OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Visseiche

Visseiche (en bretó Gwisec'h) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 804 habitants. Limita al nord-oest amb Bais, al nord-est amb Domalain, a l'oest amb Marcillé-Robert, a l'est amb La Guerche-de-Bretagne, al sud-oest amb Retiers, al sud amb Arbrissel i al sud-est amb Rannée.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 827 | 904 | 785 | 723 | 689 | 687 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Fernand Crosnier | |
| 2008- | Bruno Gatel | |
# Willem Kes

Willem Kes (Dordrecht, 16 de febrer de 1856) fou un violinista i director d'orquestra neerlandès.
En la primera infantesa va rebre lliçons musicals de Ferdinand Böhme. Posteriorment pensionat pel rei dels Països Baixos, estudià amb F. David en el Conservatori de Leipzig, amb Henryk Wieniawski en el de Brussel·les i amb Joseph Joachim a Berlín.
Adquirí gran renom, especialment com a director d'orquestra. Després de dirigir en el seu país varis importants agrupacions instrumentals i corals, marxà a Rússia el 1898, sent nomenat director de la Societat Filharmònica, de Moscou, i del Conservatori de la mateixa ciutat, on entre els seus alumnes tingué a Dmitri Arakischwili; retornant a Alemanya per establir-se a Dresden el 1904.
Va compondre una Simfonia; una Balada amb cors per a orquestra, i altres obres de menor importància.

## Referències

* Apèndix n.º 6, pàg. 744, de l'Enciclopèdia ESPASA (ISBN 84-239-4576-6)

## Enllaços externs

* Grans directors d'orquestra neerlandesos Arxivat 2010-02-26 a Wayback Machine. Nota biogràfica de Kees (neerlandès)
# Retòrica a Herenni

La 'Retòrica a Herenni', en llatí Rhetorica ad Herennium, fou una obra d'un autor anònim del segle I abans de Crist. És el manual de retòrica més antic conegut. Encara actualment és una obra de referència per a tots aquells que estudien l'art de l'oratòria. Fou una obra fonamental per als estudiants de lletres a l'edat mitjana i al Renaixement. Hi ha una traducció al català de la Retòrica a Herenni, feta per Jaume Medina i Casanovas, publicada a la Col·lecció Fundació Bernat Metge.
El personatge citat al títol genera molts dubtes. Podria haver estat un retòric grec, ja que a l'obra Retòrica a Herenni se l'anomena doctor noster i se cita una opinió seva. En alguns manuscrits el seu nom està ecrit Hermestes. Alguns historiadors pensaven que podria ser Hermàgores de Temnos, però aquesta opinió sembla actualment descartada i no concorda a,n el que diu ad Herennium sobre Hermàgores.

## Referències

* ↑ Hermes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 413

## Enllaços externs

* http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Roman/Texts/Rhetorica_ad_Herennium/home.html
* http://scrineum.unipv.it/wight/herm1.htm Arxivat 2009-07-24 a Wayback Machine.
# Rhandeia

Rhandeia era una fortalesa situada a la riba del riu Arsanies (Murad Su) on l'any 62 van ser assetjats els romans manats pel governador de Capadòcia Gai Cesenni Pet, que després de la batalla de Randea va haver de signar un tractat humiliant (Primer tractat de Rhandeia), pel qual els romans evacuaven Armènia.
Gneu Domici Corbuló va traspassar l'Eufrates a Melitene, va entrar a Armènia i en uns mesos de campanya va eliminar tots els governdors dels que sospitava o sabia que tenien simpaties pels parts (62-63). Però finalment l'any 63 a Rhandeia, Corbuló i Tiridates I d'Armènia van signar un acord de pau (Segon tractat de Rhandeia), pel qual Tiridates era reconegut rei d'Armènia però seria client de Roma; només una guarnició romana es quedaria al país, però a Sofene, i Artaxata (destruïda) seria reconstruïda. Allí mateix el rei arsàcida va deixar la corona i va anunciar que aniria a Roma per rebre-la de Neró.

## Referències

* ↑ Tàcit, Annales XV.13–14
* ↑ Cassi Dió. Història romana, LXII, 21
* ↑ Millar, Fergus. The Roman Near East, 31 B.C.-A.D. 337. Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 1996, p. 67-69, 80. ISBN 9780674778856.
# Ricki Herbert

Ricki Herbert (Auckland, 10 d'abril de 1961) és un exfutbolista neozelandès de la dècada de 1980 i entrenador.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Nova Zelanda amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 1982.
Pel que fa a clubs, destacà a Wolverhampton Wanderers.
Trajectòria com a entrenador:
* 2005–2013: Nova Zelanda
* 2006–2007: New Zealand Knights
* 2007–2013: Wellington Phoenix
* 2014–2015: NorthEast United
* 2015: Papua Nova Guinea U23
* 2015–2016: Maldives
* 2017–: Hamilton Wanderers

## Referències

* ↑ Ricki Herbert Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Herbert Takes the Reins Arxivat 5 December 2008$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Ricki's Wolves». Wellington Phoenix Official Site, 27-06-2008. Arxivat de l'original el 18 de juliol 2011. [Consulta: 25 juliol 2008].
* ↑ Ricki Herbert a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Herbert: All Whites should look to Asia Arxivat 2013-12-24 a Wayback Machine.. 3 News NZ. 21 November 2013.
* ↑ «Maldives New Coach». Haveeru News Online, 07-09-2015. Arxivat de l'original el 27 de desembre 2015. [Consulta: 8 setembre 2015].
Ryan Nelsen amb Nova Zelanda – Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Nova Zelanda – Copa del Món Futbol de 1982
1 Wilson •
2 Dods •
3 Herbert •
4 B. Turner •
5 Bright •
6 Almond •
7 Rufer •
8 Cole •
9 Wooddin •
10 Sumner •
11 Malcolmson •
12 Mackay •
13 Cresswell •
14 Elrick •
15 Hill •
16 Adam •
17 Boath •
18 Simonsen •
19 McClure •
20 G. Turner •
21 Pickering •
22 van Hattum •
Seleccionador: Adshead
Selecció de futbol de Nova Zelanda – Copa de Nacions de l'OFC de 2008
1 Bannatyne •
2 Barbarouses •
3 Bertos •
4 Boyens •
5 Bright •
6 Brockie •
7 Brown •
8 Campbell •
9 Christie •
10 Draper •
11 Ellensohn •
12 Elliott •
13 James •
14 Killen •
15 Lochhead •
16 Moss •
17 Mulligan •
18 Nelsen •
19 Old •
20 Oughton •
21 Paston •
22 Pearce •
23 Peverley •
24 Pritchett •
25 Scott •
26 Sigmund •
27 Smeltz •
28 Smith •
29 Spoonley •
30 Vicelich •
Seleccionador: Herbert
Selecció de futbol de Nova Zelanda – Copa Confederacions 2009
1 Paston •
2 Scott •
3 Lochhead •
4 Oughton •
5 Sigmund •
6 Vicelich •
7 Elliott •
8 Brown (c) •
9 Smeltz •
10 Killen •
11 Bertos •
12 Moss •
13 Barron •
14 Christie •
15 Brockie •
16 James •
17 Mulligan •
18 Boyens •
19 Old •
20 Wood •
21 Bright •
22 Smith •
23 Bannatyne •
Seleccionador: Herbert
Selecció de futbol de Nova Zelanda – Copa del Món de Futbol de 2010
1 Paston •
2 Sigmund •
3 Lochhead •
4 Reid •
5 Vicelich •
6 Nelsen (c) •
7 Elliott •
8 Brown •
9 Smeltz •
10 Killen •
11 Bertos •
12 Moss •
13 Barron •
14 Fallon •
15 McGlinchey •
16 Clapham •
17 Mulligan •
18 Boyens •
19 Smith •
20 Wood •
21 Christie •
22 Brockie •
23 Bannatyne •
Seleccionador: Herbert
Selecció de futbol de Nova Zelanda – Copa de Nacions de l'OFC de 2012
1 Paston •
2 Myers •
3 Lochhead •
4 Sigmund •
5 Smith (c) •
6 Hogg •
7 Bertos •
8 McGlinchey •
9 Smeltz •
10 Killen •
11 Rojas •
12 Moss •
13 Gleeson •
14 Fallon •
15 Vicelich •
16 Brockie •
17 Barbarouses •
18 Clapham •
19 Boxall •
20 Wood •
21 Howieson •
22 Payne •
23 McGeorge •
Seleccionador: Herbert :
# Rhinopetitia myersi

Rhinopetitia myersi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Araguaia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Rhinophylla

Rhinophylla és un gènere de ratpenats de la família dels fil·lostòmids que viuen a Colòmbia, Veneçuela, Surinam, l'Equador, el Perú, el Brasil i Bolívia.

## Taxonomia

* Ratpenat escuat negre (Rhinophylla alethina)
* Ratpenat escuat de Fischer (Rhinophylla fischerae)
* Ratpenat escuat gris (Rhinophylla pumilio)

## Referències

* ↑ Rhinophylla a Mammal Species of the World (MSW) (anglès)
* ↑ Distribució (anglès)

## Bibliografia

* Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494. (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Retrat de Gérard de Lairesse

El Retrat de Gérard de Lairesse és una pintura a l'oli de 1665-1667 realitzat per Rembrandt. És un retrat del pintor Gérard de Lairesse que sosté un document. Pertany a la col·lecció del Museu Metropolità d'Art de Nova York.

## Descripció

Aquest retrat va entrar en la col·lecció del museu a través del llegat de Robert Lehman.
La pintura va ser documentada per Hofstede de Groot el 1914, que va escriure:
| « | "658. Gerard De Lairesse (11 de setembre de 1640 - 21 de juliol de 1711), pintor, de tres quarts de longitud; de mida natural. Assegut en una butaca, amb el cap girat cap a l'esquerra i mirant l'espectador, la seva mà esquerra descansa sobre el braç de la butaca, sostenint un paper, la seva mà dreta està submergida sota la seva jaqueta al costat del seu pit. Els seus abundants rínxols cauen en un ample i llis coll de tela blanca, que té dues borles, porta una jaqueta fosca amb una capa negra sobre seu i un gran barret de feltre d'ala ampla. La identificació suggerida per Schmidt Degener es basa en la gran similitud entre aquest retrat i el de Retrat de l'artista d'Arnold Houbraken en Groote Schouburgh. L'evidència addicional pot trobar-se en que Lairesse, -igual que s'aprecia en el model del retrat- es diu que havia estat un sifilític; cf. Houbraken, 285. signat "Rembrandt f. 1663" (o 1665, d'acord amb Degener); llenç, 44 1/2 polzades per 34 1/2 polzades esmentat per Bode, Jahrbuch der Königlichen Preußischen Kunst-Sammlungen, xxix p 181; F. Schmidt Degener, Onze Kunst, xxiii. 1913, p 117. exposat a Berlín, 1909, N º 110. Les vendes. Àmsterdam, 16 de juny de 1802, No. 144 (94 florins, Lafontaine). Londres, 13 de juny, 1807, N º 16 (25 £); Londres, prop de 1908. En possessió de Lewis i Simmons, Londres. En la col·lecció de Leopold Koppel, Berlín." | » |
Koppel encara posseïa la pintura el 1935, quan es va veure obligat a desprendre-se de tots els seus interessos a causa de la arianització de les empreses alemanyes a Berlín sota el mandat de Hitler. D'accord amb el MET, la pintura va ser consignada a M. Knoedler i Co, Nova York per Albert L. Koppel, l'1 d'octubre de 1943. Knoedler posteriorment ho va adquirir el 27 d'abril de 1945, després d'això va ser comprat per Robert Lehman.

## Referències

* 1 2 «Portrait of Gerard de Lairesse» (en anglès). Metropolitan Museum of Art. [Consulta: 29 maig 2017].
* ↑ Hofstede de Groot. «Gerard de Lairesse (11 setembre 1640--21 juliol 1711), painter» p. 329, 1914.

## Enllaços externs

* Portrait of Gerard de Lairesse, ca. 1665-1667 a RKD
# Retrat de Georgiana, Duquessa de Devonshire

Retrat de Georgiana, Duquessa de Devonshire és un quadre del pintor anglès Thomas Gainsborough de Georgiana Cavendish, Duquessa de Devonshire. Es va realitzar entre 1785 i 1787.

## Història

Durant els seus anys a la vida pública, Georgiana Cavendish, Duquessa de Devonshire, va ser pintada per Thomas Gainsborough i Joshua Reynolds.
La pintura de Gainsborough feta al voltant de 1785, té en un gran barret negre (estil que la va posar de moda, i va venir per ser sabut com el 'Gainsborough' o 'retrat' barret), ha esdevingut famsa per la seva història. Després d'haver-hi estat perdut de Chatsworth House durant molts anys, va ser descobert en el 1830s en la casa d'un ancià mestre, qui l' havia tallat la part inferior una mica per tal de poder-la ubicar pel damunt de la seva llar de foc. El 1841 el va vendre a un comerciant de fotografia per 56£, i més tard el va donar a un amic, el col·leccionista d'art Wynn Ellis. Quan Ellis va morir, la pintura es va posar a la venda a Christie a Londres el 1876, on va ser comprada pel comerciant d'art de Bond Street, William Agnew, per la suma llavors astronòmica de 10.000 guineas, al temps el preu més alt mai pagat per una pintura a subhasta. Tres setmanes més tard va ser robat de la galeria de Londres de Thomas Agnew & Sons, un robatori que fou altament comentat al temps.
No va ser fins 25 anys més tard que es va saber que el lladre havia estat el conegut "Napoleon of Crime", Adam Worth. Ell va intentar vendre el quadre per pagar la fiança per alliberar el seu germà de la presó, però el seu germà va ser alliberat sense fiança i va decidir quedarse'l i portar-lo als Estats Units. A principis de 1901, a través de l'agència de detectius americana Agència Nacional de Detectius Pinkerton, es va negociar un retorn de la pintura al fill d'Agnew per 25,000$. El retrat i el pagament van ser intercanviats a Chicago el març de 1901, i un parell de mesos més tard la pintura va arribar a Londres i va ser posada novament en venda. El financer de Wall Street J. P. Morgan immediatament va viatjar a Anglaterra i va comprar la pintura per 150.000$.
La pintura es va quedar amb la familia Morgan fins al 1994, quan va ser posat a la venda a Sotheby's i va ser adquirit pel 11è Duc de Devonshire per la col·lecció de Chatsworth House per 408.870$. Per tant, després de més de 200 anys, va retornar a Chatsworth.

## Referències

* ↑ «Portrait of Georgiana, Duchess of Devonshire, c.1785-87». chatsworth.org [Consulta: 21 juny 2014]. Arxivat 15 April 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-04-15. [Consulta: 10 desembre 2015].
* ↑ Macintyre, Ben «The Disappearing Duchess». , 31-07-1994 [Consulta: 30 maig 2013].
* ↑ The Sydney Mail 13 October 1877: Gainsborough's "Duchess of Devonshire" Retrieved 2012-01-29
* 1 2 Number One London 26 May 2010: Duchess of Devonshire Stolen Retrieved 29 July 2012
# Werner Emser

Werner Emser (11 d'octubre de 1920 - abans de 2004) va ser un futbolista alemany que va jugar com a davanter al Borussia Neunkirchen, al FV Speyer i a la selecció del Sarre.

## Referències

* ↑ Martin Neu. «Die Spieler der saarländischen Fußball-Nationalmannschaft» (en german). Saar Nostalgie. [Consulta: 7 maig 2017].
# Xiroki (Xebékino)

* Per a altres significats, vegeu «Xiroki».
Xiroki - Широкий (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 9 habitants. Pertany al districte (raion) de Xebékino.

## Referències

* ↑ «Znamenka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Генеральный план Шебекинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-05-27. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 29 gener 2022].
# Riera de Begues

La Riera de Begues neix a la collada del mateix nom a 475 metres d'altitud. Travessa el poble de Begues on rep per la dreta el Torrent de la Clota. Continua en direcció cap al poble d'Olesa de Bonesvalls fent al mateix temps de divisòria entre els massissos del Garraf i l'Ordal, a mesura que va rebent diversos afluents (torrent de Can Sadurní, de la Maçana, etc.) fins a rebre per la dreta el seu afluent principal a l'alçada del barri de l'Hospital d'Olesa, la riera d'Oleseta. A partir d'aquí ja segueix tot fent meandres entre les muntanyes calcàries travessant el terme d'Olivella en sentit nord-sud fins al terme de Sant Pere de Ribes, on conflueix amb la Riera de Ribes. En fortes pluges pot portar força cabal.

## Referències

* ↑ «Riera de Begues». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Riera d'en Marcel·lí

La riera d'en Marcel·lí, que també se l'havia anomenat torrent de la Genissa i torrent d'Iglesias, era un curs d'aigua al barri de la Clota de Barcelona, que es formava en trobar-se els torrents de Montbau, de Generet i d'en Duran, prop d'on hi havia hagut la font d'en Marcel·lí i la planta embotelladora Manantiales Montalt, que feia servir l'aigua de la font, que amb la remodelació per als Jocs Olímpics es va soterrar, quedant actualment sota l'escultura els mistos, a l'avinguda del Cardenal Vidal i Barraquer. El nom rememora a Marcel·lí Oliva Yglesias, carreter de la Clota, de can Marcel·lí, que està allà mateix i la família encara hi viu.
La riera transcorria per l'actual carrer Riera de Marcel·lí, fins a la plaça de l'Estatut, on s'unia als torrents de la conca d'Horta, per una mica més avall, al carrer de Lisboa, trobar-se amb el torrent de la Clota, i formar l'inici de la riera d'Horta.

## Referències

* 1 2 3 Corbera, Joan; Fernández, Juanjo; Giménez, Carlota; Macià, Jaume; Sanz, Carles «Atles de l'aigua d'Horta-Guinardó». El Pou. Grup d'Estudis de la Vall d'Hebron i la Muntanya Pelada, 01-06-2019, pàg. 27. ISSN: 2604-6938.
* ↑ Giménez i Compte, Carlota. L'Abans: Recull gràfic de la Vall d'Horta (1861 - 1978). El Papiol: Efadós, juny 2012, p. 95. ISBN 978-84-15232-22-3.
* ↑ «Rutes Històriques per Horat-Guinardó». Ajuntament de Barcelona.
# BVT

BVT té els següents significats:
* Oficina Federal de Protecció de la Constitució i de Lluita contra el Terrorisme (del seu nom en alemany Budesamt fur Verfassungsschutz und Terrorismusbekampfung), servei d'intel·ligència d'Àustria
* BVT també és el codi ISO 3166-1 de l'illa Bouvet, dependència de Noruega al sud de l'oceà Atlàntic
# Vescomtat de Salt

El vescomtat de Salt (en francès vescomtat de Sault) fou una jurisdicció feudal del comtat de Bigorra sorgida després de la mort del comte Llop I de Bigorra el 910. Llop va deixar territoris (Lavedan i Salt) al seu fill Mansió, amb títol vescomtal, i que en morir els va repartir entre els seus fils Aner I (que va rebre el vescomtat de Lavedan, i Anerils I, covescomte de Lavedan, que va governar la comarca de Salt. A la mort d'Anerils I el 1009 el va succeir amb el títol de vescomte de Salt el seu fill Ramon I i el 1028 el fill d'aquest, Guillem Ramon I el qual va morir vers el 1050 i l'herència va passar al fill Pere I que va morir el després el 1067. Els seus dos fills Fort Aner I i Guillem Ramon II foren vescomtes de Salt i encara vivien el 1135. Els fills de Fort Aner I, Guillem Ramon III i Fort Aner II foren només senyors de Salt. Fort Aner va morir després del 1165 i la successió va recaure en Arnau, fill Guillem Ramon II. Aquesta línia va derivar en la de barons de Saint Pée.

## Llista de Vescomtes i senyors

* Anerils I ?-1009
* Ramon I Bernat 1009-1028
* Guillem Ramon I 1028-1050
* Pere I 1050-1067
* Fort Aner I 1067-c. 1135
* Guillem Ramon II 1067-c. 1135
* Guillem Ramon III c. 1135-? (senyor de Salt)
* Fort Aner II c. 1135-? (senyor de Salt)
* Arnau I ?-1151
* Guillem Ramon IV 1151-? (senyor de Salt, vescomte de Larbourd i vescomte d'Aberone)
* Arnau II (fill) ?-? (senyor de Salt i de Laguinga o Laguinge)
* Guillem (fill) ?-? (senyor de Salt i de Laguinga o Laguinge)
* Pere Arnau I (germà d'Arnau II) ?-? (senyor de Salt i d'Hasparren)
* Arnau (fill) ?-? (senyor de Salt i d'Hasparren)
* Guillem Arnau I (germà) ?-? (senyor de Salt i Saint Pée)
* Senyora de nom no conegut (filla) ?-? (senyora de Salt i Saint Pée)
* Pere Arnau II (germà de Guillem Arnau I) ?-? (senyor de Salt i Saint Pée)
* Guillem Arnau II (fill) ?-? (senyor de Salt i Saint Pée)
* Pere Arnau III (germà) ?-? (consenyor a Salt)
* Pere Arnau IV (fill de Guillem Arnau II) ?-? (consenyor a Salt i senyor de Saint Pée)
* Guillem Arnau III (fill) ?-? (consenyor a Salt)
* Guillem (germà) ?-? (senyor de Saint Pée)
# Nisqually

Els nisqually o squalli-absch (gent del país de l'herba) són una tribu ameríndia de parla salish que viuen al delta del riu Nisqually, a la zona entre el Puget Sound i Mount Rainer a Washington. Actualment viuen a una reserva creada el 26 de desembre del 1854 com la dels puyallup. La seva llengua tenia uns 68 parlants el 1962. Segons el cens dels EUA del 2000 eren 625 individus. Segons dades de la BIA, el 1995 vivien 2.905 individus a la reserva, però només n'eren censats com a membres de la tribu 475. Culturalment, eren similars als puyallup i altres tribus de la costa del Puget Sound. Potser foren visitats per primer cop per Lewis i Clark el 1805, tot i que el navegant James Cook visità les seves costes. Dirigits pel cap Leschi, se sublevaren el 1856 amb els yakama i colville contra els nord-americans per tal d'evitar l'espoli de terres, però foren vençuts a la guerra de Puget Sound, i el seu cabdill fou executat per ordre del general Sheridan el 1857. El 1887 els nisqually reberen una reserva al seu territori juntament amb els puyallup. El 1963 participaren en les lluites dels drets de pesca a la zona amb els puyallup, de manera que el 1974 aconseguiren que el govern federal imposés els drets de pesca amerindis a l'Estat de Washington, i permetrà que les tribus sense terres hi participin.

## Referències

* ↑ Robert H. Ruby, John Arthur Brown. Indians of the Pacific Northwest: A History (en anglès). University of Oklahoma Press, 1981, p. 153. ISBN 0806121130.
* ↑ «SENATE RESOLUTION 8727» (en anglès). Senat de l'estat de Washington, 04-03-2004. Arxivat de l'original el 24 de juliol 2006. [Consulta: 6 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina de la Nisqually Indian Tribe Arxivat 2006-06-23 a Wayback Machine. (anglès)
* Nisqually Indian Tribe (anglès)
# Nissa

«Nisa o Nissa» té aquests significats:
* Biografies:
** Nisa o Nissa I, reina de Bitínia
** Nisa o Nissa II, reina de Bitínia esposa de Nicomedes III.
** Nisa o Nissa, princesa de Bitínia, filla de Nicomedes III. Juli Cèsar va defensar la seva causa en agraïment per l'amistat del seu pare
** Nissa (germana de Mitridates) o Nisa o Nissa, germana de Mitridates VI Eupator
** Nisa o Nissa (filla de Mitridates)
* Toponímia:
** Nisa o Nissa, antiga ciutat de Cària
** Nissa (Nesaa), capital del districte de Nesea
** Nisa o Nissa (Capadòcia)
** Nissa (Sicília)