OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teatre grecoromà de Taormina

El Teatre grecoromà de Taormina, començat al segle iii aC està situat a l'antiga ciutat grega, després romana, de Tauromènion, a Sicília, avui Taormina. El teatre és prop del centre de la ciutat, a l'est del promontori. És una de la ruïnes més preuades de Sicília atès el seu bon estat de preservació i el seu bell emplaçament. Té 109 m de diàmetre (el segon més gran després del de Siracusa). Està dividit en nou sectors i amb capacitat per acollir fins a 5.400 espectadors.
# Nitrat de magnesi

El nitrat de magnesi és un compost iònic de cations magnesi(2+), ${\ce {Mg^2+}}$, i anions nitrat, ${\ce {NO3-}}$, de fórmula ${\ce {Mg(NO3)2}}$. És una sal higroscòpica, per la qual cosa a l'aire ràpidament forma l'hexahidrat ${\ce {Mg(NO3)2 . 6H2O}}$. És molt soluble tant en aigua com en etanol.

## Producció

El nitrat de magnesi es troba en les mines i cavernes en la seva forma hexahidratada. Aquesta forma no s'empra comercialment. El nitrat de magnesi utilitzat en el comerç és un producte industrial. Es pot sintetitzar mitjançant varis processos, com la reacció entre l'àcid nítric i el magnesi:
${\ce {2 HNO3 + 4Mg -> 4Mg(NO3)2 + NH4NO3 + 3H2O}}$
O òxid de magnesi:
${\ce {2HNO3 + MgO -> Mg(NO3)2 + H2O}}$
L'hidròxid de magnesi i el nitrat d'amoni també reaccionen per formar nitrat de magnesi donant amoníac com a subproducte.
${\ce {Mg(OH)2 + 2NH4NO3 -> Mg(NO3)2 + 2NH3 + 2 H2O}}$
És difícil d'aïllar-lo en forma anhidra. Pot preparar-se a temperatura ambient per dissolució de MgO, Mg(OH)₂ o MgCO₃, en HNO₃,seguit d'evaporació del dissolvent i de la cristal·lització.

## Reaccions

El nitrat de magnesi reacciona amb l'hidròxid de metall alcalí per formar el següent nitrat:
${\ce {Mg(NO3)2 + 2 NaOH -> Mg(OH)2 + 2 NaNO3}}$
Té una alta afinitat per l'aigua, escalfar l'hidrat no dona lloc a la deshidratació de la sal, sinó a la seva descomposició en òxid de magnesi, oxigen i òxids de nitrogen:
${\ce {2 Mg(NO3)2 -> 2 MgO + 4 NO2 + O2}}$
L'absorció d'aquests òxids de nitrogen en l'aigua és una manera possible de sintetitzar àcid nítric. Encara ineficient, aquest mètode no requereix l'ús de qualsevol àcid fort.
El seu compost anhidre també s'utilitza per augmentar la concentració d'àcid nítric més enllà del seu azeòtrop d'àcid nítric, aproximadament el 68% i 32% d'aigua. També s'utilitza a vegades com un dessecant.

## Usos

S'utilitza en les indústries de la ceràmica, la impressió, químics i agrícoles. El seu grau de fertilitzants té un 10,5% de nitrogen i 9,4% de magnesi, de manera que apareix com 10.5-0-0 + 9,4% de Mg. Les mescles de fertilitzants que contenen nitrat de magnesi en general tenen nitrat d'amoni, nitrat de calci, nitrat de potassi i micronutrients; aquestes barreges s'utilitzen en el comerç d'hivernacle i cultius hidropònics.

## Referències

* ↑ Mindat, http://www.mindat.org/min-2920.html
* ↑ Dale L., Perry. Handbook of Inorganic Compounds (en anglès). ilustrada, p. 578. ISBN 0849386713.
# Porto de Galinhas

Porto de Galinhas és un poble i una coneguda platja del nord-est brasiler. La seva fama ve, principalment, de les belleses naturals, piscines d'aigües clares i tèbies formades entre coralls, estuaris, sorra blanca, manglars i cocoters. Localitzada a Ipojuca, a 70 quilòmetres de Recife, és una de les platges més visitades del litoral nordestí.

## Origen de la denominació

Antigament, Porto de Galinhas era anomenada Porto Rico ("port ric"), a causa de l'extracció de Fusta del Brasil, un arbre que conté tinta vermella. Després del 1850 es va convertir en un paratge on es desembarcaven i comerciaven esclaus per treballar en les plantacions de canya de sucre, atès que a partir d'aquesta època, es va prohibir el tràfic des d'Àfrica. Els esclaus venien amagats amb gallines de Guinea i la contrasenya creada pels traficants era tem galinha nova no porto ("hi ha gallines noves en el port"). D'aquí va sorgir el nom Porto de Galinhas.

## Turisme

En conjunt amb les platges de Portal de Maracaípe i les de Muro Alto formen una línia de platges d'aproximadament 3 km de longitud sent llocs reconeguts per les piscines naturals que es formen en el mar i els seus esculls de coral amb gran varietat de peixos ho converteixen en una destinació turística reconeguda.

## Referències

* 1 2 Porto de Galinhas - História e Origem do Nome. www.turismodonordeste.com
# Josep Sanou

Josep Sanou (Barcelona, 1962) és un compositor barceloní. El seu treball se centra principalment en sintonies i identificatius per a televisió, així com bandes sonores per a cinema, teatre i dansa. Va estudiar harmonia i piano a l'Aula de Música Moderna i Jazz de Barcelona. Del 1986 al 1996 va formar la banda Gringos en la que fusiona diversos estils.
Entre els seus treballs més destacats es troben algunes de les sintonies més recognoscibles de la televisió a Espanya, com les del Telediario de TVE, els informatius de RNE, la 2 Noticias, el Telenotícies de TV3, els informatius de La Sexta i Cuatro, o Las Noticias del Guiñol de Canal+. També són obra seva els jingles publicitaris d'anuncis de Freixenet o Baileys.
De la seva obra com a compositor de bandes sonores cal destacar el treball realitzat per a Bicicleta, cullera, poma (Carles Bosch, 2010), amb el que va guanyar el premi a la millor banda sonora al Festival de Cine Iberoamericà Ceara o Faust 5.0 (la Fura dels Baus, 2001).
El 2019 fou nominat al Gaudí a la millor música original per Petitet.

## Filmografia

* Faust 5.0 (2001)
* Núvols d'estiu (2004)
* Camps de maduixes (2005)
* Bicicleta, cullera, poma (2010)
* Automàtics (2008)
* Invasores (2010)
* 1 hora i mai més (2013)
* Petitet (2018)

## Referències

* ↑ HH, Manolo. «Hablamos con Josep Sanou, autor de la sintonía del telediario» (en castellano). RTVE, 22-04-2013. [Consulta: 5 juny 2014].
* ↑ Basté, Jordi. «Entrevista a Josep Sanou a El món a RAC1» (en catalán). RAC1, Grupo Godó, 15-04-2013. [Consulta: 5 juny 2014].
* ↑ "Bicicleta, cullera, poma" premiat al Festival de Cine Iberoamericà Ceara 2011, ccma.cat, 27 de juny de 2011
* ↑ Premio Gaudí al film documental "Petitet" Arxivat 2020-09-16 a Wayback Machine. al web de l'Ajuntament de Barcelona

## Enllaços externs

* Web oficial de Josep Sanou.
* Web oficial Josep Sanou Obra Pictórica.
# Péter Gothár

Péter Gothár (Pécs, Hongria, 28 d'agost de 1947) és un director de cinema i guionista hongarès.

## Biografia

Després d'aprovar el batxillerat, Péter Gothár va estudiar durant un any a la Universitat d'Agronomia de Keszthely i després a l'Escola d'Hostaleria de Budapest. El 1968 va canviar de direcció i es va incorporar a la televisió hongaresa com a ajudant de direcció. El 1971, va començar a estudiar a la Escola Superior d'Art Dramàtic i Cinematogràfic (Színház- és Filmművészeti Főiskola) a Budapest i va obtenir el seu diploma de director el 1975.
Entre 1975 i 1979, Péter Gothár va ser director de la televisió hongaresa, després de 1979 a 1992 va ser director al teatre Csiky Gergely de Kaposvár i, de 1993 a 2019, va ser director al Teatre Katona József a Budapest.
És autor de 23 pel·lícules des de 1974, algunes de les quals han guanyat premis en nombrosos festivals internacionals. Megáll az idő, el seu èxit més notable, va guanyar vuit premis. El 1995, A részleg es va presentar a la secció Un certain regard al 48è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Filmografia parcial

* Az örömhöz (1974)
* Ajándék ez a nap (1979)
* Megáll az idő (1982)
* Idő van (1986)
* Tiszta Amerika (1987)
* Melodráma (1990)
* A részleg (1995)
* Haggyállógva, Vászka (1996)
* Akasztottak (2000)
* Paszport - Útlevél a semmibe (2001)
* Magyar szépség (2003)
* Hét kis véletlen (2020)

## Referències

* ↑ (hongarès) Gothár Péter, Színház- és Filmművészeti Egyetem
* ↑ HVG Kiadó. «Gothár Péter bevallotta, „elfogadhatatlan módon” közeledett egy kolléganőjéhez» (en hongarès). hvg.hu, 20-11-2019. [Consulta: 20 novembre 2019].
* ↑ «Festival de Cannes: The Outpost». festival-cannes.com. [Consulta: 5 setembre 2009].
* ↑ https://port.hu/adatlap/film/mozi/het-kis-veletlen-het-kis-veletlen/movie-223144

## Enllaços externs

* Tönkrement életek indulója. Rendezőportrék: Gothár Péter (Filmtett)
* Gelencsér Gábor: Káoszkeringő. Gothár Péter filmjei; Novella, Bp., 2006 (Filmesek kiskönyvtára)
* Féjja Sándor: Filmbeli személyiség 1989/2016
# Berceni (Bucarest)

El barri de Berceni és un dels barris integrats dins del Sector 4 de Bucarest (Romania). El barri està ubicat a la zona sud de la capital romanesa.
El nom de Berceni procedeix del nom dels hússars hongaresos de Miklós Bercsényi que van participar en els conflictes de la guerra hongaresa de Kuruc en temps del príncep hongarès Francis II Rákóczi (a principis del segle xviii), quan es procedí a assetjar la ciutat de Bucarest.
No s'ha de confondre aquest barri amb la població del mateix nom, Berceni, que està ubicada al sud de Bucarest.
# Esteban Hernández Calvo-Fernández

Esteban Hernández Calvo-Fernández (Ciudad Real, 1979) és un autor de còmic underground, que ha destacat per consolidar-se com a autor tot apostant per l'autoedició. És el coordinador del fanzine Usted, que va ser nominat al premi de Millor Fanzine al Saló del còmic de Barcelona, guardó que guanyaria finalment en 2012.
Els seus primers treballs els va publicar a revistes infantils com Tretzevents, o Fiulet, en aranès, activitat que compaginava amb l'elaboració dels seus fanzines. Va guanyar el tercer premi de novel·la gràfica FNAC-Sins Entido, per la novel·la gràfica ¡Pintor!.
Tot i haver publicat obres amb grans editorials com Dolmen, Planeta de Agostini, Sins Entido o Bang Ediciones, Hernández publica les seues obres (Usted, Míster) en format autoeditat.

## Multimèdia

* Col·loqui sobre autoedició entre Don Rogelio J. i Esteban Hernández a la llibreria Bartleby de València.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Esteban Hernández Arxivat 2015-10-31 a Wayback Machine. a Guia del Cómic.com
* ↑ Esteban Hernández al web de Graffica.info
* ↑ El Mister de Esteban Hernández - Programa: 050314 La Pinacoteca de Radio, Radio Godella, 5 de març de 2014
# Epimachus

Epimachus és un gènere d'ocells de la família dels paradiseids (Paradisaeidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010) aquest gènere està format per dues espècies:
* Epimachus fastuosus - Ocell del paradís fastuós.
* Epimachus meyeri - Ocell del paradís de Meyer.

## Referències

* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.1). doi: 10.14344/IOC.ML.13.1. https://www.worldbirdnames.org/bow/crows/
# Josep Sans Ferré

Josep Sans Ferré (Reus, 1886 - Figueres, 1920) va ser un pedagog i periodista català.
Fill de Josep Sans Garreta, metge cirurgià, va estudiar magisteri a Tarragona i Ciències a la Universitat de Barcelona. El 1905 donava classes d'aritmètica mercantil a la joventut obrera del Patronat Obrer de Sant Josep, i el 1910 va guanyar una oposició per exercir d'ajudant de Ciències a l'Institut de Maó. El 1911 va ser nomenat ajudant de Literatura a l'Institut de Reus. El 1920 va guanyar per oposició la càtedra de Matemàtiques a Figueres, ciutat on es traslladà i on va morir. Va publicar, mentre era a Reus, articles teòrics i textos en prosa i en vers al Semanario Católico de Reus, i en va ser redactor en cap. Col·laborà en altres periòdics locals, especialment al Diario de Reus i La Veu del Camp. En la seva primera joventut havia col·laborat al periòdic satíric i literari Reus Tranquil i a Foc Nou, revista també del Grup Modernista de Reus, on va publicar diversos articles sobre l'esperanto. A Figueres va publicar també a la premsa local, especialment a La Veu de l'Empordà.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 592.
# Norbert Kröcher

Norbert Kröcher (Berlín, 14 de juliol, 1950 - Berlín, 16 de setembre de 2016) va ser un activista polític alemany. Membre del Moviment 2 de Juny, va estar fortament vinculat a la segona generació de la Fracció de l'Exèrcit Roig. Va ser marit de Gabriele Kröcher-Tiedemann, amb qui es va casar en 1971.
En 1976 Kröcher va planificar el segrest de la dirigent política sueca Anna-Greta Leijon. L'objectiu era l'intercanvi de Leijon per 8 dels seus camarades detinguts en presons alemanyes. El pla, conegut com a Operació Leo, va ser interceptat per la Policia i Kröcher va ser arrestat el 31 de març a Estocolm. Va ser deportat de Suècia el 1977 i empresonat a Alemanya. Va ser alliberat el 1989 i no es va tornar a unir a la RAF. Es va suïcidar el 16 de setembre de 2016 després d'haver estat diagnosticat d'un càncer terminal.

## Referències

* ↑ Grisard, Dominique. Gendering Terror: eine Geschlechtergeschichte des Linksterrorismus in der Schweiz (en alemany). Campus, 2011, p. 139. ISBN 359339281X.
* ↑ Lauterpacht, Elihu. International Law Reports (en alemany). Cambridge University Press, 1982, p. 279.
* ↑ «Knofo Kröcher ist tot» (en alemany). JungeWelt.de, 20-09-2016. [Consulta: 13 maig 2021].
# Péter Gárdos

Péter Gárdos (Budapest, 8 de juny de 1948) és un documentalista i novel·lista hongarès.

## Vida

Péter Gárdos és fill dels supervivents de l'Holocaust de Debrecen Agnes i Miklós Gárdos, que es van casar el 1946. Miklós Gárdos va treballar més tard com a periodista. Després d'estudiar a la Universitat Eötvös Loránd, Péter Gárdos va aconseguir una feina a l'estudi de cinema documental i informatiu estatal hongarès MAFILM Híradó- és document film Stúdiójában com a ajudant de direcció i es va convertir en director. Gárdos ha produït un gran nombre de documentals. El 1986, durant l'època del comunisme, va fer la pel·lícula Szamárköhögés sobre la derrotada revolució hongaresa de 1956.
Gárdos va rebre diversos premis, inclòs el Balázs Béla-díj el 1989. El 2014 va escriure una novel·la sobre la supervivència dels seus pares i també va fer ell mateix una pel·lícula del llibre.

## Filmografia

* 1972: Víz - minden mennyiségben
* 1972: Szobrok és alkotók
* 1972: Ideál '72
* 1972: A gyermekek világából
* 1972: …és télen még rosszabb!
* 1973: Utazás a Föld körül
* 1973: Modernség '73
* 1974: Az új elnök öröksége
* 1974: Új arcok éve
* 1974: Országgyűlés
* 1974: Forradalmi Ifjúsági Napok
* 1974: Elsőéves népnevelők
* 1975: Kultúrközpont
* 1975: Kirándulás
* 1975: Kártyaparti este 7-kor
* 1976: Egy tiszt levele
* 1976: Kibontakozás
* 1976: Két nap élet
* 1977: Skorpió Rt.
* 1977: Lidérc
* 1978: Halálosztók
* 1979: Ketrec
* 1979: A gondolat él
* 1980: Vészcsengő
* 1980: Tragoletto
* 1981: Tiszteletkör
* 1981: Semmi vagy minden
* 1982: A tanítványok
* 1982: Manőver
* 1983: Kis ember nagy élete
* 1985: Uramisten
* 1985: A 28-as csapó
* 1987: Üveg
* 1987: Szamárköhögés
* 1988: Video-világ
* 1988: Szünet
* 1989: Diploma
* 1992: A skorpió megeszi az ikreket reggelire
* 1994: A brooklyn-i testvér
* 1995: Éretlenek
* 1997: Showbálvány
* 1998: Üstökös
* 2001: Az utolsó blues
* 2004: A porcelánbaba (2005 Filmszemle - Legjobb rendezés díja)
* 2005: Az Aranyember c. film a „Nagy könyv” c. sorozatban.
* 2005: Az igazi Mikulás
* 2006: Az ősz 17 pillanata
* 2008: Fordítva
* 2008: Arcok a homályból
* 2009: Tréfa (2009 Filmszemle – Legjobb rendezés díja)
* 2015: Hajnali láz (magyar–svéd–izraeli koprodukció)

## Referències

* ↑ Paul Jandl: Hochzeit nach dem Sterben. Interview, in: Literarische Welt, 10. Oktober 2015, S. 5

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Péter Gárdos» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* Peter Gardos a Perlentaucher
* Péter Gárdos, a Port.hu (hu)
# Robert MacArthur

Robert MacArthur va ser un ecòleg estatunidenc nascut al Canadà que va tenir una important activitat en els camps de les comunitats i les poblacions.

## Educació

Va rebre el grau de Bachelor al Marlboro College (Vermont, USA), i un Màster en matemàtiques a la Universitat de Brown (1953). Va fer la tèsi doctoral a la Universitat Yale a 1958, sota la direcció de George Evelyn Hutchinson, que va consistir en l'estudi de la distribució de nínxols ecològics de cinc espècies de Parúlids als boscos de coniferes de l'estat de Nova York.

## Carrera

MacArthur va ser professor a la Universitat de Pennsilvània, 1958-65, i professor de biologia a la Universitat de Princeton, 1965-72. Va tenir un important paper en la teoria de la segregació de nínxols, i juntament amb Edward Osborne Wilson varen publicar l'obra Teoria de la Biogeografia d'illes, una obra que va canviar el camp de la biogeografia, va dinamitzar l'ecologia de les comunitats i va conduir al desenvolupament de la moderna ecologia del paisatge. El seu èmfasi en l'assaig de les hipòtesi va ajudar a convertir l'ecologia des d'una perspectiva predominantment descriptiva a un altre de tipus experimental, i va contribuir al desenvolupament de l'ecologia teòrica.
A Princeton, MacArthur va ser editor general d'una sèrie de monografies sobre biologia de les poblacions, i va contribuir a fundar la revista Theoretical Population Biology (Biologia de les Poblacions Teòrica). També va escriure Geografia Ecològica: Configuracions en la Distribució d'Espècies (1972). Va ingressar a l'Acadèmia Nacional de Ciències dels Estats Units el 1969. Va morir a causa d'un càncer de ronyó l'any 1972.

## Vegeu també

* Biogeografia d'illes

## Referències

* Fretwell, Stephen D. (1975). The Impact of Robert MacArthur on Ecology. Annual Review of Ecology and Systematics 6, 1-13
* Pianka, E.R. and Horn, H.S. (2005). Ecology's Legacy from Robert MacArthur. Chapter 11 (pp. 213–232) in K. Cuddington and B. Biesner, eds. "Ecological Paradigms Lost: Routes of Theory Change." Elsevier Academic Press.

## Enllaços externs

* Robert H. MacArthur bibliography
* National Academy of Sciences Biographical Memoir
# Bercenay-le-Hayer

Bercenay-le-Hayer és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 142 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Bercenay-le-Hayer era de 142 persones. Hi havia 64 famílies de les quals 20 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 28 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 98 habitatges, 70 eren l'habitatge principal de la família, 25 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 98 habitatges eren cases. Dels 70 habitatges principals, 60 estaven ocupats pels seus propietaris i 10 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 3 en tenien dues, 9 en tenien tres, 20 en tenien quatre i 37 en tenien cinc o més. 57 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 31 habitatges hi havia un automòbil i a 36 n'hi havia dos o més.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 99 persones, 77 eren actives i 22 eren inactives. De les 77 persones actives 70 estaven ocupades (39 homes i 31 dones) i 7 estaven aturades (7 dones i 7 dones). De les 22 persones inactives 12 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Bercenay-le-Hayer hi havia 70 unitats fiscals que integraven 162 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 19.136 €.

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa financera i 2 d'empreses de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un electricista.
L'any 2000 a Bercenay-le-Hayer hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Bercenay-le-Hayer a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Bercenay-le-Hayer a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Equilibri

«Equilibri» té aquests significats:
* Biologia:
** Equilibri (fisiologia), sentit que permet a humans i animals caminar sense caure
** Equilibri ecològic, situació hipotètica en què la mida d'una població d'éssers vius es mantenen estables
** Equilibri puntuat, teoria que proposa un nou model de l'especiació en el camp de la teoria de l'evolució per selecció natural
** Equilibri de Hardy-Weinberg, situació hipotètica en què les freqüències al·lèliques d'una població d'éssers vius es mantenen estables
* Economia: Equilibri de mercat
* Física:
** Equilibri mecànic
*** Equilibri estàtic
*** Equilibri hidroestàtic
*** Equilibri tèrmic
* Psicologia: Equilibri psicològic
* Química:
** Equilibri químic, estat final del sistema en què les velocitats de reacció directa i inversa són iguals i les concentracions de les substàncies que hi intervenen es mantenen constants
** Equilibri termodinàmic, situació en què un sistema termodinàmic està alhora en equilibri tèrmic, mecànic i químic
* Teoria de jocs: Equilibri de Nash
# Take It Back

«Take It Back» és una cançó del grup britànic de rock progressiu Pink Floyd, i setè títol de l'àlbum The Division Bell, de 1994. També va ser llançat com a senzill el 16 de maig de 1994, el primer de l'àlbum, i el primer de Pink Floyd en set anys. La música de la cançó va ser escrita pel guitarrista David Gilmour i el coproductor de l'àlbum Bob Ezrin, amb lletra de Gilmour, la seva dona Polly Samson i Nick Laird-Clowes.

## Equipament

El guitarrista David Gilmour va utilitzar un E-bow en una guitarra acústica Gibson J-200 que es processa a través d'una caixa d'efectes Zoom, que després s'injecta directament a la taula de so.
La lletra inclou una lectura comuna britànica de la cançó infantil «Ring a Ring o' Roses» durant la seva secció instrumental.

## Membres

* David Gilmour - veu, Fender Stratocaster, Gibson acoustic
* Richard Wright - teclats
* Nick Mason - bateria, percussió
* Guy Pratt - baix
* Tim Renwick - guitarra
* Jon Carin - programming
* Sam Brown, Durga McBroom et Carol Kenyon - cors

## Referències

* ↑ Strong, 2004, p. 1175-1178.
* ↑ Mabbett, 1995.
* ↑ Wild, 2017.
* ↑ "Sounds of Silence" interview Arxivat 2012-06-20 a Wayback Machine., Guitar World, September 1994. Retrieved 28 July 2010.

## Bibliografia

* López, Manuel. Pink Floyd: Vida, canciones, simbología, conciertos clave y discografía (en castellà). Nova York: Ma Non Troppo, 2017. ISBN 9788499174549.
* Strong, Martin C. The Great Rock Discography (en anglès). 7a. Edimburg: Canongate Books, 2004. ISBN 1-84195-551-5.
* Wild, Andrew. Pink Floyd: Song by Song (en anglès). Fonthill Media, 2017. ISBN 978-1-78155-599-6.

## Vegeu també

* Discografia de Pink Floyd

## Enllaços externs

* «Lloc web oficial de Pink Floyd» (en anglès).
# Niscemi

Niscemi (sicilià Niscemi) és un municipi italià, situat a la regió de Sicília i a la província de Caltanissetta. L'any 2008 tenia 26.541 habitants. Limita amb els municipis de Butera, Caltagirone (CT), Gela i Mazzarino

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Giovanni Di Martino | PD |