OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joseba del Olmo García

Joseba del Olmo García (Barakaldo, 20 de juny de 1981) és un exfutbolista basc que jugava en la posició de migcampista.

## Trajectòria esportiva

Comença la seua carrera militant a diversos equips modestos del País Basc, fins que el 2004 fitxa pel Barakaldo CF, de Segona Divisió B. A la campanya 06/07 recala en un altre club de la categoria de bronze, el Sestao River Club.
L'estiu del 2007 signa per la SD Eibar, amb qui disputa la Segona Divisió. Qualla una bona temporada a l'equip armer, que li val recalar a l'Athletic Club a l'any vinent. Amb els de San Mamés, però, signa una discreta temporada, disputant només 10 partits.
De cara la temporada 09/10 fitxa per l'Hèrcules CF, a la Segona Divisió.

## Referències

* ↑ Joseba del Olmo's presentation; Athletic's official website, 17 juny 2008

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Luhansk

Luhansk o Lugansk (ucraïnès: Луганськ, rus: Луганск), és una ciutat ucraïnesa i la capital de la província de Luhansk. D'ençà el 2014 és de facto la capital de la República Popular de Luhansk de la Rússia. La seva població s'elevava a 424.113 habitants el 2014.

## Geografia

Luhansk està situat al Donbàs, a prop de la frontera russa. Es troba a 147 km de Donetsk.

## Història

Luhansk rep el seu nom pel riu Luhan, sobre les ribes del qual és construïda. La història de la ciutat es remunta a la fundació el 1795 d'una fàbrica metal·lúrgica per part de l'industrial britànic Charles Gascoigne. Va ser el punt de sortida d'una indústria que continua sent important. Luhansk va rebre l'estatut de ciutat en 1882. Situada a la conca del Donetsk, el Donbàs, Luhansk ha estat desenvolupada per les autoritats soviètiques com un important centre industrial, en particular per a la construcció de locomotores.
El 5 de novembre de 1935, Luhansk esdevingué Voroixílovgrad (en rus i en ucraïnès: Ворошиловград) en honor del comandant de l'Exèrcit Roig i polític Kliment Voroixílov, originari de la zona de Luhansk. Però el 5 de març de 1958, la ciutat retrobà el seu antic nom, en aplicació d'una nova llei que prohibia utilitzar els noms de persones vives. El 5 de gener de 1970, després de la defunció de Voroixílov, Luhansk va tornar a ser Voroixílovgrad. Finalment, el 4 de maig de 1990, un decret del Soviet suprem de l'RSS d'Ucraïna li va retornar el seu nom d'origen.

## Població

Padrons (*) o estimacions de població:

## Economia

La principal empresa de Luhansk és la societat Luhanskteplovoz (en ucraïnès: Лугансктепловоз) : fàbrica de locomotores fundada en 1896, que emplea 8.100 assalariats (2007).

## Personalitats

Van néixer a Luhansk o hi van tenir estreta relació:
* Serguei Bubka (n. 1963) : saltador de perxa soviètic, després ucraïnès
* Vladímir Dahl (1801-1872) : lexicògraf rus
* Mikola Xmatko (n. 1943) : escultor i pintor ucraïnès
* Kliment Voroixílov (1881-1969) : militar i polític soviètic
* Oleksandr Zavàrov (n. 1961) : futbolista soviètic, després ucraïnès

## Agermanaments

* Saint-Étienne, França

## Notes i referències

* ↑ «Luhansk». ésAdir. [Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ Web de l'empresa

## Enllaços externs

* (ucraïnès) Informacions oficials
* (rus) Mapes topogràfics
* (rus) Mapa de carreteres Arxivat 2011-09-28 a Wayback Machine.
# Joan Segon

Joan Segon, també conegut com a Johannes Secundus, Janus Secundus Nicolai Hagiensis o Johan Nicolai Everaerts (La Haia, 15 de novembre 1511 – Tournai, 25 de setembre 1536) fou un poeta neollatí de nacionalitat neerlandesa. Son pare fou Nicolaas Everaerts, un conegut jurista amic d'Erasme.
Joan Segon fou un escriptor prolífic i en la seua curta vida produí nombres elegies, epigrames i odes. El seu treball més conegut, però, fou el Liber Basiorum (Llibre dels Petons, primera edició completa el 1541, traduït al català per Joan Montserrat i Archs el 1880), una col·lecció de dèneu poemes en diverses mètriques que exploren el tema del petó. Els 'Basia' són realment imitacions esteses de Gai Valeri Catul (especialment els poemes 5 i 7) i alguns de l'Antologia grega.

## Referències

* 1 2 Conde Parrado, Pedro Pablo «P. Murgatroyd (ed.), The Amatory Elegies of Johannes Secundus, Leiden-Boston-Colonia, Ed. Brill, Serie Mittellateinische Studien und Texte, nº 28, 2000, 214 pp.». Minerva. Revista de Filología Clásica, 14, 2000, pàg. 340–343. ISSN: 2530-6480.
* ↑ «Metges Catalans - Joan Montserrat i Archs». [Consulta: 26 febrer 2023].
* ↑ «Janus Secundus». The Latin Library. [Consulta: 26 febrer 2023].
# Joan Barceló i Bauçà

Joan Barceló Bauçà (Porreres, 1954) és un periodista, editor i excursionista mallorquí. Des del 1994 fins al 2007 va exercir d'home del temps i ha estat presentador i guionista del programa "Camina, caminaràs...” d'excursions per les Illes Balears a TVE. Des del 1994 edita l'almanac Calendari Porrerenc on publica materials sobre pronòstics, refranys i cultura popular. Escriu habitualment al Diari de Balears i Última Hora.
El 2001 va rebre un dels Premis 31 de desembre. El 2001 també rebé el premi Camp 2001 de la Conselleria d'Agricultura, el Populars 2003 i el 2006 el premi Medi Ambient del Consell de Mallorca per la seva tasca a RNE. Ha presentat el programa "El Cercador" a IB3 Televisió i el programa de ràdio "Piscolabis Trementina" a Ona Mallorca.
# Johnny Boyd

Johnny Boyd és un pilot estatunidenc de curses automobilístiques nascut el 19 d'agost del 1926 a Fresno, Califòrnia.
Johnny Boyd va córrer esporàdicament a la Champ Car a les temporades 1954-1966 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis que va córrer totes les curses entre els anys 1955 i 1966.
Johnny Boyd va morir el 27 d'octubre del 2003 a Fresno, Califòrnia de càncer.

## Resultats a l'Indy 500

| Any Cotxe Sortida Vel. mitja Ranking Final Voltes V. Líder Retirat 1955 39 26 136.981 26 29 53 0 Accident 1956 15 12 142.337 19 30 35 0 Motor 1957 6 5 142.102 10 6 200 0 Va acabar 1958 9 8 144.023 9 3 200 18 Va acabar 1959 33 11 142.812 16 6 200 0 Va acabar 1960 8 13 143.770 18 27 77 0 Motor 1961 41 20 144.092 32 21 105 0 Embragatge 1962 38 28 147.047 14 10 200 0 Va acabar 1963 23 27 148.038 29 32 12 0 Pèrdua d'oli 1964 88 13 151.835 18 5 200 0 Va acabar 1965 14 29 155.172 19 13 140 0 Caixa canvi 1966 28 14 159.384 21 22 5 0 Accident Totals 1427 18 | Sortides 12 Poles 0 Voltes líder 18 Victòries 0 Top 5 2 Top 10 5 Retirat 7 |

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960.
Els pilots que competien a l'Indy durant aquests anys també eren comptabilitzats pel campionat de la F1.
Johnny Boyd va participar en 2 curses de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1951 i va participar en el Gran Premi d'Indianapolis 500 en una ocasió més: el Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1960.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 6
* Poles: 0
* Voltes Ràpides: 0
* Victòries: 0
* Podiums: 1
* Punts vàlids per la F1: 4
# Johnny Claes

Johnny Claes va ser un pilot de curses automobilístiques belga que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Claes va néixer l'11 d'agost del 1914 a Londres, Anglaterra, fill de pare belga i mare escocesa. Va morir el 3 de febrer del 1956 a Brussel·les, Bèlgica.

## A la F1

Va participar en la primera cursa de la història de la Fórmula 1 disputada el 13 de maig del 1950, el GP de la Gran Bretanya, que formava part del campionat del món de la temporada 1950 de F1, on va participar en aquesta única cursa.
Johnny Claes va participar en vint-i-quatre curses puntuables pel campionat de la F1, al llarg de diverses temporades (1950, 1951, 1952, 1953 i 1955).
Claes també va disputar nombroses curses no puntuables pel mundial de la F1.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Posició | Punts |
| 1950 | Talbot-Lago | Talbot | Straight-4 | GBR 11 | MON 7 | 500 | SUI 10 | FRA Ret | BEL 8 | ITA Ret | | | - | 0 |
| 1951 | Talbot-Lago | Talbot | Straight-4 | SUI 13 | 500 | BEL 7 | FRA Ret | GBR 13 | ALE 11 | ITA Ret | ESP Ret | | - | 0 |
| 1952 | Gordini | Gordini | Straight-4 | SUI | 500 | BEL 8 | FRA Ret | GBR 14 | ALE 10 | HOL | ITA NQ | | - | 0 |
| 1953 | Connaught | Connaught | Straight-4 | ARG | 500 | HOL Ret | BEL Ret | FRA 12 | GBR | ALE Ret | SUI | ITA Ret | - | 0 |
| 1955 | Ferrari | Ferrari | Ferrari | ARG | MON | 500 | BEL | HOL 11 | GBR | ITA | | | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 24 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Atília (esposa de Cató)

Atília (llatí: Atilia o Attilia), filla d'Atili Serrà, va ser la primera dona de Cató d'Útica, amb qui es va casar l'any 73 aC.
Cató havia volgut casar-se amb Emília Lèpida, filla de Mamerc Emili Lèpid Livià, que s'havia compromès amb Quint Metel Escipió, i després ell l'havia rebutjat. Però Metel Escipió va canviar d'opinió i finalment s'hi va casar, cosa que va enutjar Cató, que llavors es va casar amb Atília.
Atília va tenir un fill i una filla amb Cató, però l'any 63 aC va ser repudiada per infidelitat. La filla va ser Pòrcia Cató, que es va casar primer amb Marc Calpurni Bíbul, i, després de la seva mort, amb Marc Juni Brutus, un dels assassins de Juli Cèsar. El fill va ser Marc Porci Cató, que es va suïcidar quan va veure que Brut perdria la batalla de Filipos.
Cató després es va casar amb Màrcia, filla del cònsol Luci Marci Filip.

## Referències

* ↑ Plutarc. Vides paral·leles. Cató d'Útica VII. 1,2,3; XXIV. 3; XXV, 2
# Fletxa Brabançona femenina

La Fletxa Brabançona femenina és una cursa ciclista femenina belga que es disputa anualment per les carreteres del Brabant Flamenc. Creada el 2016, durant les seves dues primeres edicions es va disputar sota el nom de Pajot Hills Classic i ja formava part del calendari de la Unió Ciclista Internacional. En l'edició del 2018 es va canviar el nom per alinear el criteri d'esdeveniments de l'UCI amb la cursa masculina.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2016 | Marianne Vos | Megan Guarnier | Lotta Lepistö |
| 2017 | Annette Edmondson | Barbara Guarischi | Ilaria Sanguineti |
| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2018 | Marta Bastianelli | Leah Kirchmann | Marianne Vos |
| 2019 | Sofie De Vuyst | Marta Cavalli | Coryn Rivera |
| 2020 | Grace Brown | Liane Lippert | Floortje Mackaij |
| 2021 | Ruth Winder | Demi Vollering | Elisa Balsamo |
| 2022 | Demi Vollering | Katarzyna Niewiadoma | Liane Lippert |
| 2023 | Silvia Persico | Demi Vollering | Liane Lippert |
| 2024 | Elisa Longo Borghini | Demi Vollering | Alexandra Manly |

## Referències

* ↑ «Pajot Hills Classic 2016 (1.2)» (en anglès). women.cyclingfever.co, 30-03-2016. [Consulta: 12 abril 2022].
* ↑ «PAJOT HILLS CLASSIC GAAT DOOR ONDER DE NAAM 'BRABANTSE PIJL' EN VIERT EERSTE EDITIE OP WOENSDAG 11 APRIL» (en neerlandès). www.debrabantsepijl.be, 02-03-2018. Arxivat de l'original el 15 d’abril 2021. [Consulta: 12 abril 2022].

## Vegeu també

* Fletxa Brabançona

## Enllaços externs

* Palmarès a procyclingstats.com
* Pàgina oficial de la cursa
# Santa Eulàlia de cal Camats

Santa Eulàlia de Cal Camats és una església de Montmagastre (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Capella de titularitat privada dels propietaris de la casa.

## Descripció

Capella d'una nau adossada, a partir d'un cobert, a un mas. És de planta rectangular amb l'accés per llevant a l'eix de la nau. Està coberta per una volta de canó i teula àrab. Té una finestra espitllerada lateral de migjorn i un badiu obert a la capçalera. És interessant la porta amb arc de mig punt formada per grans dovelles de pedra recolzades sobre impostes escapçades.
La inscripció de la dovella resa així: "AUNDI/ ABRIL DEI/ 1653/ JOANCA/ MALS".

## Referències

* 1 2 «Santa Eulàlia de cal Camats». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].
# Cantó de Migennes

El cantó de Migennes és un cantó francès del departament del Yonne, situat al districte d'Auxerre. Té 8 municipis i el cap és Migennes.

## Municipis

* Bassou
* Bonnard
* Brion
* Charmoy
* Chichery
* Épineau-les-Voves
* Laroche-Saint-Cydroine
* Migennes

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1976 | Marcel Pillin | PCF |
| 1976-2001 | Guy Lavrat | PCF |
| 2001- | François Boucher | DL, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Casa Briet

La casa Briet, situada al carrer Sant Josep número 24 d'Alcoi (l'Alcoià), País Valencià, és un edifici residencial d'estil modernista valencià construït l'any 1910, que va ser projectat per l'arquitecte Timoteo Briet Montaud.
L'edifici és obra de l'arquitecte contestano Timoteo Briet Montaud en 1910, que va ser construir per albergar el seu propi habitatge familiar. De dimensions reduïdes, consta de planta baixa i tres plantes. Destaca la utilització de la pedra, la decoració floral i els detalls ornamentals del moviment modernista Sezession. En la primera planta destaca la balconada amb buit tripartit amb finestrals en els laterals, que cobra protagonisme en el conjunt de la façana.
Anteriorment a la seua construcció, en 1908, el mateix arquitecte va realitzar en el número immediatament contigu a aquest, la casa Sant Josep 26, també d'estil modernista.

## Referències

* 1 2 3 Doménech Romá, Jorge. Modernismo en Alcoy, su contexto histórico y los oficios artesanales (en castellà). Editorial Aguaclara, 2010, p. 421-428. ISBN 978-84-613-8233-0.
* ↑ Ficha en "Ruta del Modernismo". Turismo de Alcoy

## Bibliografia

* Doménech Romá, Jorge. Modernismo en Alcoy, su contexto histórico y los oficios artesanales (en castellà). Editorial Aguaclara, 2010, p. 421-428. ISBN 978-84-613-8233-0.
# Cantó de Moret-sur-Loing

El cantó de Moret-sur-Loing és un antic cantó francès del departament del Sena i Marne, que estava situat al districte de Fontainebleau. Comptava amb 14 municipis i el cap era Moret-sur-Loing.
Va desaparèixer al 2015 i el seu territori es va dividir entre el cantó de Montereau-Fault-Yonne i el cantó de Nemours.

## Municipis

* Champagne-sur-Seine
* Dormelles
* Écuelles
* Épisy
* Montarlot
* Montigny-sur-Loing
* Moret-sur-Loing
* Saint-Mammès
* Thomery
* Veneux-les-Sablons
* Vernou-la-Celle-sur-Seine
* Ville-Saint-Jacques
* Villecerf
* Villemer

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Saclier | SFIO |
| 1949-1955 | Georges de Saint-André | RPF, després radical |
| 1955-1973 | Henri Maugé | Divers droite |
| 1973-1992 | Roland Dagnaud | Divers droite |
| 1992-2004 | Patrick Septiers | UDF |
| 2004- | Michel Bénard | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 21.347 | 22.334 | 24.567 | 26.195 | 30.482 | 33.226 | 33.897 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Carlos Alberto Ricardo

Carlos Alberto "Beto" Ricardo (São Paulo, 1950) és un antropòleg i pioner del medi ambient brasiler. El 1970 va treballar en la cartografia de l'Amazones i va començar a treballar amb grups indígenes. El 1974 va participar en la fundació del Centro Ecumênico de Documentação e Informações, i el 1994 en l'Instituto Socioambiental. Va rebre el Premi Mediambiental Goldman el 1992 per la seva contribució a la política ambiental al Brasil.

## Referències

* ↑ Beto Ricardo: una vida dedicada a los pueblos indígenas, a believe.earth
* ↑ «South & Central America 1992. Carlos Alberto Ricardo. Brazil. Environmental Policy». Goldman Environmental Prize. Arxivat de l'original el 23 novembre 2010. [Consulta: 8 gener 2011].
# Campionat del Món B d'hoquei sobre patins masculí

El Campionat del Món «B» d'hoquei patins masculí és una competició mundial d'hoquei patins per a seleccions nacionals. Es disputa cada dos anys i és organitzada per la FIRS.
Es tracta de la segona divisió del campionat del món. Els tres primers classificats d'aquest campionat assoleixen el dret de participar l'any següent al Campionat del Món «A», mentre que els tres darrers classificats del campionat «A», participen en el campionat «B» l'any següent. Ambdues competicions es disputen cada dos anys de forma alternada, és a dir, l'any 2004 es disputà un campionat del món «B» i els equips ascendits disputaren el campionat del món «A» l'any següent (en aquest cas el 2005). L'any 2006, es disputà de nou el campionat del món «B».

## Resultats

| Edició | Any | Seu | Vencedor | 2n classificat | 3r classificat | 4t classificat |
| XXVI | 1984 | París (França) | França | Bèlgica | Anglaterra | Angola |
| XXVII | 1986 | Ciutat de Mèxic (Mèxic) | Alemanya | Països Baixos | Moçambic | Austràlia |
| XXVIII | 1988 | Colòmbia | Colòmbia | Suïssa | Xile | Austràlia |
| XXIX | 1990 | Macau | Brasil | Suïssa | Austràlia | Anglaterra |
| XXX | 1992 | Andorra la Vella (Andorra) | Andorra | França | Moçambic | Angola |
| XXXI | 1994 | Xile | França | Angola | Xile | Colòmbia |
| XXXII | 1996 | Ciutat de Mèxic (Mèxic) | Estats Units | Països Baixos | Colòmbia | Andorra |
| XXXIII | 1998 | Macau | Xile | Estats Units | Moçambic | Andorra |
| XXXIV | 2000 | Chatham (Anglaterra) | Anglaterra | Països Baixos | Canadà | Uruguai |
| XXXV | 2002 | Montevideo (Uruguai) | Andorra | Colòmbia | Anglaterra | Uruguai |
| XXXVI detalls | 2004 | Macau | Catalunya | Anglaterra | Andorra | Macau |
| XXXVII detalls | 2006 | Montevideo (Uruguai) | Moçambic | Països Baixos | Colòmbia | Macau |
| XXXVIII detalls | 2008 | Vanderbijlpark (Sud-àfrica) | Estats Units | Països Baixos | Colòmbia | Sud-àfrica |
| XXXIX detalls | 2010 | Dornbirn (Àustria) | Estats Units | Sud-àfrica | Països Baixos | Àustria |
| XXXX detalls | 2012 | Canelones (Uruguai) | Sud-àfrica | Anglaterra | Àustria | Uruguai |
| XXXXI detalls | 2014 | Canelones (Uruguai) | Àustria | Anglaterra | Països Baixos | Estats Units |
| XXXXII | 2016 | Macau o Uruguai | | | | |

## Palmarès

| Equip | Campionats guanyats |
| Estats Units | 3 (1996, 2008, 2010) |
| França | 2 (1984, 1994) |
| Andorra | 2 (1992, 2002) |
| Alemanya | 1 (1986) |
| Colòmbia | 1 (1988) |
| Brasil | 1 (1990) |
| Xile | 1 (1998) |
| Anglaterra | 1 (2000) |
| Catalunya | 1 (2004) |
| Moçambic | 1 (2006) |
| Àustria | 1 (2012) |
| Sud-àfrica | 1 (2014) |
| Total | 15 |

## Referències

* ↑ Catalunya, tot i guanyar el Mundial B l'any 2004, no va participar en el Mundial A de l'any 2005 en no ser ratificada la seva admissió provisional a la FIRS a causa de l'oposició espanyola.

## Enllaços externs

* (anglès) Web de la CIRH
* (anglès) Web dels campionats del món B (CIRH) Arxivat 2008-04-20 a Wayback Machine.
# Campionat del Món d'atletisme de 1983 - 1.500 metres femenins

Els 1.500 metres femenins al Campionat del Món d'atletisme de 1983 van tenir lloc a l'estadi Olímpic de Hèlsinki del 12 al 14 d'agost.
26 atletes van participar en la prova. L'estatunidenca Mary Decker va guanyar la medalla d'or, la segona que aconseguia als Campionats després de guanyar, quatre dies abans, la medalla d'or a la prova dels 3000 metres.

## Medallistes

| Or | Mary Decker-Slaney Estats Units (USA) |
| Argent | Zamira Zaytseva Unió Soviètica (URS) |
| Bronze | Yekaterina Podkopayeva Unió Soviètica (URS) |

## Rècords

Rècords abans del Campionat del Món d'atletisme de 1983 :
| Rècord del Món | Tatyana Kazankina (URS) | 3:52.47 | 3 d'agost de 1980 | Zúric, Suïssa |
| Rècord del Campionat | Nova prova | Nova prova | Nova prova | Nova prova |
| Rècords establerts al Campionat del Món d'atletisme de 1983 |||||
| Rècord del Campionat | Mary Decker-Slaney (USA) | 4:00.90 | 14 d'agost de 1983 | Hèlsinki, Finlàndia |

## Resultats
### Final

La final va tenir lloc el 14 d'agost.
| Pos. | Atleta | Temps |
| | Mary Decker-Slaney (USA) | 4:00.90 |
| | Zamira Zaytseva (URS) | 4:01.19 |
| | Yekaterina Podkopayeva (URS) | 4:02.25 |
| 4. | Ravilya Agletdinova-Kotovich (URS) | 4:02.67 |
| 5. | Wendy Smith-Sly (GBR) | 4:04.14 |
| 6. | Doina Melinte (ROU) | 4:04.42 |
| 7. | Gabriella Dorio (ITA) | 4:04.73 |
| 8. | Brit Lind-Petersen-McRoberts (CAN) | 4:05.73 |
| 9. | Christina Boxer-Cahill (GBR) | 4:06.74 |
| 10. | Cornelia Bürki (SUI) | 4:11.61 |
| 11. | Ivana Kleinová-Walterová-Kubešová (TCH) | 4:15.12 |
| 12. | Maria Radu (ROU) | 4:19.03 |

### Sèries classificatòries

Les sèries van tenir lloc el 12 d'agost. Les tres primeres atletes de cada sèrie i els tres millors temps avançaven a la final.
    Sèrie 1
| Pos. | Atleta | Temps |
| 1. | Ravilya Agletdinova-Kotovich (URS) | 4:10.71 |
| 2. | Ivana Kleinová-Walterová-Kubešová (TCH) | 4:10.82 |
| 3. | Brit Lind-Petersen-McRoberts (CAN) | 4:10.88 |
| 4. | Christiane Wartenberg (GDR) | 4:10.89 |
| 5. | Totka Petrova (BUL) | 4:12.31 |
| 6. | Cindy Bremser (USA) | 4:14.10 |
| 7. | Kriscia García (ESA) | 4:40.21 |
| 8. | Bigna Samuel (VIN) | 4:51.35 |
| 9. | Kungu Bakombo (ZAI) | 4:54.12 |
    Sèrie 2
| Pos. | Atleta | Temps |
| 1. | Mary Decker-Slaney (USA) | 4:07.47 |
| 2. | Zamira Zaytseva (URS) | 4:07.64 |
| 3. | Wendy Smith-Sly (GBR) | 4:08.16 |
| 4. | Cornelia Bürki (SUI) | 4:08.61 |
| 5. | Maria Radu (ROU) | 4:10.15 |
| 6. | Marcianne Mukamurenzi (RWA) | 4:30.58 |
| 7. | Vivian Pearson (MAW) | 5:03.70 |
| | Aurora Cunha (POR) | DNS |
    Sèrie 3
| Pos. | Atleta | Temps |
| 1. | Yekaterina Podkopayeva (URS) | 4:09.39 |
| 2. | Gabriella Dorio (ITA) | 4:09.45 |
| 3. | Doina Melinte (ROU) | 4:09.71 |
| 4. | Christina Boxer-Cahill (GBR) | 4:09.88 |
| 5. | Betty Van Steenbroeck (BEL) | 4:12.93 |
| 6. | Marjo-Riitta Lakka (FIN) | 4:22.33 |
| 7. | Hala El Moughrabi (SYR) | 4:45.62 |
| 8. | Khadija Al Matari (JOR) | 5:01.83 |
| | Brigitte Kraus (FRG) | DNS |

## Referències

* Resultats
* Resultats de les sèries a IAAF.org Arxivat 2010-03-04 a Wayback Machine.
* Resultats de la final a IAAF.org Arxivat 2012-02-03 a Wayback Machine.
# Casa Vilaró

«Casa Vilaró» té aquests significats:
* Casa Vilaró (Manlleu), edifici al municipi de Manlleu (Osona)
* Casa Vilaró (Mollerussa)
# Carmen Monzó Juan

Carmen Monzó Juan (Vila-real, 4 d'agost de 1943) ha estat una mestra i política valenciana, diputada a les Corts Valencianes en la III Legislatura.
Treballà com a professora de preescolar en Educació General Bàsica i fou directora del Col·legi Escultor Ortells de Vila-real. Fou secretària de participació de la dona i membre de l'executiva local PSPV-PSOE. Fou escollida diputada a les eleccions a les Corts Valencianes de 1991. Fou vicepresidenta de la Comissió d'Educació i Cultura de les Corts Valencianes (1991-1995).

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 15 juny 2015].
# Cannara

Cannara és una ciutat i comune (municipi) de la província de Perusa, a la regió italiana d'Úmbria, al riu Topino. Està 7 km a l'oest de Spello i a 9 km al nord de Bevagna. L'1 de gener de 2018 tenia 4.337 habitants.
Es tracta d'un municipi agrícola de poca importància: el seu negoci principal és el cultiu de blat i ceba. La seva estació de ferrocarril s'utilitza per a la càrrega i no serveix als passatgers.
Cannara és una ciutat medieval, recent segons els estàndards de la regió, ja que el lloc estava sota l'aigua del llac Clitorius que va cobrir gran part de la zona entre Bastia Umbra i Foligno, i només va ser drenada a l'edat mitjana. En qualsevol cas, Cannara es menciona per primera vegada el 1170 com insula Cannaio ("l'illa de Cannaio"); el llac encara no havia estat completament drenat.

## Llocs d'interès

Els seus principals monuments són un nombre de petites esglésies; la més important és l'Església de la Buona Morte (també coneguda com l'estigma de Sant Francesc), que pot estar associada a la fundació del Tercer Orde per Sant Francesc de Assís.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 19 març 2019].

## Enllaços externs

* Cannara - Lloc web oficial (italià)
* Thayer's Gazetteer of Umbria (anglès)
# Cannelle

Cannelle (en cors Cannelle) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 32 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 31 | 53 | 38 | 21 | 25 | 32 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Joseph Paravisini | | |