilibrar el sistema hormonal, el flux menstrual i netejar el cos de toxines.

## Taxonomia

Pelargonium odoratissimum va ser descrita per (L.) L'Hér. i publicada a Hortus Kewensis; or, a catalogue. .. 2: 419. 1789.

### Etimologia

* Pelargonium: nom genèric que deriva del grec Pelargos (cigonya), fent al·lusió a la fruita amb la forma de bec de l'au.
* odoratissimum: epítet llatí que significa "molt aromàtic".

### Sinonímia

* Geraniospermum odoratissimum (L.) Kuntze
* Geranium odoratissimum L.

## Referències

* ↑ «Pelargonium odoratissimum». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ Pelargonium a Noms Botànics
* ↑ odoratissimum a Epítetos Botánicos
* ↑ «Pelargonium odoratissimum a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 18 juliol 2018].

## Bibliografia

* AFPD. 2008. African Flowering Plants Database - Base de Donnees des Plantes a Fleurs D'Afrique.
* Gibbs Russell, G. E., W. G. M. Welman, E. Retief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. Van Wyk & A. Nicholas. 1987. List of species of southern African plants. Mem. Bot. Surv. S. Africa 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2).
* Idárraga-Piedrahita, A., R. D. C. Ortiz, R. Callejas Posada & M. Merello. (editors) 2011. Fl. Antioquia: Cat. 2: 9–939. Universidad de Antioquia, Medellín.
* Jørgensen, P. M. & S. León-Yánez. (editors) 1999. Cat. Vasc. Pl. Ecuador. Monogr. Syst. Bot. Missouri Bot. Gard. 75: i–viii, 1–1181.
# Petropàvlovka (Baixkíria)

* Per a altres significats, vegeu «Petropàvlovka».
Petropàvlovka (en rus: Петропавловка) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 14 habitants. Pertany al districte d'Arkhànguelskoie.

## Referències

* ↑ Единый электронный справочник муниципальных районов Республики Башкортостан — приложение в формате Excel Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine..
# Pimelodella eigenmanniorum

Pimelodella eigenmanniorum és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: rius costaners de l'estat de Rio de Janeiro (Brasil).

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2). 119-172.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pimelodella cyanostigma

Pimelodella cyanostigma és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: Perú.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2). 119-172.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Philip Baker

Philip Baker (1880 - c. maig de 1932) va ser un jugador d'escacs irlandès. Va guanyar el campionat irlandès d'escacs quatre cops els anys 1924, 1927, 1928 i 1929.
Baker va néixer a Riga, Letònia, que llavors formava part de la Rússia Imperial, i era jueu. Comerciant de teles i fabricant de gorres de professió, va viure a Tralee, comtat de Kerry, abans de traslladar-se a Dublín.
Va ser campió de Leinster el 1922 i el 1926. El 1924 Baker va acabar primer als Jocs de Tailteann. Amb el Sackville Chess Club Baker va guanyar la Copa Armstrong el 1926 i el 1929.
Va morir a Rathmines, Dublín, el maig de 1932.

## Referències

* ↑ Gaige, Jeremy (1987), Chess Personalia, A Biobibliography, McFarland, p. 20, ISBN 0-7864-2353-6
* ↑ Whyld, Ken (1986), Chess: The Records, Guinness Books, p. 130, ISBN 0-85112-455-0
* ↑ Players - Philip Baker www.irlchess.com

## Bibliografia

* Revista britànica d'escacs, 1932, pàg. 545
# Simplici (bisbe d'Urgell)

* Per a altres significats, vegeu «Simplici».
Simplici (589-599) consta en la documentació com a bisbe d'Urgell al III Concili de Toledo (589), al segon Concili de Saragossa (592) i al Concili de Barcelona (599).
# Serranía de Ronda

La Serranía de Ronda és una comarca que es troba a l'oest de la província de Màlaga.

## Municipis

Els municipis que formen la comarca són:
* Algatocín
* Alpandeire
* Arriate
* Atajate
* Benadalid
* Benalauría
* Benaoján
* Benarrabá
* Cartajima
* Cortes de la Frontera
* Faraján
* Gaucín
* Genalguacil
* Igualeja
* Jimera de Líbar
* Jubrique
* Júzcar
* Montecorto
* Montejaque
* Parauta
* Pujerra
* Ronda
* Serrato

## Enllaços externs

* Turisme de Ronda
* Portal dels pobles i gents de la Serranía de Ronda
* Diputació de Màlaga Arxivat 2008-03-13 a Wayback Machine.
* Ordre del BOJA del dia 14 de març de 2003 de la Conselleria de Turisme i Esport - Junta d'Andalusia Arxivat 2008-12-30 a Wayback Machine.
# Serrat de la Corona

El Serrat de la Corona és una part del sector occidental de la Serra del Montsec, que separa la Conca de Tremp, al Pallars Jussà, de la vall d'Àger, a la Noguera. A ponent seu hi ha el cim de Sant Alís. El Serrat de la Corona, amb la Corona, de 1.566,5 m. alt., com a cim més elevat, conté l'Observatori Astronòmic del Montsec.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Phyllomedusa

Phyllomedusa és un gènere de granotes que es troba a l'àrea compresa entre Costa Rica i l'Argentina.

## Taxonomia

* Phyllomedusa araguari
* Phyllomedusa atelopoides
* Phyllomedusa ayeaye
* Phyllomedusa bahiana
* Phyllomedusa baltea
* Phyllomedusa bicolor
* Phyllomedusa boliviana
* Phyllomedusa burmeisteri
* Phyllomedusa camba
* Phyllomedusa centralis
* Phyllomedusa coelestis
* Phyllomedusa distincta
* Phyllomedusa duellmani
* Phyllomedusa ecuatoriana
* Phyllomedusa hypochondrialis
* Phyllomedusa iheringii
* Phyllomedusa itacolomi
* Phyllomedusa neildi
* Phyllomedusa nordestina
* Phyllomedusa oreades
* Phyllomedusa palliata
* Phyllomedusa perinesos
* Phyllomedusa rohdei
* Phyllomedusa sauvagii
* Phyllomedusa tarsius
* Phyllomedusa tetraploidea
* Phyllomedusa tomopterna
* Phyllomedusa trinitatis
* Phyllomedusa vaillantii
* Phyllomedusa venusta

## Referències

* IUCN (anglès)
# Phyllodytes melanomystax

Phyllodytes melanomystax és una espècie de granota endèmica del Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Peixoto, O.L. & Pimenta, B. 2004. Phyllodytes melanomystax. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 6 de gener de 2008.
# Societat la Parra

La Societat la Parra és un edifici del municipi d'Avinyonet del Penedès (Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular, coberta amb encavallada de fusta i teulada a dues vessants. A l'interior es conserva la sala de ball amb boca d'escenari, i el cafè. La façana principal té composició simètrica, amb un portal central i finestres amb llinda a banda i banda i d'arc de mig punt a la part superior. Significat social.

## Referències

* ↑ «Societat la Parra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Sexmo de Valcorba

* Torrescárcela
* Aldealbar
* Bahabón
* Campaspero
* Cogeces del Monte
* Santibáñez
    Pobles actuals del Sexmo de Valcorba
El sexmo de Valcorba és un dels sexmos (divisió territorial per a l'adminsitració de béns comunals) en què es divideix la Comunitat de Vila i Terra de Cuéllar.
Ara com ara, les localitats que integren aquesta divisió històrica són les de Campaspero, Bahabón, Torrescárcela, Cogeces del Monte, Aldealbar i Santibáñez de Valcorba, estant la capital històrica del sexmo Cogeces del Monte. El sexmo, pren el seu nom del Valcorba, torrent que recorre la majoria de les localitats de la zona.
Al passat, van existir d'altres localitats que n'hi van formar part, però avui dia es troben despoblades. Els despoblats més rellevants que van integrar el sexmo de Valcorba van ser els de Pociague, Minguela i Hontalbilla del Monte.
Ara com ara tot el territori de l'antic sexmo, a excepció de part de les terres de Pociague, pertany a la província de Valladolid, després de la divisió territorial d'Espanya el 1833, on van abandonar la província de Segòvia, a la qual històricament havien pertangut. Així i tot, tots els municipis continuen formant part de la Comunitat de Vila i Terra de Cuéllar.

## Bibliografia

* José María Viloria García. Curiosidades Históricas (Campaspero-Bahabón-Cogeces del Monte-Torrescárcela-Aldealbar-Santibáñez de Valcorba) Personas e instituciones.. Diputación de Valladolid, 2006. ISBN 84-7852-182-8.
* José María Viloria García. Los pueblos del Sexmo de Valcorba. Diputación de Valladolid, 2002. ISBN 84-7852-208-5.