OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Balix

* Per a altres significats, vegeu «Balix (desambiguació)».
Balix (paraula persa que vol dir cosí, en turc yastuk) fou una moneda mongola del segle xiii especialment utilitzada a la part oriental de l'imperi. El seu valor és donat per Djuwayni però hi ha indicacions contradictòries segurament degut a les fluctuacions. Estava encunyada en or i plata i probablement corresponia a 500 mithkals el que donaria un pes de 2,150 kg. També existien balix en paper moneda.
# Josetxo San Mateo

Josetxo San Mateo (Madrid, 1949) és un cineasta espanyol i director de cinema. Va començar la seva carrera com a assistent de director, i amb aquesta qualitat va treballar amb Gillo Pontecorvo, Michelangelo Antonioni i en gairebé totes les pel·lícules de Manuel Gutiérrez Aragón. El 1983 va debutar com a director amb Percusión, protagonitzada per Kevin Ayers. L'èxit li arribaria el 2000 amb Báilame el agua, retrat duríssim del jovent i la droga que va participar en la 45a edició de la Seminci Continuaria el 2002 amb la comèdia Diario de una becaria. la seva darrera pel·lícula, Bullying (2009), tracta sobre l'assetjament escolar i fou candidata a la Bisnaga d'Or al Festival de Màlaga

## Filmografia

* Percusión (1983)
* Pleno al 15 (1999),
* Báilame el agua (2000)
* Diario de una becaria (2002)
* La semana que viene (2005)
* Atasco en la nacional (2007)
* Bullying (2009)

## Referències

* ↑ Josecho San Mateo, 'técnicamente satisfecho' de 'Percusión', su primera película, El País, 7 de febrer de 1983
* ↑ Mirada dentro de un infierno juvenil madrileño, El País, 24 d'octubre de 2000
* ↑ Josetxo San Mateo: "Los jóvenes siguen rebelándose, pero sin revoluciones". Libertad Digital, 2 de novembre de 2000
* ↑ LAS DESVENTURAS DE UNA PERIODISTA JOVEN Y REBELDE, El País, 16 d'agost de 2002
* ↑ Un filme sobre el acoso escolar, en el Festival de Málaga, 19 d'abril de 2009
* ↑ Josetxo San Mateo inicia el rodaje de 'Bullying', Espinof, 6 de setembre de 2008

## Enllaços externs

* Notícies sobre Josetxo San Mateo a El País
# Portada/article juliol 11
## Alcoi

Alcoi és una ciutat valenciana, capital de la comarca de l'Alcoià i cap de partit judicial. És la sisena ciutat més poblada de la província, malgrat la seua orografia. Està situada al nord de la província d'Alacant i forma part de les Comarques Centrals.
Fundada el 17 de maig del 1256 per controlar la ruta d'Alacant a Xàtiva i de Villena a Cocentaina, la ciutat va ser pionera en la Revolució Industrial al País Valencià dins els sectors tèxtil, paperer i metal·lúrgic. El nucli antic d'Alcoi és hereu de l'urbanisme que es va desenvolupar durant la segona meitat del segle xix i principi del segle xx, si bé les seues cases i carrers estan condicionats per actuacions anteriors. Al llarg de les últimes dècades, s'ha anat diversificant vers el sector serveis i un nouvingut turisme d'interior.
# Chiara Matraini

Chiara Matraini (Lucca, 4 de juny del 1515 - 8 de novembre de 1604) fou una poeta italiana del Renaixement. Nascuda en una família d'artesans, enriquida com a tintorers de la seda, la família Matraini va tenir un paper protagonista en les lluites polítiques de la Lucca del Cinquecento. Durant la rivolta degli straccioni; el 1532, un dels germans de Chiara, Ludovico, va ser decapitat, i, un altre, Luiso, va ser empresonat, morint a la presó el 1535.
El 1531 Chiara va contreure matrimoni amb Vincenzo Cantarini i va tenir un fill de nom Federigo. Vídua el 1542 i ja aleshores coneguda com a poeta, tot i que cap dels seus escrits no havia estat encara publicat, el 1547 es va veure embolicada en un escàndol per les seves reunions alegres amb joves pisans i amb un tal Bartolomeo Graziani, qui seria finalment assassinat per desconeguts. Tals reunions testimoniaven el seu interès pel món literari de Lucca i Pisa, com documenta la cita d'Ortensio Lando el 1552, qui l'anomena noble poetisa luquesa.
El 1555 es van publicar a Lucca els seus Rime i prose; el 1556 es va publicar la traducció del conjunt de pregàries A Demonico de Pseudo-Isòcrates, dedicada a Giulio di Medici. Amb posterioritat publicarà diverses obres poètiques, religioses i epistolaris, fins a la seva mort el 1604, a la notable edat de 89 anys.

## Referències

* ↑ Berengo, M., Nobili e mercanti nella Lucca del Cinquecento, 1974.
* ↑ Matraini, Chiara. Selected Poetry and Prose: A Bilingual Edition. University of Chicago Press, 2009-05-15, pàg. 10. ISBN 978-0-226-51086-6.
* ↑ Lando, O., Sette libri de cathaloghi a' varie cose appartenenti, non solo antiche, ma anche moderne, 1552, pàgina 475
# Telepizza

Telepizza és una cadena multinacional d'origen espanyol de pizzeries amb presència en diversos països.
Va ser fundada per Leopoldo Fernández Pujals i els seus socis, els quals el 1986 van inaugurar la seva primera botiga Telepizza. La cadena es va estendre primer per la ciutat de Madrid i va créixer en pocs anys fins a esdevenir líder del mercat espanyol de pizzes. La companyia tenia fàbriques a Guadalajara, Barcelona, Móstoles, Alcobendas, però amb el temps, totes van ser venudes i el gruix de la producció es va centrar en una única fàbrica a Madrid. El control de l'empresa el va prendre el 1999 Pedro Ballvé de Campofrío Food Group i José Carlos Olcese de TeleChef.
Al juliol del 2010 l'empresa anuncia l'arribada de la cadena de pizzeries a Colòmbia.
Al desembre de 2011, Telepizza va tancar un acord amb Air Europa, de manera que se serviran les seves pizzes a la companyia de vols espanyola.
Actualment té més de 1.300 locals en 15 estats diferents, majoritàriament a Espanya però amb força presència a Amèrica Llatina (Xile, Guatemala, El Salvador, Colòmbia...) i també a Europa (Portugal i Polònia). És la cadena de pizzeries més important del món sense tenir en compte les dels Estats Units d'Amèrica. En 2016 va tornar a la Borsa de Madrid.

## Resultats econòmics

| Any | Resultats (en milions d'euros) |
| 2013 | -84,8 |
| 2014 | 90,7 |
| 2015 | -1,1 |

## Referències

* ↑ «invertia». [Consulta: 24 juliol 2014].
* ↑ «Telepizza servirá sus pizzas en los vuelos de Air Europa». Diari El Mundo, 12-12-2012 [Consulta: 24 abril 2016].
* 1 2 Grau, Xavier «Telepizza, una porció de risc per a iniciats en borsa». Diari Ara, 24-04-2016 [Consulta: 24 abril 2016].
* ↑ El País. «La pasta vuelve al parqué» (en castellà), 28-03-2009. [Consulta: 28 març 2010].

## Enllaços externs

* Telepizza - Lloc web oficial
# Temple Guru Nanak Darbar de Gravesend

El Temple Guru Nanak Darbar de Gravesend (Anglaterra) és una gurdwara sikh que es troba en la ciutat britànica de Gravesend. La nova gurdwara va ser oberta al novembre de 2010 i va costar 15 milions de lliures esterlines construir-la i mantenir-la. Aquest temple, és la segona gurdwara existent a la ciutat de Gravesend, després del temple Guru Ravidass, situat al carrer Brandon. El temple és la gurdwara més gran de la ciutat anglesa de Gravesend, i és una de les gurdwares més grans del Regne Unit, el complex de la gurdwara, és una de les instal·lacions més grans d'aquest tipus que hi ha fora de l'Índia.
Dins del complex de la gurdwara, hi ha 3 sales d'oració i 2 menjadors comunitaris (langar). Prop del temple hi ha un edifici que s'utilitza per a les lliçons de llengua panyabi, que es diu escola de panjabi, i que és utilitzat pels ancians de la comunitat sij, com un centre de dia. També hi ha una sala d'esports que duu a terme diverses activitats tals com la boxa, el bàsquet i el karate. El terreny s'utilitza per a la pràctica dels esports a l'aire lliure i el futbol, i és utilitzat pel club de futbol Gravesend Guru Nanak Football Club.

## Referències

* ↑ http://www.bbc.co.uk/news/uk-england-kent-11795526
* ↑ http://gurunanakfc.co.uk

## Enllaços externs

* www.gurunanakfc.co.uk/ (anglès)
* www.gurunanakdarbar.org/ (anglès)
# Simão Mate Junior

Simão Mate Junior (nascut el 23 de juliol de 1988) és un futbolista moçambiquès que juga per l'Al Ahli SC com a migcampista defensiu.
També juga per la selecció de futbol de Moçambic, amb la qual ha disputat més de 30 partits des de 2007.

## Referències

* ↑ «Portuguese name» (en portuguès). zerozero.pt. [Consulta: 17 març 2008].
* ↑ Simão Mate Junior a National-Football-Teams.com (anglès)

## Enllaços externs

* Mate Junior Simão al Panathinaikos FC
* Simão Mate Junior a BDFutbol
# Sofia Cristiana de Wolfstein

Sofia Cristiana de Wolfstein -en alemany Sophie Christiane von Wolfstein- (Mühlhausen, Alemanya, 24 d'octubre de 1667 - Fredensborg, Dinamarca, 23 d'agost de 1737) fou una noble d'ètnia alemanya. Inicialment, tenia establerta la residència al palau de Schönberg, però després de la mort del seu marit es traslladà a Dinamarca, al costat de la seva filla Sofia Magdalena, on es refugiaren altres seguidors del moviment pietista alemany.

## Genealogia

Era filla del comte Albert Frederic de Wolfstein (1644 — 1693) i de Sofia Lluïsa de Castell-Remlingen (1645 — 1717). El 14 d'agost de 1687 es va casar al palau de Obersulzburg amb Cristià Enric de Brandenburg-Kulmbach (1661 — 1708), fill de Jordi Albert de Brandenburg-Bayreuth (1619 — 1666) i de Maria Elisabet de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg (1628 — 1664). El matrimoni va tenir catorze fills:
* Jordi Frederic (1688 — 1735), casat amb Dorotea de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck (1685 — 1761)
* Albert Wolfgang (1689 — 1734)
* Dorotea Carlota (1691 — 1712), casada amb Carles Lluís de Hohenlohe-Weikersheim.
* Frederic Emmanuel (1692 — 1693)
* Cristiana Enriqueta (1693 — 1695)
* Frederic Guillem (1695 — 1695)
* Cristiana, nascuda morta el 1698.
* Cristià August (1699 — 1700)
* Sofia Magdalena (1700 — 1770), casada amb el rei Cristià VI de Dinamarca (1699 — 1746).
* Cristina Guillemina (1702 — 1704)
* Frederic Ernest (1703 — 1762), casat amb Cristina Sofia de Brunsvic-Bevern.
* Maria Elionor (1704 — 1705)
* Sofia Carolina (1705 — 1764), casada amb Jordi Albert d'Ostfriesland.
* Frederic Cristià (1708 — 1769)

## Bibliografia

* Horst Weigelt: Geschichte des Pietismus in Bayern, Vandenhoeck & Ruprecht, 2001, S. 226.
# Balix (desambiguació)

«Balix» té aquests significats:
Geografia:
# Pitó Carré

El Pitó Carré és una muntanya de 3.197 m d'altitud, amb una prominència de 45 m, que es troba al massís del Vinyamala, al departament dels Alts Pirineus (França).

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Ollivier, Robert. Vignemale - Monte Perdido. Barcelona: Centre Excursionista de Catalunya, 1968 (Guies). DL B-14929-1968.
# Cintura escapular

* Aquest article tracta sobre el conjunt omòplat i clavícula. Vegeu altres significats a Cintura pelviana i Cintura (anatomia)
La cintura escapular fixa l'articulació glenohumeral al tronc, de manera que constitueix la comunicació entre el membre superior o toràcic i el tronc. La cintura escapular es troba formada per l'omòplat o escàpula, i per la clavícula.
Viccionari
# Temporada 1986-1987 del Liceu

| Temporada 1986-1987 del Liceu |||||||
| Òpera | Compositor | Director musical | Director d'escena | Papers principals | Producció | Dates |
| Götterdämmerung | Richard Wagner | Pinchas Steinberg | Wolfgang Weber, Elmar von Ottenthal | William Johns, Jeannine Altmeyer, Anthony Raffell, Manfred Schenk, Joszef Dene, Sabine Hass | Òpera de San Carlo de Nàpols | 23 de novembre |
| Armide | Christoph Willibald Gluck | | | Montserrat Caballé | | desembre |
| Aida | Giuseppe Verdi | | Dídac Monjo | Maria Chiara, Lando Bartolini, Fiorenza Cossotto, Ivo Vinco, Corneil MacNeil, Franco de Grandis | | 5 de gener |
| Rigoletto | Giuseppe Verdi | Romano Gandolfi | Giuseppe De Tomasi | Alfredo Kraus (7, 11, 15) / Vincenzo La Scola (9) / Beniamino Prior (19), Leo Nucci, Adriana Anelli, Alfredo Zanazzo, Montserrat Aparici | | 7, 9, 11, 15 i 19 de març |
| Beatrice di Tenda | Vincenzo Bellini | Armando Gatto | | Cecilia Gasdia/Adelaida Negri, Vincenzo La Scola, Lorenzo Saccomani, Raquel Pierotti, | | març |
| Saffo | Giovanni Pacini | | | Montserrat Caballé | | juny |
| Lucia di Lammermoor | Gaetano Donizetti | Gian Paolo Sanzogno | Vittorio Patanè | Edita Gruberova, Peter Dvorsky/Bruno Sebastian/Alfredo Kraus, Enric Serra, Roberto Scandiuzzi. Decoracions: Pierluigi Piantanida; Vestuari: Pier Luciano Cavallotti | Gran Teatre del Liceu | 15, 18, 21, 24 de mag |
| Lucio Silla | Wolfgang Amadeus Mozart | Julius Rudel | Vittorio Patanè | Jenny Drivala, Maria Gallego, Ezio di Cesare, Raquel Pierotti, Wendy Hillhouse, Suso Marátegui. | | 30 de abril |
| Werther | Jules Massenet | Alain Guingal | Giuseppe De Tomasi | Alfredo Kraus, Vicenç Sardinero, Alfonso Echeverria, Josep Ruiz, Jesús Castillón, Gervasi Ventura, Renata Scotto, María Ángeles Peters, Lucila Dávila | | 2, 6, 10 i 14 juny |

## Referències

* ↑ Detalls a lavanguardia.es
* ↑ Detalls a lavanguardia.es
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 17 d’abril 2017. [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 22 d’abril 2017. [Consulta: 21 abril 2017].
# Sun Li (escriptor nascut 1949)

No confondre amb Sun Li, escriptor nascut el 1913, o amb Sun Li actriu.
Sun Li, nascut Sun Shengli (xinès: 孙胜利) (1949 - 2010), escriptor xinès. Premi Mao Dun de Literatura de l'any 1991 per la seva novel·la 都市风流 traduïda a l'anglès com Rhapsody of Metropolis.

## Biografia

Sun Li va néixer el 16 d'octubre de 1949 a la Regió Autònoma de Guangxi (Xina). Va treballar en una empresa de construcció a la regió de Mongòlia Interior i va estudiar a la Universitat de Tianjin.
Va començar a publicar novel·les l'any 1984.
Va morir a Tianjin el 9 de maig de 2010.

### Obres destacades

* 都市风流 (Rhapsody of Metropolis)
* 但愿人长久(Wishing We Last Forever)
Les dues obres escrites conjuntament amb la seva dona, l'escriptora Yu Xiaohui.

## Referències

* 1 2 ShengliOctober 16, Native name 孙力Name Sun LiPeriod 1984-2010Language ChineseOccupation NovelistBorn Sun; 1949Guangxi; May 9, chinaDied. «Sun Li (writer) - Alchetron, The Free Social Encyclopedia» (en anglès americà), 18-08-2017. [Consulta: 31 agost 2020].
# Cal Tarragona (la Seu d'Urgell)

Cal Tarragona és una casa situada al carrer Major del Centre Històric de la Seu d'Urgell (Alt Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres situat al carrer Major. Es tracta d'una construcció de quatre altures, planta baixa i tres pisos. La planta baixa segueix el model d'arcada de tot el carrer Major. La simetria de l'edifici és evident. Destaquem el balcó corregut del primer pis, amb una barana metàl·lica molt treballada amb motius ornamentals curvilinis. Aquest mateix motiu decoratiu apareix en les llindes de les finestres, a tall d'esgrafiats. Les finestres del primer pis són aquelles amb més elements arquitectònics: emmarcament de les finestres ressortit i trencaaigües de diferents formes: triangulars i mixtilinis.

## Història

Cal Tarragona era tot un edifici noble que fou desmembrat en tres diferents després de la guerra. Els germans Lluís (capellà) i Ignasi Tarragona de Gomar, morts durant la guerra civil, foren els darrers de la nissaga Tarragona.

## Referències

* 1 2 «Cal Tarragona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Plaça de la Vila (Anglès)

La plaça de la Vila és una plaça d'Anglès inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La Plaça de la Vila és l'espai més ampli del barri vell. Té una planta irregular i allargassada en pendent cap al Carrer Major. A la Plaça hi convergeixen els antics eixos principals de l'antiga pobla, és a dir, el Carrer Major i les travesseres del Carrer d'Avall. La seva fisonomia actual és fruit sobretot de les reformes dels edificis que la conformen durant del segle xix. Són edificis de dues o tres plantes de tipologia popular, historicista, neoclàssica i modernista. Destaquen en aquest marc Can Pujol i l'Ajuntament.

## Història

Fins a finals del segle xix, la vila d'Anglès no va començar a canviar radicalment la seva estructura urbanística. Els canvis tenen a veure sobretot, encara que no afectin especialment al barri vell, amb la instal·lació de la indústria tèxtil.
L'antiga pobla va començar a créixer a redós del castell dels Cabrera, documentat almenys des de principis del segle xiii. Aprofitant la seguretat que oferia el recinte fortificat, hi construïren la seva residència nombrosos artesans i comerciants, que s'establiren al voltant de seus i institucions com la notaria i la batllia, o de botigues com la gabella, la carnisseria i la fleca, que depenien del senyor del castell. Durant el segle xvi ja estaven formats els carrers d'Avall, el carrer d'Amunt (actual Carrer Major) i el barri del castell. Al llarg del temps la plaça ha rebut diversos noms, com Plaça de la Constitució, de la República, Plaza Nacional i Plaça de la Vila. Originàriament havia estat la plaça d'armes del castell d'Anglès i, fins al 1995, s'hi celebrava cada diumenge el tradicional mercat setmanal instituït pel rei Jaume II el 1294.
El 1887, la Plaça d'Anglès fou la primera de l'Estat Espanyol a disposar d'enllumenat elèctric, a l'hora que s'inaugurava la fàbrica tèxtil dels germans Burés. Al lloc on hi havia restes de l'antiga cisterna del castell, s'hi va construir un aparcament subterrani que va inaugurar-se el 1993.

## Referències

* ↑ «Plaça de la vila (Anglès - La Selva)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 3 febrer 2015].
* 1 2 3 «Plaça de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
* ↑ «L'aparcament subterrani a la plaça de la Vila estarà acabat abans de Setmana Santa». El Punt, 25 març 1993 (1993-03-25), pàg. 5.
# Chusquea rigida

Chusquea rigida és una espècie de bambú, del gènere Chusquea, de la subtribu Chusqueina, subfamília de les bambusòidies, família poàcies. Originària de Sud-amèrica, es fa als Andes equatorians, entre els 3.200 i 3.900 metres d'altitud (Parque Nacional Llanganates i a la Reserva de Protección Faunística Chimborazo).

## Referències

* ↑ «Neurolepis rigida».

## Enllaços externs

* A la GrassBase (anglès)
* A la llista de les Espècies Amenaçades de la UICN (anglès)
# Théâtre Mogador

El Teatre Mogador (Théâtre Mogador, en francès) va ser fundat el 1913 i dissenyat per Bertie Crewe. És un teatre de music-hall de París ubicat en el districte 9è. Pot acollir 1.800 espectadors en tres escenaris diferents.
Des de 1920 va esdevenir una sala de varietats i de cinema, i va guanyar fama amb les presentacions dels "Ballets russos" de Serguei Diàguilev i les presentacions d'operetes en sessions de tarda.

## Enllaços externs

* Web del teatre Arxivat 2016-06-06 a Wayback Machine.
# Simyo

Simyo és la marca comercial sota la que opera Orange España Virtual S.L.U, empresa propietat d'Orange Espanya.
La marca Simyo pertany a l'empresa holandesa de telefonia mòbil KPN i Orange fa ús d'aquesta sota llicència del propietari. El seu mercat se centra en el segment de les tarifes de baix cost i sense compromís de permanència, a canvi de no tenir certs serveis com la presència de botigues físiques.
Fins a desembre de 2012, el servei de la marca Simyo a Espanya estava operat per la filial de la multinacional holandesa KPN Spain SLO (anteriorment E-Plus). En tal data, Orange Espanya va arribar a un acord amb KPN per adquirir el 100% del negoci. Es va acordar que, tot i haver cedit l'activitat, la marca es mantindria, que seguiria sent propietat intel·lectual de KPN i Orange la utilitzaria sota llicenciament.

## A Espanya

El servei es va llençar oficialment el 29 de gener del 2008, com a operador mòbil virtual sota la cobertura d'Orange.
La diferenciació respecte a la competència es materialitza en una estratègia de preus reduïts, simplicitat, gestió via Internet de la línia del mateix client i absència de subvencions als terminals i de compromisos de permanència.

## Terminals

A diferència dels operadors amb xarxa pròpia, que subvencionen els terminals a canvi d'entregar-los bloquejats, els mòbils que ofereix Simyo són lliures i el seu preu no està subvencionat.
El gener del 2008 comercialitzava els terminals Nokia N95 8GB, Nokia 1650, Nokia 2760, Sony Ericsson W200, Samsung J600, Sony Ericsson K550, Sony Ericsson S500, Nokia 5310, Nokia N73, Sony Ericsson W910, Samsung G800 i Toshiba G900.

## Dades

El tràfic de dades es pot realitzar mitjançant GPRS en un 98,8% del territori d'Espanya i mitjançant 3G en un 73,6%, incloent accés 3.5G (HSDPA) a les zones on Orange ho té disponible.
El 14 octubre 2015 Simyo va anunciar el servei de 4G per tots els seus clients sense cap canvi en les tarifes, amb l'única condició de tenir la nova targeta SIM compatible amb 4G que ja es lliurava des del 13 de juliol. Per a això, fins al 15 de gener de 2016 va ser possible demanar un duplicat de SIM gratuït.

## Referències

* ↑ «E-Plus ahora es KPN Spain - Blog de simyo» (en castellà). Blog de simyo, 10-08-2009.
* ↑ Xataka Móvil, 28 de enero de 2008: "Simyo, un nuevo OMV que se presenta mañana"
* ↑ Expansión, 29 de gener del 2008: Arxivat 2008-05-06 a Wayback Machine. "KPN revienta el mercado móvil en España con precios un 25% más bajos que la competència" (KPN rebent el mercat mòbil a Espanya amb preus un 25% més baixos que la competència)
* ↑ Xataka Móvil, 30 de gener del 2008: "Los móviles de Simyo" (Els mòvils de Simyo)
* ↑ «¡Ya está aquí el 4G al estilo simyo! - Blog de simyo» (en castellà). Blog de simyo, 14-10-2015.

## Enllaços externs

* Simyo Països Baixos (neerlandès)
* Simyo Alemanya (alemany)
* Simyo Bèlgica Arxivat 2007-05-09 a Wayback Machine. (neerlandès) (francès)
* Simyo Espanya (castellà)
# Cal Tapier

Cal Tapier és una casa de Cantallops (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa situada a la Plaça del Fort, en ple centre del poble. És una casa de planta baixa i dos pisos, amb paredat de pedra i coberta a dues vessants. L'accés a la planta baixa es fa a través d'un porxo amb la volta carreuada. Al primer pis s'hi pot accedir a través d'una escala situada a l'esquerra de la façana, i ens porta a una porta d'accés amb una gran llinda amb la data 1751 inscrita. També en aquesta planta hi ha una finestra carreuada, que es repeteix al segon pis. Al costat una finestra de majors dimensions amb balcó. Una de les façanes laterals està arremolinada, però l'altra manté el paredat de la resta de la casa.

## Referències

* ↑ «Cal Tapier». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2017].
# Josip Čorak

Josip Čorak (Gospić, 14 de juny de 1943 - 28 de novembre de 2023) va ser un lluitador croat, especialista en lluita grecoromana, que va competir sota bandera iugoslava durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Munic, on guanyà la medalla de plata en la competició del pes semi pesat del programa lluita grecoromana.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i una de bronze al Campionat d'Europa de lluita, el 1969 i 1970 respectivament, i una medalla d'or i dues de plata als Jocs del Mediterrani.

## Referències

* ↑ «Preminuo bivši član Guinnessove knjige rekorda, najveći lički sportaš 20. stoljeća - hrsport.hr» (en croat), 29-11-2023. [Consulta: 2 juny 2024].
* 1 2 «Olympedia – Josip Čorak». [Consulta: 2 juny 2024].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 2 juny 2024].
# BMS (desambiguació)

«BMS» té aquests significats:
* Butterfly Monitoring Scheme, programa de seguiment de papallones diürnes
* BMS (motocicleta), marca de motocicletes mallorquina dels anys 50
* Battery management system, sistema de control de càrrega de bateries.