OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Erwin Neher

Erwin Neher (Landsberg am Lech, 20 de març de 1944) és un metge i biofísic alemany guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1991.

## Biografia

Va néixer l'any el 20 de març de 1944 a la ciutat de Landsberg am Lech, població situada a l'estat alemany de Baviera. Va estudiar física a la Universitat Tècnica de Múnic de 1963 a 1966. El 1966 se li va concedir una beca Fulbright per estudiar als Estats Units, on es va doctorar en biofísica.
Mentre estava al Laboratori Charles Stevens de la Universitat Yale per a un treball de postdoctorat, va conèixer la seva companya científica Eva-Maria Ruhr, amb qui es va casar el 1978 i, posteriorment, la parella va tenir cinc fills: Richard, Benjamin, Carola, Sigmund i Margret.
Va treballar com a investigador a les universitats de Wisconsin i de Yale. L'any 1983 va ser nomenat director del departament de membranes de l'Institut Max Plank de Göttingen.

## Recerca científica

Durant la dècada del 1970, en col·laboració amb Bert Sakmann van desenvolupar una tècnica, anomenada del patch clamp, de pinçament de la membrana cel·lular que permeten mesurar el flux de ions a través dels canals d'aquesta, una tècnica de vital importància per la investigació biològica cel·lular.
L'any 1991 ambdós científics foren guardonats amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia per aquesta innovació.

## Referències

* ↑ «Erwin Neher – Biographical, The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1991». nobelprize.org. Nobel Media AB. [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ Schoenfeld, 2006, p. 264.
* ↑ «The patch clamp technique». Scientific American, 266, 3, 01-03-1992, pàg. 44–51. Bibcode: 1992SciAm.266c..44N. DOI: 10.1038/scientificamerican0392-44. PMID: 1374932.
* ↑ Neher E. «[6] Correction for liquid junction potentials in patch clamp experiments». A: Correction for liquid junction potentials in patch clamp experiments. 207, 1992, p. 123–31. DOI 10.1016/0076-6879(92)07008-C. ISBN 978-0-12-182108-1.
* ↑ Neher E «The use of the patch clamp technique to study second messenger-mediated cellular events». Neuroscience, 26, 3, 01-09-1988, pàg. 727–34. DOI: 10.1016/0306-4522(88)90094-2. PMID: 2462183.
* ↑ «The extracellular patch clamp: a method for resolving currents through individual open channels in biological membranes». Pflügers Archiv, 375, 2, 01-07-1978, pàg. 219–28. DOI: 10.1007/BF00584247. PMID: 567789.
* ↑ «The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1991» (en anglès). The Nobel Prize. [Consulta: 10 setembre 2023].
* ↑ «Neurotree - Erwin Neher Family Tree».
* ↑ Dean, Chris. «Erwin Neher - Science Video Interview».

## Bibliografia

* Schoenfeld, Robert L. Exploring the Nervous System: With Electronic Tools, an Institutional Base, a Network of Scientists. Universal-Publishers, gener 2006. ISBN 978-1-58112-461-3.

## Enllaços externs

* «Erwin Neher» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Antoni II della Scala

Antoni II della Scala fou senyor de Verona al morir el seu pare Guillem della Scala el 28 d'abril de 1404, juntament amb son germà Brunoro della Scala. Fou deposat per Francesco da Carrara, senyor de Pàdua el maig del mateix any i se n'anà a l'exili. Fou assassinat el maig del 1412.

## Enllaços externs

* La famiglia Della Scala (italià) Storia di Verona
# Milford (Utah)

Milford és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 1.451 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Milford tenia 1.451 habitants, 484 habitatges, i 357 famílies. La densitat de població era de 290,3 habitants per km².
Dels 484 habitatges en un 45% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 26,2% no eren unitats familiars. En el 24% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,95 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,58.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 37,2% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 17,2% de 45 a 60 i un 12,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.809 $ i la renda mediana per família de 41.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.568 $ mentre que les dones 19.000 $. La renda per capita de la població era de 14.889 $. Entorn del 9,2% de les famílies i el 10,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Milford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Milford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# (1035) Amata

Amata és l'asteroide número 1035. Va ser descobert per l'astrònom Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg (Alemanya),el 29 de setembre de 1924. La seva designació alternativa és 1924 SW.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1035.
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
Viccionari
# Sándor Sára

Sándor Sára (Tura, 28 de novembre de 1933 — Budapest, 22 de setembre de 2019) va ser un director de fotografia i director de cinema hongarès.

## Biografia

Va començar estudiant geodèsia, però el 1953 ho va deixar per treballar d'operador amb el director de fotografia György Illés a la Színház-és Filmművészeti Főiskola (Escola Superior d'Art Dramàtic i Cinematogràfic) de Budapest. Vas treballar la fotografia d'algunes pel·lícules realitzades en el marc de l'estudi Béla Balázs.
Ben aviat signa, com a director de fotografia, algunes de les pel·lícules importants del cinema hongarès dels anys 1960-1970 com Sodrásban (1964) d'István Gaál, Gyerekbetegségek (1965) de Ferenc Kardos i János Rózsa, Apa (1966) d'István Szabó, Tízezer nap (1967) de Ferenc Kósa o Sindbad (1971) de Zoltán Huszárik.
Com a director, li devem 17 títols, inclòs el curtmetratge Cigányok, en col·laboració amb István Gaál (1965), el fresc històric sobre la revolució de 1848 Nyolcvan huszár (1978) i diversos documentals. La seva primera pel·lícula Feldobott kő és una crònica camperola de caràcter autobiogràfic i fou seleccionada per competir en el 21è Festival Internacional de Cinema de Canes, però el festival fou cancel·lat degut als esdeveniments del maig de 1968 a França.
Va rebre el premi Kossuth el 1978.

## Filmografia
### Com a director

* 1969: Feldobott kö ('Pedra llançada cap amunt')
* 1975: Holnap lesz fácán ('Demà tindrem faisà')
* 1978: Nyolcvan huszár ('80 hússars')
* 1988: Tüske a koröm alatt ('Espiga sota l'ungla')
* 1992: Könyörtelen idök ('Temps cruel')
* 1993: Vigyázók ('Precaució')
* 1996: A vád

### Com a director de fotografia

* 1964: Sodrásban d'István Gaál
* 1965: Gyerekbetegségek de Ferenc Kardos i Janos Rózsa
* 1966: Apa d'István Szabó
* 1967: Tízezer nap de Ferenc Kósa
* 1971: Sindbad de Zoltán Huszárik
* 1973: Nincs idö de Ferenc Kósa
* 1973: Tüzoltó utca 25 d'István Szabó
* 1974: Hószakadás de F. Kósa
* 1977: Budapesti mesék d'István Szabó
* 1981: A mérközés de Ferenc Kósa

## Referències

* ↑ «Meghalt Sára Sándor». 444.hu. [Consulta: 25 setembre 2019].
* ↑ (hongarès) Sára Sándor Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Színház- és Filmművészeti Egyetem
* ↑ «Festival de Cannes: The Upthrown Stone». festival-cannes.com. [Consulta: 4 abril 2009].
# Dejan Stanković

Dejan Stanković (Belgrad, 11 de setembre de 1978), és un exfutbolista serbi, que destacà pel seu fort tir i la seua velocitat, a més d'estar dotat d'una bona tècnica.

## Biografia

Va debutar en l'Estrella Roja de Belgrad el 1994. El 1998 emigrà al SS Lazio de la Serie A i el 2004, fitxà pel Inter de Milà.

### Internacional

Ha estat internacional amb la selecció de futbol de Sèrbia i Montenegro, i després de la divisió d'aquesta, de la Selecció de Sèrbia.

## Participacions en Copes del Món

| Mundial | Sede | Resultat |
| Copa Mundial de França 1998 Octaus de final Copa Mundial de Futbol de 2006 | Alemanya | Primera fase |

## Clubs

| Club | País | Any |
| Estrella Roja | Sèrbia i Montenegro | 1994-1998 |
| SS Lazio | Itàlia | 1998-2004 |
| Inter de Milà | Itàlia | 2004-2013 |

## Referències

* ↑ «Yugoslavia (Serbia (and Montenegro)) - Record International Players». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 12-04-2009. [Consulta: 12 març 2009].
Dejan Stanković - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Iugoslàvia – Copa del Món de futbol 1998
1 Kralj •
2 Mirković •
3 Đorović •
4 Jokanović •
5 Đukić •
6 Brnović •
7 Jugović •
8 Savićević •
9 Mijatović •
10 Stojković •
11 Mihajlović •
12 Leković •
13 Komljenović •
14 Saveljić •
15 Drulović •
16 Petrović •
17 Milošević •
18 Govedarica •
19 Stević •
20 Stanković •
21 Ognjenović •
22 Kovačević •
Seleccionador: Santrač
Selecció de futbol de Sèrbia i Montenegro – Copa del Món de futbol 2006
1 Jevrić •
2 Ergić •
3 Dragutinović •
4 Duljaj •
5 Vidić •
6 Gavrančić •
7 Koroman •
8 Kežman •
9 Milošević •
10 Stanković •
11 P. Đorđević •
12 Kovačević •
13 Basta •
14 N. Đorđević •
15 Dudić •
16 D. Petković •
17 Nađ •
18 Vukić •
19 Žigić •
20 Krstajić •
21 Ljuboja •
22 Ilić •
23 Stojković •
Seleccionador: I. Petković
Selecció de futbol de Sèrbia – Copa del Món de Futbol 2010
1 Stojković •
2 Rukavina •
3 Kolarov •
4 Kačar •
5 Vidić •
6 Ivanović •
7 Tošić •
8 Lazović •
9 Pantelić •
10 Stanković (c) •
11 Milijaš •
12 Isailović •
13 Luković •
14 Jovanović •
15 Žigić •
16 Obradović •
17 Krasić •
18 Ninković •
19 Petrović •
20 Subotić •
21 Mrđa •
22 Kuzmanović •
23 Đuričić •
Entrenador: Antić :
# Erwin Nyc

Erwin Peter Nytz o Edward Piotr Nyc (Kattowitz, 24 de maig de 1914 - Piekary Śląskie, 1 de maig de 1988) fou un futbolista polonès de la dècada de 1930.
Pel que fa a clubs, destacà al Pogoń Katowice i al Polonia Warszawa. Fou internacional amb la selecció de Polònia, amb la que disputà 11 partits i participà en el Mundial de 1938. Durant la Guerra Mundial jugà als clubs de la minoria germànica, 1. FC Katowice, i a clubs militars.

## Referències

* 1 2 Perfil a eu-football.info
* 1 2 3 Perfil a calcio.com
# Antoni Maria Ginestà i de Tort

Antoni M. Ginestà i de Tort (Ripoll, ? - 1888). Arqueòleg de professió, fou alcalde de Ripoll entre 1884 i 1887. Fou un dels impulsors de la reconstrucció de l'església de Santa Maria de Ripoll. Al final del passeig de Martí Ragull, s'hi va construir una font en memòria de l'alcalde Ginestà.

## Referències

* ↑ Diccionari biogràfic: D-L. Albertí, 1968, p. 484.
* ↑ «El Primer Congrés Catalanista a les comarques de Girona». Revista de Girona, Núm. 239, 2006, p.33 (6) [Consulta: 26 juny 2014].
* ↑ «El Passeig de Martí Ragull». Ajuntament de Ripoll. Arxivat de l'original el 29 d'abril 2013. [Consulta: 26 juny 2014].
# Mireia Calafell i Obiol

Mireia Calafell i Obiol (Barcelona, 23 de juny de 1980) és una poeta, escriptora i productora cultural catalana. Alguns dels seus poemes formen part d'antologies publicades a l'Argentina, Brasil, Holanda, Regne Unit, Emirats Àrabs i Espanya.
Llicenciada en Humanitats per la Universitat Pompeu Fabra, treballa a Sullivan, des d'on desenvolupa projectes culturals i educatius. Va ser codirectora del festival Poesia i + (2016 i 2017) i des del 2018 és codirectora del festival Barcelona Poesia.
En l'àmbit de la recerca, ha publicat diversos articles en revistes especialitzades en estudis culturals. Ha estat codirectora, amb Meri Torras, de la col·lecció d'assajos breus «Los textos del cuerpo» i ha editat, amb Aina Pérez Fontdevila, el llibre El cuerpo en mente. Versiones del ser desde el pensamiento contemporáneo (2011). Ha publicat, amb Begonya Sáez i Isabel Segura, el llibre Off the record. Representacions frontereres de la memòria històrica de les dones (2011).

## Obra publicada

* Poètiques del cos. Cabrera de Mar: Editorial Galerada, 2006. (Premi Amadeu Oller, 2006; Premi Anna Dodas, 2008)
* Costures. Barcelona: Viena Edicions, 2010. (Premi de Poesia Josep Maria López Picó, 2009)
* Tantes mudes. Catarroja: Perifèric Edicions, 2014 (Premi Benvingut Oliver, 2013; Premi Lletra d'Or, 2015) [Tantas mudas: Barcelona, Stendhal Books, 2016. Traducció de Flavia Company]
* Nosaltres, qui. Barcelona, LaBreu Edicions, 2020 (Premi Mallorca de poesia, 2019; Premi Josep Maria Llompart de poesia, 2021)

## Premis i reconeixements

* 2023 - Premi Carles Riba de Poesia per Si una emergència

## Referències

* ↑ Basagaña, Laura. «M’interessa la relació entre poesia, desig i límit», 02-09-2015. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Fajardo, Carla. «‘Nosaltres, qui’: conjugar en plural per deixar de ser barbàrie». Ara, 23-12-2020. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Pons Alorda, Jaume C. «Mireia Calafell, polisèmica i polièdrica». Núvol, 30-06-2015. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «Mireia Calafell». CCCB. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «Cos i Textualitat». Arxivat de l'original el 2014-12-23. [Consulta: 23 desembre 2014].
* ↑ «Cos i Textualitat». Arxivat de l'original el 2014-12-23. [Consulta: 23 desembre 2014].
* ↑ «Cos i Textualitat». Arxivat de l'original el 2014-12-23. [Consulta: 23 desembre 2014].
* ↑ «Mireia Calafell, premi Lletra d'Or, amb 'Tantes mudes'». [Consulta: 12 juny 2021].
* ↑ «"Tantas mudas", Mireia Calafell en castellà». CCMA, 08-02-2017. [Consulta: 12 juny 2021].
* ↑ «Miquel Esteve, Mireia Calafell, Antoni Mas i Federico Clavarino, guardonats amb els Premis Mallorca 2019», 30-12-2019. Arxivat de l'original el 2020-02-11. [Consulta: 12 juny 2021].
* ↑ «Qui són els guanyadors dels Premis Cavall Verd?». AELC, 01-07-2021 [Consulta: 2 juliol 2021].
* ↑ Nopca, Jordi. «Jordi Puntí guanya el premi Sant Jordi invocant "l'immortal" Xavier Cugat», 12-12-2023. [Consulta: 13 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Entrevista a Mireia Calafell a Catorze.cat
# (1041) Asta

(1041) Asta és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 22 de març de 1925 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya. Asta va rebre inicialment la designació de 1925 FA. Possiblement anomenat en honor de l'actriu danesa Asta Nielsen (1881-1972).
Està situat a una distància mitjana de 3,074 ua del Sol, podent acostar-s'hi fins a 2,644 ua i allunyar-se'n fins a 3,505 ua. La seva inclinació orbital és 13,9° i l'excentricitat 0,1401. Empra a completar una òrbita al voltant del Sol 1969 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1041.
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1041) Asta». Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 8 juny 2018 idioma=anglès].

## Enllaços externs

* «(1041) Asta» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 8 juny 2018].
# Te de soqueta

El te de soqueta (Potentilla caulescens) és una espècie de planta del gènere Potentilla dins la família rosàcia es troba a part del sud d'Europa i alguns punts del nord d'Àfrica. És autòctona als Països Catalans i a les Balears només es troba a la Serra de Tramuntana. Es considera planta submediterrània.

## Descripció

Planta perenne de 10 a 30 cm d'alçada floreix de juny a juliol. Les flors són estel·lades ben obertes, les fulles són d'un verd fosc més o menys coriàcies amb pèls llargs més o menys sedosos abundants sobretot en els marges dels folíols (en té de 3 a 7). pètals ordinàriament més llargs que els sèpals. Les flors poden ser blanques o rosades però no grogues com a la majoria d'espècies del seu gènere. Viu dels 450 als 2.500 metres d'altitud.

## Hàbitat

Són plantes típiques dels penya-segats calcaris o fissures de les roques.

## Usos

Molt usada antigament en la medicina tradicional.

## Sinònims

| Dasiphora jacquinii Raf. Fragaria caulescens (L.) Crantz Fragariastrum caulescens (L.) Schur Fragariastrum petiolulatum (Gaudin) Schur Potentilla alba var. caulescens (L.) Lam. Potentilla alba auct. hisp. Potentilla nebrodensis Strobl ex Zimmeter | Potentilla petiolulata Gaudin Potentilla petiolulosa (Ser.) Strobl Potentilla petrophila var. cuatrecasasii Á.M.Hern. Potentilla petrophila Boiss. Trichothalamus caulescens (L.) Spreng. Trichothalamus petiolulatus (Gaudin) Fourr. |

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
* ↑ Sinónimos en Real Jardín Botánico

## Bibliografia

* Giacomo Nicolini Enciclopedia Botanica Motta. Volume terzo 1960 Federico Motta Editore Milano pag. 424
* Sandro Pignatti Flora d'Italia. Volume primo 1982 Edagricole ISBN 88-506-2449-2 pag. 5
* AA.VV. Flora Alpina. Volume primo 2004 Zanichelli pag. 776
* Alfio Musmarra Dizionario di botanica 1996 Edagricole

## Enllaços externs

* http://www2.dijon.inra.fr/flore-france/consult.htm#Recherche/%7CIndex synonymique de la flore de France 14-12-2008
* http://luirig.altervista.org/flora/index.htm%7CFlora Italiana|14-12-2008
# Dejan Savićević

Dejan Savićević (serbi ciríl·lic: Дејан Савићевић) (15 de setembre, 1966 a Titograd, Montenegro, Iugoslàvia) fou un futbolista montenegrí, entrenador i actual president de l'Associació de Futbol de Montenegro.
Fou un dels futbolistes més destacats dels anys 90. Destacà al Budućnost i a l'Estrella Roja de Belgrad, fitxant el 1992 per l'AC Milan. Al club rossoneri es proclamà campió de la Lliga de Campions l'any 1994, títol que ja havia guanyat amb l'Estrella Roja el 1991.
Després de la seva retirada al Rapid de Viena el maig del 2001, fou nomenat seleccionador de la selecció de Sèrbia i Montenegro on romangué fins al 2003. L'estiu del 2004, amb 37 anys, es convertí en president de l'Associació de Futbol de Montenegro.

## Palmarès

* Pilota d'or: 2n el 1991
* Lliga de Campions: 1991 i 1994
* Copa Intercontinental: 1991
* Supercopa d'Europa de futbol: 1994
* Lliga iugoslava de futbol: 1990, 1991 i 1992
* Copa iugoslava de futbol: 1990 i 1992
* Lliga italiana de futbol: 1993, 1994 i 1996
* Supercopa italiana de futbol: 1993, 1994 i 1996
* 2 participacions en la fase final de la Copa del Món de Futbol: 1990 i 1998

## Referències

* ↑ UEFA Magazine - Montenegro's new dawn per Aleksandar Bošković

## Enllaços externs

* Savicevic marca per l'Estrella Roja
* Savicevic marca a la lliga de campions 1994
# Љ

Љ, љ (en cursiva Љ, љ) és una lligadura de les lletres ciríl·liques Л i Ь. S'empra en els alfabets ciríl·lic serbi i macedònic per representar la consonant palatal lateral [ʎ] (palla). Fou inventada per Vuk Stefanović Karadžić. En els alfabets llatí serbi i croat es representa amb el dígraf lj.
# Enduro (desambiguació)

«Enduro» té aquests significats:
* Enduro, modalitat motociclista que data de la dècada de 1910
* Enduro (ciclisme), modalitat ciclista que data de la dècada de 2000
* Montesa Enduro, model de motocicleta fabricat per Montesa entre les dècades de 1960 i 1980
* OSSA Enduro, model de motocicleta fabricat per OSSA durant la dècada de 1970
# Monteverde (equip ciclista)

L'equip Monteverde va ser un equip ciclista espanyol que competí professionalment entre 1973 i 1975.

## Principals resultats

* Clàssica als Ports de Guadarrama: Ventura Díaz Arrey (1973)
* Volta a Cantàbria: Andrés Gandarias (1975)

### A les grans voltes

* Volta a Espanya
** 3 participacions (1973, 1974, 1975)
** 3 victòries d'etapa:
*** 1 el 1973: Juan Manuel Santisteban
*** 1 el 1974: Manuel Antonio García
*** 1 el 1975: Jesús Manzaneque
** 0 classificació final:
** 0 classificacions secundàries:
* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions

## Enllaços externs

* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Abovce

Abovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1339.
# Cullera de fusta

La cullera de fusta (Wooden spoon en anglès), referit al Torneig de les Sis Nacions de rugbi, és el terme amb el qual es coneix al trofeu atorgat a l'equip que al final de la competició no ha sumat cap punt.
L'origen de la cullera de fusta està a la universitat de Cambridge el 1824. En aquesta universitat, els alumnes eren distribuïts en tres grups. L'inferior era el denominat com tros de fusta o alguna cosa similar a les serradures. Aquesta expressió evolucionaria anys més tard a Cullera de Fusta, fent referència a la dita anglesa néixer amb una cullera de plata.

## «Palmarès» per nació des de 1884

| Equip | Anys |
| Escòcia (15) | 1902, 1911, 1914, 1947, 1952, 1953, 1954, 1968, 1978, 1980, 1985, 1994, 2004, 2012, 2015 |
| Irlanda (13) | 1884, 1885, 1886, 1891, 1895, 1909, 1960, 1977, 1981, 1984, 1986, 1992, 1998 |
| Itàlia (9) | 2001, 2002, 2005, 2009, 2014, 2016, 2017, 2018, 2019 |
| França (8) | 1910, 1912, 1913, 1914, 1920, 1925, 1929, 1957 |
| Anglaterra (7) | 1899, 1901, 1903, 1905, 1907, 1972, 1976 |
| Gal·les (5) | 1889, 1892, 1990, 1995, 2003 |

### De 1882 a 1909

| Nació | Anys |
| Irlanda | 1884, 1885, 1886, 1891, 1895, 1909 |
| Anglaterra | 1899, 1901, 1903, 1905, 1907 |
| Gal·les | 1889, 1892 |
| Escòcia | 1902 |

### De 1910 a 1999

| Nació | Anys |
| Escòcia | 1911, 1914, 1947, 1952, 1953, 1954, 1968, 1978, 1980, 1985, 1994 |
| França | 1910, 1912, 1913, 1914, 1920, 1925, 1929, 1957 |
| Irlanda | 1960, 1977, 1981, 1984, 1986, 1992, 1998 |
| Anglaterra | 1972, 1976 |
| Gal·les | 1990, 1995 |

### Des de 2000

| Nació | Anys |
| Itàlia | 2001, 2002, 2005, 2009, 2014, 2016, 2017, 2018, 2019 |
| Escòcia | 2004, 2012, 2015 |
| Gal·les | 2003 |
Anglaterra, França i Irlanda no tenen cap cullera de fusta d'aquest període.
# Joaquín Vallvé Bermejo

Joaquín Vallvé Bermejo (Tetuan, 6 d'agost de 1929 – Madrid, 3 d'octubre de 2011) va ser un arabista, historiador i acadèmic de la Història espanyol.

## Biografia

Nascut el 6 d'agost de 1929 en Tetuan, es va llicenciar el 1954 de Filologia Semítica en la Universitat de Granada. Va realitzar el doctorat en la Universitat de Madrid, doctorant-se finalment el 1962 amb la lectura de Contribución a la historia medieval de Ceuta hasta la ocupación almoravid. Va exercir la càtedra en la Universitat Complutense de Madrid i la Universitat de Barcelona. Elegit acadèmic numerari de la Reial Acadèmia de la Història l'11 de març de 1988, en va prendre possessió fins a la seva mort, que va tenir lloc el 3 d'octubre de 2011 a Madrid. Va ser alumne d'Emilio García Gómez. De 1980 a 1985 fou director de l'Instituto «Miguel Asín» (Escuela de Estudios Árabes) i de la seva revista Al-Qantara, i membre de l'Instituto Hispano-Árabe de Cultura. De 1976 a 1980 ha estat Conseller Nacional d'Educació.

## Obres

* El repartimiento de Comares (1486-1496) (1974), en col·laboració amb F. Bejerano
* La división territorial de la España musulmana (1986)
* Nuevas ideas sobre la conquista árabe de España. Toponimia y onomástica (1989)
* El califato de Córdoba (1992)
* Abderrahman III (2003)
* Anales de los Emires de Córdoba Alhaquén II (180-206H/796-822 J.C.) y Abderrahmán II (206-232H/822-847JC) (1999)
* La primera década del reino de al-Hakam I: según el Muqtabis II-1 de Ibn Hayyan (2003)
* Al-Andalus: sociedad e instituciones (1999)

## Referències

* 1 2 3 Díaz Esteban, 2011, p. 82.
* 1 2 3 «D. Joaquín Vallvé Bermejo». Real Academia de la Historia. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 11 novembre 2015].
* 1 2 3 4 5 6 Martos Quesada, 2012, p. 159.
* ↑ Martos Quesada, 2012, p. 160.

## Bibliografia

* Díaz Esteban, Fernando «Joaquín Vallvé Bermejo, maestro del arabismo español». ABC, 10-10-2011, pàg. 82. ISSN: 1136-0232.
* Martos Quesada, Juan «Joaquín Vallvé Bermejo (1929-2011)». Anaquel de Estudios Árabes, 23, 2012, pàg. 159-160. ISSN: 1130-3964.