OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jacquerie

Una jacquerie és el terme francès que designa dins la història de França les rebel·lions camperoles que es van fer a França durant l'edat mitjana, l'Antic Règim i durant la Revolució francesa.
El terme prové de la Grande Jacquerie del 1358. La crònica que en va fer el cronista medieval Jean Froissart anomenava als camperols “Jacques Bonhomme” (Jacques Gentilhome, en català) probablement per la jaqueta que acostumaven a portar, la “jaque”. De la mateixa manera, els nobles denominaven de forma desdenyosa amb el “Jacques” els serfs i els camperols que treballaben les terres.
Es consideren jacqueries:
* La Grande Jacquerie del 1358
* Jacqueries del segle XVI
* Jacqueries sota Lluís XIII
* Jacqueries sota Lluís XIV

## Referències

* Porchnev, Boris, Les soulèvements populaires en France au XVIIe siècle, Flammarion, París, 1972
# Kalaa Kebira

Kalaa Kebira (àrab: القلعة الكبرى, al-Qalʿa al-Kubrà) és una ciutat de Tunísia a la governació de Sussa, situada uns 11 km al nord-oest de Sussa (menys en línia recta), de la qual gairebé n'ha esdevingut un suburbi. El seu nom vol dir ‘la Gran Fortalesa’.
La municipalitat té 45.990 habitants. És capçalera d'una delegació que el 2004 tenia 48.670 habitants.

## Infraestructures

A la seva rodalia passa l'autopista de la costa i compta amb estació de ferrocarril.

## Història

Fou fundada pels aglàbides a un lloc conegut com Al Ksar (‘la Fortalesa’), que fou ampliat i poblat.

## Economia

La ciutat té un mercat setmanal però no pot competir amb el de Sussa. L'activitat econòmica de la comarca està basada en el cultiu d'olivera. El govern hi ha creat dues zones industrials al nord-oest (Kalaa Kebira I i II).
El desembre s'hi celebra anualment el festival internacional de l'oliva (Ezzituna).

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 31 57 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en sis sectors o imades:
* El Jarabâa (31 57 51)
* Zearna Ouest (31 57 52)
* Zearna Est (31 57 53)
* Ouled Mhamed (31 57 54)
* Essed Ouest (31 57 55)
* Balaoum (31 57 56)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 31 17).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 77-81. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 146-147. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Kalaa Kebira - Lloc web oficial
# Cruiximent muscular

El cruiximent muscular o esbraonament, conegut com a carnrota a l'Alguer i popularitzat vulgarment també com a fiblades o agulletes, és el dolor muscular que nota una persona l'endemà d'haver fet exercici físic pel qual la part muscular treballada no està acostumada o prou en forma per realitzar.
Aquestes lesions consisteixen en petits traumatismes a nivell de les miofibril·les musculars. Aquestes ruptures sofreixen un procés inflamatori que produeix sensació de dolor. Malgrat tot, al començament d'una temporada esportiva és freqüent que apareguin.
Quan un té cruiximent és aconsellable una mica de repòs (en el cas que produeixi unes molèsties molt elevades) i iniciar la pràctica d'activitat física suau, incrementant-ne la intensitat de forma progressiva i respectant els descansos necessaris entre sessions d'entrenament. Un massatge pot ajudar, també, a reduir la inflamació. És recomanable l'ús de gel després de fer esport físic i fer escalfaments allargats abans i després de l'exercici seguit d‘estiraments en els músculs propensos a produir cruiximents
També es poden prendre analgèsics habituals o d'ús comú, com el paracetamol o l'àcid acetilsalicílic (comunament anomenat aspirina) dos o tres cops al dia.
Es considera que és un mite que el cruiximent és produït per cristalls d'àcid làctic que punxen al múscul, atès que s'ha vist com persones amb la malaltia de McArdle, incapaces de produir àcid làctic, també patien dolor muscular d'origen retardat.
Un altre mite és que el bicarbonat o l'aigua amb sucre són remeis per al cruiximent, ja que de fet no tenen cap comprovació científica.

## Referències

* ↑ Sanna i Useri, 1988, p. 184.
* ↑ Skeletal muscle damage and repair. Champaign, IL: Human Kinetics, 2008. ISBN 978-0-7360-5867-4.
* ↑ Costello, Joseph T; Baker, Philip RA; Minett, Geoffrey M; Bieuzen, Francois; Stewart, Ian B «Whole-body cryotherapy (extreme cold air exposure) for preventing and treating muscle soreness after exercise in adults» (en anglès). Cochrane Database of Systematic Reviews, 18-09-2015. DOI: 10.1002/14651858.CD010789.pub2.
* ↑ Cheung, Karoline; Hume, Patria A; Maxwell, Linda «Delayed Onset Muscle Soreness: Treatment Strategies and Performance Factors» (en anglès). Sports Medicine, 33, 2, 2003, pàg. 145–164. DOI: 10.2165/00007256-200333020-00005. ISSN: 0112-1642.

## Bibliografia

* Sanna i Useri, Josep. Diccionari català de l'Alguer. L'Alguer/Barcelona: Fundació del II Congrés de la Llengua Catalana i Editorial Regina, 1988. ISBN 84-7129-391-9.
# Mie (cràter marcià)

Mie és un cràter d'impacte del planeta Mart situat al nord del cràter Umatac, al nord-est de Kumara i al sud-est de Bulhar, a 48.1° Nord i 139.6º Est. L'impacte va causar un clavill de 104 quilòmetres de diàmetre. El nom va ser aprovat en 1973 per la Unió Astronòmica Internacional, en honor del físic alemany Gustav Mie (1868-1957).

## Referències

* ↑ "Mie (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

## Enllaços externs

* Localització del cràter Mie en Google Mars
# Francesc Alcalá i Llorente

Francesc Alcalá i Llorente (València, 4 de maig de 1908 - ?) fou un economista i escriptor valencià, renebot de Teodor Llorente i Olivares. De família de comerciants, treballa a l'Escola d'Alts Estudis Mercantils de València i després com a funcionari del Banco de Bilbao a Madrid i València de 1926 a 1936.
Políticament participà en la fundació d'Esquerra Valenciana. Durant la guerra civil espanyola treballà com a delegat del Consell Superior Tutelar de Menors del Ministeri de Justícia i (1936) i com oficial al Centre d'Organització Permanent de les Tropes d'Intendència de l'Exèrcit Popular de la República (1938). A les acaballes de la guerra fou delegat a Perpinyà per al Comitée d'Accueil aux Enfants Espagnols i delegat a París del Servei d'Evacuació de Refugiats Espanyols (SERE) el 1939.
Cap al 1942 marxà cap a Mèxic en el vaixell Nyassa amb la seva esposa Pilar Escolano, i al cap d'uns anys es naturalitzà. Allí treballà com a auditor del Banco Continental i com a gerent de la Compañía Mexicana de Seguros La Metropolitana i del Banco Industrial del Estado de México.
Va mantenir contactes amb la Comunitat Catalana de Mèxic i col·laborà en Quaderns de l'Exili. També va escriure poemes en català que foren publicats traduïts al castellà en els llibres Evocación de Valencia i Exilio publicats per l'Editorial Mediterrani, del Casal Valencià de Mèxic, del que en fou un dels fundadors el 1942 i president durant els anys 1990.

## Referències

* ↑ Francisco de Paula Alcalá Llorente a geneanet.org
* ↑ Girona i Albuixec, Albert; Mancebo, Mª Fernanda. El exilio valenciano en América. Obra y memoria. Universitat de València, p. 237-238. «En él pervive y revive el espíritu valencianista, imbuído por una orientación renovadora y de modernidad, pues fue uno de los fundadores de la agrupación "Esquerra (Izquierda) Regional Valencianista"»
* ↑ Francisco Alcalá Llorente a exiliados.org
* ↑ La edición catalana en México / Teresa Férriz Roure a cervantesvirtual.com
* ↑ Girona i Albuixec, Albert; Mancebo, Mª Fernanda. El exilio valenciano en América. Obra y memoria. Universitat de València, p. 234. «El actual presidente de la Casa Regional Valenciana, poeta Francisco Alcalá Llorente...»
# Françoaldo Sena de Souza

Françoaldo Sena de Souza conegut com a França (Codó, Brasil, 2 de març de 1976) és un futbolista brasiler retirat que disputà vuit partits amb la selecció de futbol del Brasil.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Fuentes de León

Fuentes de León és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Fuentesaúco de Fuentidueña

Fuentesaúco de Fuentidueña és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Garra naganensis

Garra naganensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Menon, A.G.K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Garra paralissorhynchus

Garra paralissorhynchus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Manipur (Índia, Àsia).

## Referències

* ↑ Hamilton F. [Buchanan] 1822. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches. Edimburg i Londres. Fishes Ganges . i-vii + 1-405.
* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Front Democràtic Social

El Front Democràtic Social (portuguès: Frente Democrática Social, FDS) és un partit polític de Guinea Bissau.
El partit va ser establert el març de 1990 per Rafael Paula Barbosa, un dels fundadors i primer president del governant Partit Africà per la Independència de Guinea i Cap Verd. Va formar part de l'aliança Unió pel Canvi a les eleccions de 1994. Encara que l'aliança va obtenir sis escons, el FDS no en va obtenir cap. Va participar en solitari a les eleccions generals de 1999, obtenint dos escons.
Participà en les eleccions parlamentàries de 2004 com a part de l'aliança Plataforma Unida, que no va poder obtenir cap escó. El partit tampoc va poder obtenir representació a les eleccions de 2014, i només va rebre 1,643 vots (0.3%).

## Referències

* 1 2 Peter Karibe Mendy (2013) Historical Dictionary of the Republic of Guinea-Bissau, Scarecrow Press, p188
* ↑ Elections in Guinea-Bissau African Elections Database
* ↑ Seats by party Arxivat 2014-04-19 a Wayback Machine. CNE
# Front Democràtic del Sudan del Sud

El Front Democràtic del Sudan del Sud o South Sudan Democratic Front (SSDF) és un partit polític del Sudan del Sud fundat el 23 de setembre del 2007 per la unió de la Força de Defensa del Sudan del Sud/South Sudan Defence Force (SSDF) de Gordon Kong, l'Aliança Democràtica Unida del Sudan del Sud/South Sudan United Democratic Alliance (SSUDA) de David de Chand, i el Fòrum Democràtic del Sudan del Sud/South Sudan Democratic Forum de Samuel Galuak, organitzacions que foren dissoltes (si bé la SSUDA i el Fòrum van seguir existint, ja que part dels seus membres van refusar la unió i va declarar expulsats als que hi van participar). La South Sudan Defence Force fou dissolta per ser un grup favorable al govern de Sudan.
El 2010 David de Chand encara declarava que el Sudan del Sud no estava preparat per la independència. De Chand vivia generalment als Estats Units. El partit tenia poca activitat i encara menys suport.

## Referències

* SSUDA
* Declaracions de David de Chand, 2010 Arxivat 2011-07-30 a Wayback Machine.
# Ganterschwil

Ganterschwil és un municipi del cantó de Sankt Gallen (Suïssa), situat al districte de Toggenburg.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Gerard Roig Gimeno

Gerard Roig Gimeno (València, segle xix - 1926) fou un arquitecte valencià titulat per l'Escola d'Arquitectura de Barcelona l'any 1882, i va ser arquitecte municipal de València.

## Biografia i obres

Arribà a exercir com a arquitecte municipal de la ciutat de València abans del 1888, però aspirà al càrrec d'arquitecte provincial de Saragossa, el qual finalment fou aconseguit pel seu col·lega Félix Navarro Pérez. Treballà un temps a la ciutat de Terol, encara que la major part de les seues obres les va fer a València: façana comercial per a Genoveva Bordohore al número 3 del carrer Matalafers (1903), edifici d'habitatges del número 6 del carrer Tossalet (1907), portalada comercial per a Miguel Llanos, al carrer de la Mar (1915), edifici d'habitatges per a Josep Lleó, al carrer Vivons (1922), així com alguns panteons funeraris al Cementeri de València i altres obres menors de conservació de monuments, cas de les Torres de Serrans de la ciutat del Túria.

## Referències

* ↑ (en castellà) [Consulta: 10 gener 2018].
* ↑ (en castellà) [Consulta: 3 gener 2018].
* ↑ Martínez Verón, Jesús. Arquitectos en Aragón. Diccionario histórico, vol. IV. Saragossa: Diputació de Saragossa, 2001. ISBN 84-7820-584-5.

## Bibliografia

* Martínez Verón, Jesús. Arquitectos en Aragón. Diccionario histórico, vol. IV. Saragossa: Diputació de Saragossa, 2001. ISBN 84-7820-584-5.

## Enllaços externs

* Martínez Verón, Jesús «Arquitectos en Aragón. Diccionario histórico». Excma. Diputación provincial de Zaragoza, 2001 [Consulta: 10 gener 2018].(en castellà)
# Gerard Reynst

Gerard Reynst (Amsterdam, segle XVI - Jakarta, 7 de desembre de 1615) va ser el segon Governador General de les Índies Orientals Holandeses.
Tot el que se sap dels seus primers anys és que va néixer a Amsterdam i era fill de Pieter Rijnst (ca. 1510-1574) i Trijn Sijverts. El 1588 es va casar amb Margrieta Nicquet. El 1599, com a comerciant i armador, va esdevenir membre fundador i administrador de la Companyia de Brabant, que el 1600 es va convertir en la companyia Vereenighde d’Amsterdam. El 1602, juntament amb altres empreses mercants, la companyia de Reynst es va fusionar amb la Companyia Holandesa de les Índies Orientals. El 20 de febrer de 1613, a petició dels seus companys de la companyia, va acceptar el càrrec de Governador General de les Índies Orientals Holandeses.
El 2 de juny de 1613 Gerard Reynst va salpar dels Països Baixos amb nou vaixells cap a les Índies Orientals Holandeses per prendre el control de l'oficina de la Companyia en un viatge que va durar 18 mesos. Durant aquest temps, Reynst va enviar un dels seus vaixells al mar Roig per tal que comencés a establir relacions comercials amb les poblacions àrabs de la zona. En arribar va prendre oficialment el comandament, substituint al seu predecessor, Pieter Both. Una mort prematura, el 7 de desembre de 1615, a causa de la disenteria, va limitar la seva capacitat d'actuació. Amb tot, durant el seu mandat va impedir l'assentament dels britànics a l'illa de Ceram.

## Referències

* ↑ Molhuysen, Philipp Christiaan; Blok, Petrus Johannes. «Reijnst». A: Nieuw Nederlandsch Biografisch Woordenboek (en neerlandès). Leiden: A.W. Sijthoff, 1918, p. 1147–1148 [Consulta: 17 juny 2020].
* 1 2 «De VOCsite : personalia, Gerard Reynst». Arxivat de l'original el 2021-08-15. [Consulta: 13 desembre 2020].
# Gergei

Gergei (en sard, Gerxei) és un municipi italià dins de la Província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 1.457 habitants. Es troba a la regió de Trexenta. Limita amb els municipis de Barumini (VS), Escolca, Gesturi (VS), Ísili, Mandas i Serri.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Francesco Anedda | Llista cívica |
# Gai Bel·liè

Gai Bel·liè o Bil·liè (llatí: Gaius Billienus C. f.) va ser un magistrat romà que pertanyia a la gens Bel·liena o Bil·liena.
Ciceró diu que va ser un polític talentós i de gran capacitat, i que hauria estat elegit cònsol si no hagués estat perquè va coincidir amb els diversos consolats successius de Gai Màrius i per altres impediments d'altra natura. D'aquesta afirmació es dedueix que va exercir la pretura cap a la darrera dècada del segle ii aC, i, per això, s'havia identificat primerament amb Gai Anni Bel·liè, que fou llegat de Marc Fonteu el 72 aC.
No obstant això, la troballa de dues inscripcions a Delos han permès identificar millor el personatge. Sembla, doncs, que primerament va ser qüestor, i el 107 aC va ser pretor a Macedònia, Acaia o Àsia. A continuació, va ser procònsol a Àsia i, posteriorment, està documentat com a llegat a Acaia.

## Referències

* ↑ Ciceró, Brutus, 175.
* ↑ «Bellienus 3». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 481.
* ↑ «Bellienus 4». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ «C. Billienus». Digital Prosopography of the Roman Republic. King's College London.
# Giovanni da Milano

Giovanni da Milano (Giovanni di Jacopo di Guido da Caversaccio) va ser un pintor italià, actiu a Florència i Roma entre 1346 i 1369. El seu estil, com el de molts florentins de l'època, és considerat derivat del de Giotto. Vasari el va identificar erròniament com un estudiant de Taddeo Gaddi, un destacat protegit de Giotto.
Natural de Llombardia, la documentació més antiga mostra a Giovanni a Florència el 17 d'octubre de 1346, amb el nom de Johannes Jacobi de Commo, inclòs en la llista de pintors estrangers que vivien a Toscana.
Entre les obres més significatives de Giovanni da Milano s'hi troba:
* Un políptic amb la Mare de Déu i els Sants (h. 1355), l'obra més antiga que es coneix signada per Giovanni da Milano, pintada per a l'Spedalle della Misericòrdia de Prato
* Un políptic fet per a la Ognissanti de Florència (h. 1363), avui desmembrada i repartida, representant a sants i escenes de la Creació
* Taula Baró de Dolors (h. 1365, Accademia, Florència)
* Frescos decorant les parets de la Capella Rinuccini a Santa Cruce, Florència. Cada costat conté cinc escenes - un costat representa la vida de la Mare de Déu i l'altre la Vida de Maria Magdalena. S'atribueix a Giovanni els dos registres superiors de cada cicle. La part inferior es considera obra de Matteo diPacino.
L'última documentació existent sobre la carrera de Giovanni és de 1369, quan se sap que estava treballant a Roma per al Papa Urbà V amb Giottino i els fills de Taddeo Gaddi.

## Bibliografia

* «Giovanni da Milano». Grove Art Online. Arxivat de l'original el 2008-05-16. [Consulta: 31 gener 2007].
* «Giovanni da Milano». Web Gallery of Art. [Consulta: 31 gener 2007].

## Referències

* ↑ «Biography».
# Gizmondo

Gizmondo és una videoconsola portàtil de la setena generació de consoles comercialitzada per la companyia Tiger Telematic.
Va sortir el 2004 al Regne Unit i els Estats Units, retardant el seu llançament mundial diverses vegades, el qual finalment no es va produir, de manera que només és possible comprar-la als països esmentats.
La consola va ser enviada a l'ostracisme a causa d'una mala campanya publicitària (pràcticament nul·la), i per força de Nintendo (Nintendo DS) i Sony (PlayStation Portable) al mercat.
La companyia es va declarar en fallida a principis del 2006, per la qual cosa es va abandonar la producció de la consola, cancel·lant els jocs que havien projectat.
A principis de 2007 es va anunciar un nou model que sortiria l'any següent, però la posterior fallida dels nous propietaris va impedir aquest llançament. Des de llavors, la Gizmondo pot considerar abandonada definitivament.

## Referències

* ↑ «Gizmondo Europe goes into liquidation» (en anglès). Pocket-lint, 07-02-2006. Arxivat de l'original el 2018-07-01 [Consulta: 1r juliol 2018].
# Gen regulador

Els gens reguladors són aquells gens encarregats de controlar la velocitat de síntesi dels productes d'un o de diversos gens o rutes biosintètiques. Juntament amb els gens selectors controlen el desenvolupament dels compartiments. Els gens reguladors i selectors van ser descoberts pel genetista espanyol Antonio García-Bellido.

## Enllaços externs

* Gen regulador a CUN
# Istebné

Istebné és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Referències

* ↑ «Istebné, Dolný Kubín, Žilina, Slovakia - City, Town and Village of the world» (en anglès). [Consulta: 9 novembre 2018].
# Istec

Istec (acrònim d'Infraestructures i Serveis de Telecomunicacions i Certificació, SA) és una empresa pública valenciana operadora de telecomunicacions i certificació electrònica, propietat de la Generalitat Valenciana, dependent de la Conselleria d'Hisenda i Model econòmic. Creada el 2019, l'empresa va iniciar l'activitat el 2020. Les àrees d'activitat d'Istec són les telecomunicacions, la identitat digital i les tecnologies habilitadores (com el 5G, IoT i blockchain). La marca integra també l'Agència de Tecnologia i Certificació Electrònica (ACCV) amb ja més de vint anys d'història, anteriorment gestionada per l'Institut Valencià de Finances.
L'empresa comparteix seu amb À Punt Mèdia al Centre de Producció de Programes de Burjassot.

## Ràdio i televisió

Istec s'encarrega de les infraestructures i el transport de senyals radioelèctrics de la xarxa de repetidors de ràdio i televisió de la Generalitat Valenciana, anteriorment, gestionades per Radiotelevisió Valenciana fins al seu tancament. Ara, entre altres coses, hi transporten els canals d'À Punt Mèdia.
Des d'estiu de 2022, l'empresa fa proves amb un canal de televisió en ultra alta definició o 4K, en zones com l'Horta de València al canal 41 de la TDT, etiquetat com a GVA-ISTEC-UHD.

## Referències

* 1 2 «[https://dogv.gva.es/datos/2019/05/09/pdf/2019_4645.pdf ACORD de 26 d’abril de 2019, del Consell, d’aprovació del pressupost de la societat Infraestructures i Serveis de Telecomunicacions i Certificació, SAU, per a l’exercici 2019. [2019/4645]]» (PDF). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 8544, 09-05-2019.
* 1 2 «Istec». Istec. [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ «Certificació per a l'Ajuntament de Burgos», 25-02-2021. [Consulta: 6 gener 2023].
* 1 2 S.L, EDICIONES PLAZA. «Istec compartirá sede con À Punt en el Centro de Producciones de Burjassot» (en castellà). [Consulta: 7 gener 2023].
* ↑ «CSI: ELXMÈDIA (o com trobar repetidors de TDT)». Elxmèdia, 30-12-2022. [Consulta: 7 gener 2023].
* ↑ «La Generalitat impulsa la televisión en ultra alta definición a través de la Televisión Digital Terrestre» (en castellà). Generalitat Valenciana, 18-06-2022. [Consulta: 7 gener 2023].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial d'Istec
* Lloc web oficial de l'Agència de Tecnologia i Certificació Electrònica (ACCV)
# Ituzaingó (Montevideo)

Ituzaingó és un barri de Montevideo, Uruguai. Limita amb els barris de Castro Castellanos al sud-oest, Las Acacias al nord-oest, Jardines del Hipódromo al nord-est, Flor de Maroñas al sud-est i Villa Española al sud.

## Enllaços externs

* Google Maps: Ituzaingó, Montevideo