OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Muhammad Ali Ala al-Saltana

Mirza Muhammad Ali Khan Ala al-Saltana (vers 1829-23 de juny de 1918) fou un primer ministre i polític del període qajar de Pèrsia. Fou conegut pels seus títol de Muin al-Wizara, Ala al-Saltana i príncep (prens). Era fill d'un alt oficial de nom Mirza Ibrahim Mohandes que era cònsol general persa a Bagdad quan el fill va néixer. La seva mare també era persona d'alt rang, filla de Mirza Gaffar, ministra d'obres públiques de l'Azerbaidjan persa.
Va estudiar a Pèrsia i Bagdad i va exercir diversos càrrecs diplomàtics arribant a cònsol a Tbilisi on el 1889 va acollir a Nasir al-Din Shah en el seu camí durant el seu tercer viatge a Europa. Després fou ministre plenipotenciària Londres on va romandre set anys. Quan es va proclamar la constitució el 1907 va ser cridat a Teheran i nomenat ministre d'afers exteriors deixant el lloc a Londres al seu fill Mushir al-Mulk. Posteriorment va ocupar diverses cartes en els successius gabinets fins al 1913 quan el regent Nasir al-Mulk el va nomenar primer ministre (11 de gener).
Va exercir el càrrec durant fins a l'1 de juliol de 1914 i va fer concessions ferroviàries importants a Rússia (6 de febrer) i Gran Bretanya (9 de febrer). El juliol de 1917 fou nomenat primer ministre per segona vegada però degut a la seva malaltia només el va exercir realment dos mesos (en els quals va reconèixer oficialment a la força creada pels britànics anomenada South Persia Rifles) i fou substituït a final de novembre de 1917 sent nomenat el príncep Sultan Abdul Madjid Mirza.
Va morir el 23 de juny de 1918 de malaltia. Estava casat amb la filla del polític i escriptor Madj al-Mulk Sinaki.
Va ocupar els següents ministeris:
* Afers Exteriors, vuit vegades
* Ministre de Ciències, tres vegades
* Benestar Públic, dues vegades
* Comerç, dues vegades
* Justícia, una vegada
# Wertatscha

Wertatscha (també Vertatscha, eslovè: Vrtača) és una muntanya, a 2.180 m sobre el nivell del mar, als Karawanks, als Alps de Caríntia i d'Eslovènia, a la frontera entre Àustria i Eslovènia. En l'antic dialecte alpí alemany també s'anomenava Deutscher Berg ("muntanya alemanya", en eslovè Nemška gora) o Zinnenwand. Altres noms són Meniška gora (Mönchsberg) i Rtača.

## Descripció

El Wertatscha es troba a la cadena principal dels Karawanks, que aquí marca la frontera entre Àustria (municipi de Ferlach) i Eslovènia (municipi de Žirovnica). Al nord, la muntanya baixa en escarpades parets rocoses de fins a 600 metres d'alçada cap a la vall de Bodental, per sobre de Windisch Bleiberg; la cara sud és més suau. A l'oest, el massís de Wertatscha està delimitat pel coll de Bleischitz (1.840 m), sota el qual hi ha el refugi Klagenfurter, una base important per a l'ascens a la muntanya. Cap al nord-est, la cadena continua pel coll de Pautzscharte (1.950 m) fins al Pautz (eslovè: Zelenjak, 2.024 m) i el Selenitza (2.025 m). A l'est, el Wertatscha baixa per una paret de roca fins al circ de Suho ruševje. Al sud-est hi ha el refugi de Dom na Zelenici, un altre punt de partida important, a 1.536 metres d'alçada, al cim del Selenitza.
# Glenn Hardin

Glenn Hardin (Derma, 1 de juliol de 1910 - Baton Rouge, 6 de març de 1975) va ser un atleta estatunidenc, especialista en curses de tanques, que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on va guanyar la medalla de plata en la prova dels 400 metres tanques del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Berlín, va guanyar la medalla d'or en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen tres campionats de l'AUU, el 1933, 1934 i 1936, i quatre de la NCAA, dos dels 400 metres i dos de les 220 iardes tanques, en ambdós casos el 1933 i 1934. Durant la seva carrera va millorar en tres ocasions el rècord del món dels 400 metres tanques, una d'elles en la final dels Jocs de 1932. Tot i finalitzar la cursa en segona posició, el vencedor, Bob Tisdall, havia tirat una tanca, cosa que invalidava el rècord segons les normes del moment. El rècord de 50.6", establert el 1934, no fou superat fins al 1953 pel soviètic Iuri Lituiev.

## Millors marques

* 400 metres. 46.5" (1934)
* 400 metres tanques. 50.6" (1934)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Glenn Hardin». [Consulta: 22 abril 2022].
* ↑ «United States Championships (Men 1876-1942)». [Consulta: 22 abril 2022].
* ↑ «NCAA Division I Championships (Men)». [Consulta: 22 abril 2022].
* 1 2 IAAF World Athletics Championships. Doha 2019. Statistics Handbook. Doha: IAAF, 2019, p. 688 [Consulta: 22 abril 2022].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Gens Popea

La gens Popea (en llatí Poppaea gens) és el nom d'una gens els membres més notables de la qual van estar actius durant el període imperial. Per les inscripcions i pel cognomen que van portar tots els membres coneguts, Sabinus, la família sembla haver estat originària de la Campània. El cognomen suggereix que es declaraven descendents dels sabins.
* Gai Poppeu Sabí Gaius Poppaeus Sabinus, avi de Popea Sabina, segona esposa de l'emperador Nero.
* Popea Sabina Major Poppaea Sabina Maior, mare de Popea Sabina Menor, segona esposa de l'emperador Nero.

## Referències

* ↑ Chase, George D. «The origin of roman praenomina». Harvard Studies in Classical Philology, VIII, 1879, pàg. 114.
# Madison Ivy

Madison Ivy (Baviera, 14 de juny de 1989) és una actriu pornogràfica alemanya. Madison Ivy va néixer amb el nom de Clorisa Briggs, però va créixer a Texas, Estats Units. Va entrar en la indústria pornogràfica als 18 anys, després de treballar com stripper Es va estrenar en pantalla tenyida de ros, encara que amb el pas del temps va tornar a actuar amb el seu color bru natural. El seu nom artístic és un homenatge al personatge de DC Comics Poison Ivy. L'any 2009, es va sotmetre a cirurgia per augmentar la grandària dels seus pits, passant d'una B a una D, amb gairebé 500 cc de solució salina.
El 25 de gener de 2015 va sofrir un accident de conducció que li va fracturar la columna vertebral i li va produir un esquinçament abdominal. Va anunciar que deixava l'actuació durant diversos mesos, fins a mitjans de l'any 2016, per tal de recuperar-se.

## Premis i nominacions

| Any | Cerimònia | Resultat | Premi |
| 2009 | AVN Awards | Millor escena de sexe grupal solament amb dones | Not Bewitched XXX |
| 2010 | AVN Awards | Millor escena de sexe grupal solament amb dones | Party of Feet |
| 2012 | AVN Awards | Best Tease Performance | Bombshells 1 |
| 2013 | Sex Awards | Porn's Best Bodi | |
| 2014 | XBIZ Awards | Best Scene - Couples-Themed Release, | Hotel No Tell |
| 2014 | XBIZ Awards | Best Scene - Senar-Feature Release | North Pole 104 |
| 2015 | AVN Awards | Most Outrageous Sex Scene | Pretty Sloppy 5 |
| 2015 | AVN Awards | Fan Award: Social Mitjana Star | |
| 2015 | AVN Awards | Fan Award: Favorite Female Porn Star | |
| 2015 | XBIZ Awards | Best Scene - Couples-Themed Release | No Way Out |
| 2015 | XBIZ Awards | Best Scene - Vignette Release | Pornstars Like It Big 20 |
| 2016 | AVN Awards | Fan Award: Best Boobs | |
| 2016 | XBIZ Awards | Best Scene - Vignette Release | Baby Got Boobs 16 |

## Referències

* ↑ Biografia en Bangbros network
* ↑ Tuit de Madison Ivy del 25 gener 2015
* ↑ «AVN Announces 2009 Award Nominees».
* ↑ «2010 AVN Awards Show Nominees». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 6 setembre 2016].
# Muràtovo

Muràtovo (en rus: Муратово) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 14 habitants. Pertany al districte municipal de Mélenki.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Wertha Pendleton Cole

Wertha Pendleton Cole (18 de gener de 1891 - 1 de gener de 1959) va ser un administradora educativa i astrònoma estatunidenca.

## Biografia

Va néixer el 18 de gener de 1891, filla de William Frederic Pendleton, el bisbe fundador de l'Església General de la Nova Jerusalem.
Va rebre la seva llicenciatura en ciències a la Universitat de Colúmbia el 1914. Com a part del seu treball de postgrau a la Universitat de Virgínia, entre 1917 i 1918, va fer observacions de paral·laxi per al professor Samuel Alfred Mitchell a l'Observatori McCormick.
Va ser la degana de dones al Bryn Athyn College de 1943 a 1958 i també va dirigir el departament d'astronomia. Va organitzar l'equip de Bryn Athyn per a l'operació Moonwatch explicant: «Volia fer alguna cosa pràctica per a l'Any Geofísic Internacional. Vaig sentir que aquesta era la millor manera d'ajudar».
Va ser membre de la Rittenhouse Astronomical Society des de 1935 fins a 1959, exercint-ne com a secretària entre 1950 i 1951.
Va morir l'1 de gener de 1959.

## Família

El seu marit Robert MacFarlan Cole III era un enginyer químic i inventor, i un dels seus fills, Dandridge MacFarlan Cole, era dissenyador de coets espacials.

## Publicacions

* «Ancient Astronomy and Astrology» (en anglès). The Journal of Education, 1931, pàg. 27-35.
* «Swedenborg's Work on the Longitude» (en anglès). The New Philosophy, 1933, pàg. 169-178.

## Referències

* 1 2 3 4 Leaders in Education p. 207
* ↑ Pendleton, 1958, p. 175.
* 1 2 3 «Mrs. Robert M. Cole» (en anglès). New York Times, 03-01-1959.
* ↑ «Section 2» (en anglès). The Sunday Bulletin [Philadelphia, PA], 18-05-1958, pàg. 1.
* ↑ Corelli, 1993.
* ↑ «Robert M. Cole, 94, Pioneering Chemist» (en anglès). Philadelphia Inquirer, 19-01-1986. «Robert MacFarlan Cole, de 94 anys [sic], un conegut químic que va ajudar a desenvolupar nombrosos productes per a la llar, automoció, jardineria i industrials, va morir ahir a primera hora a la seva casa de Bryn Athyn. En el moment de la seva mort, el Sr. Cole era consultor químic de la Pennsylvania Engineering Co. a Filadèlfia, a la qual es va incorporar el 1947 i va exercir de director químic, després d'obtenir el reconeixement per la seva feina en altres llocs de treball. El Sr. Cole va néixer a Chicago el 1891, va assistir a l'Armor Institute de Chicago i...»
* ↑ Heise, 1986.

## Bibliografia

* Corelli, Marie. Keep Watching the Skies (en anglès), 1993. ISBN 978-0-691-12854-5. «I wanted to do something practical for the International Geophysical Year. I felt this was the best way to help».
* Heise, Kenan «Robert MacFarlan Cole: Helped Develop Freon» (en anglès). Chicago Tribune, gener 1986.
* Pendleton, William Frederic. Confederate Memoirs (en anglès), 1958.
# Huanggang

Huanggang (en xinès simplificat: 黄冈, xinès tradicional: 黃岡, pinyin: Huánggāng) és una ciutat-prefectura de l'est de la província de Hubei, a la Xina. Està situada al nord de la zona mitjana del riu Iang-Tsé, amb les muntanyes Dabie al nord. Limita amb Henan al nord, Anhui a l'est i Jiangxi al sud.
La regió administrativa inclou 17.453 quilòmetres quadrats i una població de 7,4 milions al cens de 2017, dels quals 366.769 resideixen a l'àrea urbana.

## Subdivisió

Huanggang es divideix en 7 xians, 2 ciutats-xian i 1 districte:
* Districte de Huangzhou (黄州区)
* Ciutat de Wuxue (武穴市)
* Ciutat de Macheng (麻城市)
* Xian de Hong'an (红安县)
* Xian de Luotian (罗田县)
* Xian de Yingshan (英山县)
* Xian de Xishui (浠水县)
* Xian de Qichun (蕲春县)
* Xian de Huangmei (黄梅县)
* Xian de Tuanfeng (团风县)
* Mapa
* Huangzhou
* Tuanfeng
* Hong'an
* Xishui
* Qichun
* Huangmei
* Luotian
* Yingshan
* Wuxue
* Macheng

## Economia

L'economia es basa en la medicina, l'agricultura i el turisme.

## Fills il·lustres

* Liu Xinglong (1956 -) escriptor. Premi Mao Dun de Literatura de l'any 2011.

## Referències

* ↑ «黄冈概况» (en xinès). Huanggang People's Government, 19-08-2017. [Consulta: 4 gener 2018]. «现辖七县(红安、罗田、英山、浠水、蕲春、黄梅、团风)、二市(武穴、麻城)，黄州区、龙感湖管理区和黄冈经济开发区，{...}»
* ↑ «黄冈市历史沿革 (Historical Development of Huanggang City)» (en xinès). XZQH.org, 15-08-2014. [Consulta: 4 gener 2018]. «2010年第六次人口普查，黄冈市常住总人口6162069人，其中：黄州区366769人，团风县338609人，红安县602148人，罗田县544650人，英山县357296人，浠水县872649人，蕲春县727805人，黄梅县858806人，麻城市849090人，武穴市644247人。»

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2015-11-03 a Wayback Machine. (xinès)
# Marmessor

Un marmessor (derivat del llatí manumissor) és la persona encarregada de fer complir i d'executar la darrera voluntat d'un testador. Tant pot ser designat pel testador en el testament (marmessor testamentari) o per una resolució judicial (marmessor datiu), i té la potestat de custodiar els béns que ha deixat una persona en morir (cabal hereditari).
S'anomena marmessor universal a aquell qui té tot el poder per complir totes les disposicions d'un testament, i marmessor particular a aquell qui, tot i existir un hereu, és l'encarregat d'executar una o més disposicions del testador. En el primer cas, és retribuït amb el deu per cent del valor de l'herència.

## Regulació en el dret civil català

Segons l'advocat Josep Delfí Guàrdia Canela, de l'Acadèmia de Jurisprudència i Legislació de Catalunya, al dret civil propi de Catalunya són molt poques les referències històriques a la institució de la marmessoria. Entre les primeres ressenyades, la Concòrdia de 27 setembre del 1315, recollida al llibre VI, títol 2n., volum 2n. de les Constitucions i altres drets de Catalunya. I pel que fa al dret local, el Codi de les Costums de Tortosa, els Costums de la Diòcesi de Girona i els Costums de Lleida. actualment està regulat en el Codi Civil de Catalunya.
Pel que fa a la seva retribució, el Codi civil de Catalunya (art 429-5) estableix que si el causant no ordena una retribució determinada o que l'exercici del càrrec sigui gratuït, els marmessors universals tenen dret a percebre el 5% del valor de l'actiu hereditari líquid i els particulars que siguin comptadors partidors el 2% d'aquest valor o dels béns objecte de partició. Si la marmessoria és exercida professionalment, els honoraris que es meritin per la prestació de serveis s'imputen a aquest percentatge.
El marmessor no pot delegar les seves funcions i, a més a més, un cop ha acceptat les seves funcions no les pot abandonar si no és per causa de força major.

## Referències

* 1 2 «Marmessor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La marmessoria». Jornades de Dret Català a Tossa. UDG. Arxivat de l'original el 2016-03-03.
* 1 2 3 «Llibre IV, Títol II, Capítol IX». Codi Civil Català. Arxivat de l'original el 2019-02-11. [Consulta: 14 febrer 2019].

## Enllaços externs

* La marmessoria Arxivat 2014-09-04 a Wayback Machine.. Josep Delfí Guàrdia Canela.
# Goriàinovo

«Goriàinovo» té aquests significats:
* Goriàinovo (Kursk), localitat de l'óblast de Kursk, a Rússia
* Goriàinovo (Vladímir), localitat de l'óblast de Vladímir, a Rússia
# Gens Pompònia

La gens Pompònia (en llatí Pomponia gens) va ser una gens romana d'origen plebeu. Cap al final de la república aquesta gens, com també feien altres gentes romanes, buscava el seu origen en els temps primitius de l'estat romà. Van decidir que el seu nom provenia de Pompo una suposada filla del segon rei romà Numa Pompili, i van posar la imatge d'aquest rei a les seves monedes.
Inicialment no van portar cap cognomen, però més endavant van agafar el de Matho. Altres cognoms usats, que es coneixen sobretot per les monedes, són Moló, Musa i Ruf.

## Membres destacats

* Marc Pomponi va ser tribú de la plebs elegit a l'abolició del decemvirat el 449 aC.
* Marc Pomponi tribú amb potestat consular el 399 aC, fill o net de l'anterior.
* Quint Pomponi, tribú de la plebs el 395 aC.
* Marc Pomponi, tribú de la plebs el 362 aC.
* Marc Pomponi Mató cònsol el 233 aC.
* Marc Pomponi, tribú de la plens el 167 aC.
* Marc Pomponi, cavaller romà.
* Marc Pomponi, edil el 82 aC.
* Gneu Pomponi, orador romà.
* Marc Pomponi, militar romà.
* Pomponi, polític romà.
* Sext Pomponi, jurista roma.
* Luci Pomponi Bononiense, escriptor de faules atel·lanes.
* Publi Pomponi Grecí, cònsol sufecte l'any 16.
* Tit Pomponi Veiantà, militar romà.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 493.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita III,54
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita V,13
# Maredudd ap Bleddyn

Maredudd ap Bleddyn va ser un príncep de Powys que visqué al segle xii.
# Crézières

Crézières és un municipi francès situat al departament de Deux-Sèvres i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 58 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Crézières era de 58 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 40 habitatges, 26 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 6 estaven desocupats. Tots els 39 habitatges eren cases. Dels 26 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 6 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Crézières el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 4 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 12 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 12 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 32 persones, 24 eren actives i 8 eren inactives. De les 24 persones actives 20 estaven ocupades (11 homes i 9 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 8 persones inactives 6 estaven jubilades i 2 estaven estudiant.

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses d'hostatgeria i restauració i 1 d'una entitat de l'administració pública.
L'any 2000 a Crézières hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Crézières a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Crézières a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Myliobatis peruvianus

Myliobatis peruvianus és una espècie de peix de la família dels miliobàtids i de l'ordre dels myliobatiformes.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic sud-oriental: el Perú i Xile.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Acuña, E., Moraga, J. i Uribe, E., 1989. La zona de Coquimbo: Un sistema nerítico de surgencia de alta productividad. Memorias del Simposio Internacional de los recursos Vivos y las pesquerías en el Pacífico Sudeste. Viña del Mar, Comisión Permanente del Pacífico Sur (CPPS). Revista Pacífico Sur (Número especial): 145–157.
* ↑ Chirichigno, N.F., 1974. Clave para identificar los peces marinos del Perú. Informe Instituto del Mar del Perú 44: 387.
* ↑ Compagno, L.J.V. i Last, P.R., 1999. Myliobatidae. Eagle rays. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds) FAO Species Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. Vol. 3. Batoid Fishes, Chimaeras and Bony Fishes Part 1 (Elopidae to Linophrynidae). pp. 1511-1519. Food and Agriculture Organization of the United Nations, Roma.
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.
* ↑ Mann, G., 1954. La vida de los peces en aguas chilenas. Ministerio de Agricultura, Instituto Investigaciones Veterinarias, Universidad de Chile. Fac. Filosofia y Educación, Santiago de Xile, Xile.
* ↑ Pequeño, G., 1977. Colecciones chilenas de peces I. Catálogo de los peces marinos de la Universidad Austral de Chile. Anales Museo Historia Natural, Valparaíso 10:75–94.
* ↑ Sielfeld, W. i Vargas, M., 1996. Composición y estructura de la ictiofauna demersal en la zona norte de Chile. Investigaciones Marinas, Valparaíso 24:3–17.
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.
* ↑ Pequeño, G., 1989. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada. Rev. Biol. Mar., Valparaíso 24(2):1-132.

## Bibliografia

* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Werneria tandyi

Werneria tandyi és una espècie d'amfibi que viu al Camerun.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Amiet, J.-L. 2004. Werneria tandyi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 d'abril del 2008.
# Hospital Verge del Toro

L' antic Hospital Verge del Toro és un centre sociosanitari en remodelació. Fou tancat l'any 2007 després de obrir-se el nou Hospital General Mateu Orfila.
Després del seu tancament es va fer conegut degut al programa Cuarto Milenio que donarem veu a la Guàrdia Civil que deien haver presenciat fantasmes.
El 2019, després d'anys de controvèrsies estaba sent reformat per convertir-se en un centre sociosanitari.De 60 habitacions,així com també en un centre de dia

## Referències

* 1 2 «El nou centre sociosanitari al Verge del Toro tindrà capacitat per a noranta persones». Ara, 07-06-2018. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ Gomila, Joan J. «El Verge del Toro no està ruïnós!». Es Diari [Menorca], 21-10-2016, pàg. 22.
* ↑ «L'Hospital Verge del Toro, un centre sociosanitari - RTVE.es». RTVE Balears, 16-05-2016. [Consulta: 16 agost 2019].