OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Papereta electoral

Una papereta electoral o butlleta electoral (de l'italià bolleta), és aquell document amb el qual els electors emeten el seu vot en unes eleccions, normalment és un full de paper que s'usa en els comicis per a elegir representants. Es dipositen en urnes ubicades als col·legis electorals
En les butlletes electorals s'hi ofereixen totes les opcions electorals, ja siguin per escollir candidats (llista electoral), triar propostes (plebiscit) o ratificar un governant o disposició legal (referèndum).
En la major part de les eleccions nacionals, hi ha una butlleta única amb totes les opcions, i cada votant ha de marcar les opcions que desitgi, perforant el full o dibuixant una creu segons la norma. En alguns llocs, hi ha diferents butlletes i els votants han d'introduir les que continguin les opcions que prefereixin. L'avantatge de tenir papereta única és que els votants poden accedir a qualsevol opció fàcilment, mentre que en el segon cas l'elector ha d'aconseguir la butlleta correcta. A més, simplifica i disminueix el cost d'imprimir i distribuir els fulls. Presentar diferents fulles per opció té com a avantatges que evita equivocacions, perquè l'elector pot portar el full per endavant, i que permet mostrar la llista completa de candidats.

## Característiques tècniques

Les butlletes electorals es fabriquen, per regla general, en diversos tipus de paper de seguretat, però en alguns països on es tem el frau electoral, s'agreguen mesures addicionals com el foliat i la signatura dels representants de partits sobre les butlletes, ja que es vol evitar la falsificació o duplicació il·legal de les paperetes.
Durant el segle xix, abans que es perfeccionés el sistema d'elecció que encara utilitzem, eren freqüentment utilitzats llibres en què es registrava el sentit del vot de cada elector, aquest sistema es va descartar doncs en tots els casos es coneixia el sentit del vot dels electors i podien sofrir per això diferents tipus de represàlies.

## El futur de les paperetes

Actualment hi ha altres mitjans per substituir a les butlletes electorals, com ho són les màquines electròniques que immediatament registren el sentit del vot i el processen, atorgant a l'elector, si s'escau, un comprovant en paper.

## Vegeu també

* Frau electoral
* Sistema electoral
# Gülsün Karamustafa

Gülsün Karamustafa (Ankara, 1946) és una artista contemporània turca, activa com a pintora i cineasta. És filla del poeta Hikmet Münir Ebcioğlu. Va dirigir la pel·lícula Benim Sinemalarım (turc per "Els meus cinemes"), que va rebre diversos premis internacionals, juntament amb l'escriptora turca Füruzan, sortint del conte homònim de Füruzan.

## Referències

* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/kelebek/hurriyet-cumartesi/ilhamini-ogrenciyken-sirt-cantasiyla-yapilan-bir-avrupa-seyahatinden-alan-sergi-41133950
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/vadedilmis-bir-sergi-ya-da-karamustafa-nin-seruveni-24823639
* ↑ https://www.dunya.com/dunya-kitap/furuzani-okumak-haberi-393928

## Bibliografia

* Gülsün Karamustafa (en castellà-valencià-anglés). València: Generalitat Valenciana. IVAM, 2020, p. 197. ISBN 978-84-482-6456-7. Publicació distribuïda per Llibreries de la Generalitat - Llig
# Okamejei schmidti

Okamejei schmidti és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, les quals presenten com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal que viu entre 30–60 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic nord-occidental: el Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Ishiyama R., 1958. Studies on the rajid fishes (Rajidae) found in the waters around Japan. J. Shimonoseki Coll. Fish. v. 7 (núms. 2-3). 191-394.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Ishiyama, R., 1958. Studies on the rajid fishes (Rajidae) found in the waters around Japan. Journal of the Shimonoseki College of Fisheries v. 7 (núms. 2-3): 191-394, Pls. 1-3.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ Ishiyama, R., 1967. Fauna Japonica. Rajidae (Pisces). Biogeogr. Soc. Jpn. (Tòquio): i-vi, 1-82.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Lacrimatori

Un lacrimatori era un vas romà petit i de coll estret, que servia per a guardar-hi perfums, i no pas llàgrimes, segons hom solia creure. Aquests petits utensilis o ampolles de vidre o de ceràmica solen ser de coll llarg i de mida petita, d'entorn de 10 cm i 2 cm d'ample. Se solen trobar en els sepulcres romans (també en els de la Grècia hel·lenística) i presenten diferents tipus de decoració. Els realitzats amb test solen estar brunyits i envernissats; els de vidre es realitzaven amb la tècnica del bufat i solien dur la representació d'un ull.
L'ús d'aquesta classe d'objectes es remunta a prop de l'any 1000 aC i es creia que la seva funció era la de recollir les llàgrimes dels parents o ploradores que acompanyaven el sarcòfag del difunt en els rituals fúnebres. Nogensmenys, molts d'estudiosos han arribat a la conclusió que aquests vasos no contenien altra cosa que no fossin bàlsams, perfums i essències per regar la pira o les cendres dels difunts.

## Referències

* ↑ El Gabinete de las Maravillas
# Epinephelus spilotoceps

Epinephelus spilotoceps és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 35 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les Illes de la Línia.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Schultz, L. P., E. S. Herald, E. A. Lachner, A. D. Welander & L. P. Woods. 1953. Fishes of the Marshall and Marianas islands. Vol. I. Families from Asymmetrontidae through Siganidae. Bulletin of the United States National Museum Núm. 202, v. 1: i-xxxii + 1-685, Pls. 1-74.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Epinephelus retouti

Epinephelus retouti és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 50 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'oest de l'Índic fins a les Illes de la Línia i la Polinèsia Francesa.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Peyritschia

Peyritschia és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.
De vegades s'inclou al gènere Trisetum.

## Taxonomia

* M. minima (L.) Desv.
(vegeu-ne una relació més exhaustiva a Wikispecies)

## Enllaços externs

* Pàgina de la GRIN sobre el gènere Peyritschia Arxivat 2008-10-11 a Wayback Machine..

## Referències

* ↑ «Germplasm Resources Information Network, consultada 01.07.08». Arxivat de l'original el 2008-10-11. [Consulta: 1r juliol 2008].
# Coelorinchus anisacanthus

Coelorinchus anisacanthus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu fins als 550 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord-oest del Pacífic.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus anisacanthus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Sazonov, Y.A. 1994. Additions to the list of macrourids (Gadiformes, Bathygadidae, and Macrouridae) from the Northwest Pacific Ridge. J. Ichthyol. 34(5):98-115.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ibn Abi-l-Bayan

Abu-l-Fadl Dàwud ibn Sulayman ibn Abi-l-Bayan al-Israïlí, conegut simplement com a Ibn Abi-l-Bayan o com a Dàwud Abu-l-Fadl (àrab: داوود أبو الفضل, Dāwūd Abū l-Faḍl) (el Caire, 1161-?, 1242), fou un metge jueu caraïta que va viure a l'Egipta aiúbida al segle xii.
Va estudiar medecina amb el metge jueu Híbat-Al·lah ibn Jami i amb Abu-l-Fafàïl ibn Naqid. Va ser metge de cort del sultà al-Màlik al-Àdil Abu-Bakr ibn Ayyub, germà i successor de Saladí. També fou professor en cap de l'Hospital an-Nassirí del Caire, on va tenir un gran nombre de deixebles, entre els quals cal destacar l'historiador Ibn Abi-Ussaybiyya. Aquest, més tard, va declara que Abu-l-Fadl era el més hàbil dels metges de la seva època i que la seva capacitat per curar malalts era miraculosa.
És autor d'una farmacopea en dotze capítols, titulada Aqrabadhin, on tracta sobretot d'antídots.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Ibn Abī 'l-Bayān".
# Peckoltia bachi

Peckoltia bachi és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Armbruster, J.W. 2008. The genus Peckoltia with the description of two new species and a reanalysis of the phylogeny of the genera of the Hypostominae (Siluriformes: Loricariidae). Zootaxa, 1822: 1–76.
* Axelrod, Herbert, R. (1996). Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Okan Demiriş

Okan Demiriş (Istanbul, 9 de febrer de 1942, 18 de juny de 2010) fou un director d'orquestra i compositor turc.
És conegut per la seva òpera Murat IV, sobre la vida de Murat IV., que es va estrenar a Istanbul el 3 de maig de 1980.) Entre les seves obres es troben també les òperes Yusuf ile Züleyha, Karyağdı Hatun, Büyük Hakan Alparslan i Deniz Kurdu (Llop de mar), així com un ballet, Rüyalar (Els somnis).
Okan Demiriş estava casat amb la soprano Leyla Demiriş (1945-2016) i va considerar que les seves millors òperes són les que va dedicar a la seva dona.

## Referències

* 1 2 QuarkPlayer, player-inline {display: inline-block;padding-bottom: 56 25%;position: relative;width: 100%;z-index: 5;} player-box {height: 100%;left: 0;position: absolute;top: 0;width: 100%;}$ ready{quarkPlayer = new; bufferLength:5; true, autoPlay:. «Besteci Okan Demiriş yaşamını yitirdi» (en turc). [Consulta: 9 gener 2021].
* ↑ «IV. Murat Operası yeniden sahnede» (en turc). [Consulta: 9 gener 2021].
* ↑ Evin İlyasoğlu. Contemporary Turkish composers. Pan Yayıncılık, 1 gener 1998. ISBN 978-975-7652-68-7.
* ↑ «4. Murat Operası 25 yıl aradan sonra sahnede» (en turc). [Consulta: 9 gener 2021].
* ↑ «Besteci Okan Demiriş öldü» (en turc). [Consulta: 9 gener 2021].
* ↑ Evin İlyasoğlu. YirmYibeş Türk bestecisi. Pan, 1989.
* ↑ «EFSANE SOPRANO LEYLA DEMİRİŞ’E...» (en turc). [Consulta: 9 gener 2021].
# Rutenarsenita

La rutenarsenita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom de la seva composició: ruteni i arsènic.

## Característiques

La rutenarsenita és un sulfur de fórmula química (Ru,Ni)As. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 6 i 6,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la rutenarsenita pertany a «02.C - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Ni, Fe, Co, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: achavalita, breithauptita, freboldita, kotulskita, langisita, niquelina, sederholmita, sobolevskita, stumpflita, sudburyita, jaipurita, zlatogorita, pirrotina, smythita, troilita, cherepanovita, modderita, westerveldita, mil·lerita, mäkinenita, mackinawita, hexatestibiopanickelita, vavřínita, braggita, cooperita i vysotskita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al riu Waria, dins l'àrea d'Ioma (Província d'Oro, Papua Nova Guinea). També ha estat descrita al Kazakhstan, a la República Popular de la Xina, a Rússia, a Sud-àfrica i als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Ruthenarsenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 desembre 2019].
# Vivaç

Vivaç és un terme de la botànica que defineix aquella planta perenne en què els òrgans aeris són anuals.
Aquests tipus de plantes passen el període desfavorable de l'any en forma de rizomes, tubercles, bulbs o altres òrgans subterranis. Generalment resten amb les gemmes enterrades per sota terra o bé al nivell de terra.
En agricultura, la carxofera és un exemple de planta vivaç. Com que es tracta d'una planta originària de climes mediterranis, el període desfavorable és l'estiu moment en què s'asseca completament la part aèria i la part subterrània rebrota a la tardor quan hi torna a haver humitat.

## Vegeu també

* Planta perenne
* Geòfit

## Referències

* ↑ «vivaç». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
# Wit Studio

WIT STUDIO, Inc. Ltd. (株式会社ウィットスタジオ, Kabushiki-gaisha Witto Sutajio) és un estudi d'animació japonès fundat l'1 de juny de 2012 pels productors de Production I.G com una filial d'IG Port. Està situat en Musashino, Tòquio amb el productor George Wada de Production I.G com a president i Tetsuya Nakatake, productor en Production I.G, com a director de l'estudi. Va guanyar notorietat per la producció de l'adaptació anime de la sèrie manga, Shingeki no Kyojin.

## Història

Es va fundar l'1 de juny de 2012 amb el personal del departament de producció 6 de Production I.G, inclòs Takeshi Wada, que va exercir com a productor i encarregat al departament de planificació.
Quan es va informar de la intenció de Wada i Nakatake de separar-se de la companyia a Mikuhisa Ishikawa, que en aquell moment era productor en la Divisió 6 de Production IG, van proposar la idea de la creació d'l'estudi, però es va agregar que es necessitaria la fortalesa física per a l'empresa, fent una inversió capital. D'aquesta manera Wada i Nakatake, van començar un negoci afegint fons propis. En una entrevista posterior, Wada diu: "Vaig poder fer alguna cosa d'alta qualitat en un ambient on podia concentrar-me en la producció, i com a resultat d'això, vaig poder participar com a empresa de el grup".
Wit Studio va ser finançat amb una inversió inicial de 30.000.000 iens com a capital d'IG Port, Wada i Nakatake, que posseeixen el 66.6%, 21.6% i 10.0% de l'estudi respectivament.
Un cop fundat, Wit Studio es va establir amb l'objectiu d'ampliar l'àrea d'empreses associades i creadors, amb l'objectiu d'un desenvolupament de planificació atractiu i l'expansió de comandes en el negoci de producció de vídeo orientat a l'animació. En 2013, entra en la producció d'anime amb el primer treball de demanda original, Shingeki no Kyojin, que adquireix ràpidament reconeixement a tot el món. Posteriorment entra a les produccions cinematogràfiques amb la pel·lícula Hal.

## Referències

* ↑ «WIT STUDIO Company» (en japonès). WIT STUDIO. Arxivat de l'original el 2014-02-20. [Consulta: 2 març 2021].
* ↑ «IGポート、アニメ制作子会社ウィットスタジオを設立…「戦国 BASARA」や「ギルティクラウン」のスタッフが参画 | Social Game Info» (en japonès). gamebiz.jp, 27-11-2014. Arxivat de l'original el 27-11-2014. [Consulta: 2 febrer 2018].
* ↑ «和田丈嗣君（株式会社WIT STUDIO（ウィットスタジオ）共同創業者／代表取締役社長　プロデューサー）：[慶應義塾]» (en japonès). keio.ac.jp, 27-11-2014. Arxivat de l'original el 27-11-2014. [Consulta: 2 febrer 2018].
* ↑ Ransom, Ko. «IG Port Founds New Animation Planning and Production Subsidiary» (en anglès). Anime News Network, 20-04-2012.
# Observació de la Lluna

La Lluna és el satèl·lit natural més gros de la Terra i l'objecte celeste més proper. Observar la Lluna es pot aconseguir mitjançant l'ús d'una varietat d'instruments que van des de l'ull nu a gran telescopis. Per a la majoria de la gent, la Lluna és l'únic cos celeste sobre el qual les característiques de la superfície es poden discernir amb l'ull nu (algunes persones amb bona vista poden veure grans taques solars a la superfície del Sol l'ús de filtres solars de mà).
El contrast entre el mar gris fosc menys reflexiu i les terres altes lunars més reflexives de gris/blanc és fàcilment visible sense ajuda òptica. En bones condicions d'observació, els que tenen una vista molt aguda també poden ser capaços de veure algunes de les següents característiques:
* Regió brillant al voltant de Copernicus
* Mare Nectaris
* Mare Humorum
* Regió brillant al voltant de Kepler
* Regió de Gassendi
* Regió de Plinius
* Mare Vaporum
* Regió de Lubiniesky
* Sinus Medii
* Àrea lleugerament ombrejada prop de Sacrobosco
* Taca fosca al peu de Mons Huygens
* Muntanyes Riphaeus

## Referències

* Observing the Moon: The Modern Astronomer's Guide – PDF format
* Alexander Vandenbohede. «Observing the lunar libration zones», 2005. Arxivat de l'original el 2008-03-09. [Consulta: 14 gener 2015].
* «The Current Value of Lunar Occultation Observations». International Occultation Timing Association (IOTA).
* Grego, Peter (2005), The Moon and how to Observe it, Springer, ISBN 1-85233-748-6
* Levy, David (2001), David Levy's Gude to the Night Sky, Cambridge University Press, ISBN 0-521-79753-5
* The simple geometry of sun, moon, and star paths