OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comunitat d'aglomeració de París-Vallée de la Marne

La Comunitat d'aglomeració de París-Vallée de la Marne (en francès: Communauté d'agglomération Paris-Vallée de la Marne) és una estructura intercomunal francesa del departament de Sena i Marne, a la regió de l'Illa de França.
Creada al 2016, està formada per 12 municipis i la seu es troba a Torcy.

## Municipis

* Brou-sur-Chantereine
* Champs-sur-Marne
* Chelles
* Courtry
* Croissy-Beaubourg
* Émerainville
* Lognes
* Noisiel
* Pontault-Combault
* Roissy-en-Brie
* Torcy
* Vaires-sur-Marne

## Referències

* ↑ CA Paris - Vallée de la Marne

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Tryo

Tryo és un grup francès de reggae unplugged popular a Europa i al Quebec, format per tres guitarristes francesos, un percussionista llatinoamericà i un productor.
Tryo és molt popular a França especialment a causa de les seves lletres políticament emotives, també mostren una vessant divertida amb un registre de cançons gracioses, es pot veure especialment en les seves actuacions en directe.
Es decanten per una postura d'esquerres i la seva música critica molts líders francesos (com Charles Pasqua, identificat en escàndols de corrupció que afecten a l'habitatge de baix cost suburbà o a l'habitatge protegit) i líders mundials (George Bush) en la seva música. El grup també té una visió 'tolerant' sobre el cànnabis, molt evident en 'La main verte' de l'àlbum 'Mamagubida'.
Les referències a la droga s'han atenuat notablement en els darrers àlbums. Aquestes, juntament amb altres factors com menys referències polítiques i la seva popularitat entre la població jove francesa, han portat alguns fans a acusar-los d'esdevenir més comercials en la seva evolució.
Han venut més de 900.000 àlbums arreu del món i van celebrar el seu desè aniversari el 2006, seguit d'una gira per tot el país.
Christophe Mali va treure un àlbum en solitari 'Je vous emmêne' a l'abril de 2006.

## Membres

* Guizmo (guitarra)
* Mali (guitarra)
* Manu (guitarra)
* Daniel (percussió)

## Artistes relacionats

* Sinsemilia
* La Rue Ketanou
* Noir Desir
* Les Wriggles

## Discografia

* 1998: Mamagubida
* 2000: Faut qu'ils s'activent
* 2003: Grain de sable
* 2004: De bouches à oreilles (en directe)

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Theresa Concordia Maron

Theresa Concordia Maron, de soltera Mengs (Ústí nad Labem, 1725 – Roma, 10 d'octubre de 1806), va ser una pintora alemanya coneguda pel seu talent per a la miniatura i el pastel.

## Trajectòria

Filla d'Ismael Mengs, pintor oficial de la cort saxona, el seu naixement a Bohèmia va ser una mera coincidència. El seu pare havia mantingut una relació extramatrimonial amb la seva majordoma, Charlotte Bormann, i en un esforç per ocultar el naixement d'una filla il·legítima, va portar la seva amant a la ciutat més gran i més propera a l'estranger, Ústí nad Labem. Unes setmanes després, Mengs va portar la seva filla i la mare a Dresden, la capital saxona, on vivien.
Amb 16 anys es va traslladar a Roma, amb la seva família. Rússia, Polònia i Espanya li van atorgar beques per a la seva formació. Va treballar temporalment com a pintora i miniaturista de cambra i, així, va rebre de la reina l'encàrrec de fer còpies en miniatura de les pintures de Correggio El Dia i la Nit i algunes escenes de Nadal, que són datades el 1746.
Va destacar com a pintora d'esmalts, pastels i miniatures, incloent-hi un autoretrat i el retrat de la seva germana petita, Juliane, també pintora. I alhora fou professora d'altres artistes, com Francesca Bracci, la seva neboda Anna Maria Mengs, Apollonie Seydelman o Sofia Clerk.
El 1765 es va casar amb Anton von Maron, un retratista austríac i alumne del seu germà, Anton Raphael Mengs. Va morir a Roma el 1806.

## Galeria

* Autoretrat, Therese Concòrdia Maron, 1745, Pastel, Dresden, Gemäldegalerie.
* Retrat de la germana de l'artista, Juliane Charlotte Mengs (cap a 1740) pastel
* Santa Nit (a partir de Correggio), cap a 1746, aquarel·la sobre paper

## Referències

* 1 2 Martínez Díaz, N; L.F.Cao, M. «España». A: Pintando el mundo. Artistas latinoamericanas y españolas. Horas y horas, 2000, p. 173. ISBN 84-87715-83-4.
* ↑ «Theresa Concordia Maron Mengs» (en anglès). Arthur. Museum digital. [Consulta: 5 setembre 2021].
* ↑ Polt, John H. R.. «Anton Raphael Mengs in Spanish Literature». A: Font. Homenaje a Don Luis Monguió. Newark, DE: Juan de la Cuesta, 1997, p. 351–374 (Hispanic monographs: Series Homenajes 13). ISBN 978-0-936388-82-3.
* ↑ «Rococó: Therese Concordia Mengs-Maron» (en castellà). Lever du Soleil, 24-07-2019. Arxivat de l'original el 2021-09-05. [Consulta: 5 setembre 2021].
* ↑ Antonelli. «Sofia Clerk: pittore» (en italiano). Academia Nazionale di San Luca. Arxivat de l'original el 2021-05-18. [Consulta: 24 gener 2019].
* ↑ Greer, Germaine. «La edad de las academias». A: La carrera de obstáculos. Vida y obra de pintoras antes de 1950. Bercimuel, 1979, p. 304. ISBN 84-932964-3-0.
* ↑ Canseco, Vicente Diez. Diccionario biografico universal de mujeres celebres (etc.) (en castellà). J. F. Palacios, 1845.

## Bibliografia

* Gustav Ebe. Der deutsche Cicerone: Vol. III, Malerei deutsche Schulen. Otto Spamer, 1898, p. 291.
# Cerdido

Cerdido és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la Comarca do Ortegal. Limita al nord amb Cedeira, a l'est amb Ortigueira, al sud amb As Somozas i Moeche; i a l'oest amb Valdoviño.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 3.060 | 3.350 | 3.696 | 2.195 | 1.558 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* A Barqueira (Santo Antonio)
* Os Casás (San Xoán)
* Cerdido (San Martiño)
# Rodrigo Días Carneiro

Rodrigo Días Carneiro, més conegut com a Rodrigao, és un exfutbolista brasiler, nascut a Uberlândia, Minas Gerais el 20 de maig de 1972. Ocupava la posició de migcampista.
Rodrigao va destacar al seu país a les files del Botafogo. Després va passar jugar a la lliga portuguesa, a la União Madeira i a l'Sporting de Braga. A la temporada 97/98 milità a l'Sporting de Gijón de la primera divisió espanyola, però no va tenir massa èxit a l'equip asturià. Va tornar primer cap a Portugal i després a Brasil per retirar-se al Botafogo l'any 2001. Va jugar amb les categories inferiors de la selecció brasilera.

## Enllaços externs

* Fitxa de Rodrigao
# Víctor Benítez

Víctor Benítez (Lima, 20 d'octubre de 1935 - Milà, 11 de juliol de 2022) fou un futbolista peruà de la dècada de 1960.
Fou 11 cops internacional amb la selecció del Perú.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Alianza Lima, Boca Juniors, i a diversos clubs italians com AC Milan, AS Roma i Inter de Milà.

## Referències

* ↑ rsssf:Peru record international footballers
* ↑ Peru 4 England 1
* ↑ Víctor Benítez a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Boca Juniors profile (castellà)
* ↑ «InterArchive». Arxivat de l'original el 2007-11-10. [Consulta: 3 febrer 2019].
# Cafè Berlín

El Cafè Berlín és una obra del municipi de Tossa de Mar (Selva). És un edifici de dues plantes, entre mitgeres, amb coberta plana i ubicat al costat dret del carrer Sant Antoni. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'immoble està estructurat internament basant-se en dues crugies. La planta baixa consta de tres obertures, és a dir, dues finestres bastant irrellevants, que no han rebut cap tractament singular, que flanquegen el gran portal d'accés rectangular equipat amb llinda i muntants de pedra ben treballats. En la llinda es pot llegir la data de "1782". En el primer pis trobem dues obertures: per una banda, una finestra irrellevant que no ha rebut cap tractament destacat, mentre que per l'altra, una segona finestra que també seria irrellevant sinó fos per la petita balustrada feta de terrissa i amb repujat decoratiu, la qual trenca, tot i que de manera molt tímida, aquesta simplicitat constructiva.

## Referències

* 1 2 3 «Cafè Berlín». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2014].
# Corre-soques perlat

El corre-soques perlat (Margarornis squamiger) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial de les muntanyes des de Colòmbia i oest de Veneçuela, cap al sud, a través dels Andes d'Equador i el Perú fins al centre de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Corre-soques perlat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/03/2021(català)
# Tuc de Ratera

El Tuc de Ratera és una muntanya de 2.861 metres que es troba entre els municipis d'Espot al Pallars Sobirà i Naut Aran a la Vall d'Aran.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Catedral de Trèveris

La Catedral de Sant Pere de Trèveris (en alemany, Trierer Dom o Hohe Domkirche Sankt Peter) és una catedral catòlica sota l'advocació de Sant Pere a la ciutat de Trèveris, a Renània-Palatinat (Alemanya). És la seu de l'arquebisbe catòlic de Trèveris.Està inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1986.

## Referències

* ↑ «Roman Monuments, Cathedral of St Peter and Church of Our Lady in Trier» (en anglès). Unesco World Heritage, 1986. [Consulta: 25 desembre 2019].
# Rodrigo Fabri

Rodrigo Fabri (Santo André, 15 de gener de 1976) és un futbolista brasiler, que ocupa la posició de migcampista atacant.
Va començar la seua carrera al Portuguesa, d'on va ser captat el 1998 pel Reial Madrid. El conjunt blanc el va cedir al Reial Valladolid, tot disputant 29 partits i marcant 8 gols. Sense lloc al Madrid, marxa a l'Sporting de Portugal i al Grémio brasiler, on destaca de cara a porta.
La temporada 03/04 retorna a la lliga espanyola per militar a l'Atlètic de Madrid, signant una campanya discreta. Retorna de nou al Brasil per militar en club com l'Atlético Mineiro, el Sao Paulo o el Paulista, entre d'altres.
Va ser màxim golejador del campionat brasiler del 2002, a les files del Grémio.

## Selecció

Rodrigo va ser tres vegades internacional amb Brasil, marcant un gol. Va formar part de l'equip del seu país que va guanyar la Copa Confederacions de 1997.
# Vallparadís (desambiguació)

«Vallparadís» té aquests significats:
* Vallparadís, barri de Terrassa
* Parc de Vallparadís, parc urbà de Terrassa
* Castell cartoixa de Vallparadís, edifici de Terrassa
* Estació de Vallparadís Universitat, estació de tren de Terrassa
* Club Korfbal Vallparadís, equip de korfbal de Terrassa
* Torrent de Vallparadís, torrent de Terrassa
# Cal Conill

«Cal Conill» té aquests significats:
# Corb marí de Featherston

El corb marí de Featherston (Phalacrocorax featherstoni) és un ocell marí de la família dels falacrocoràcids (Phalacrocoracidae) que antany era considerat una subespècie de Phalacrocorax punctatus. Habita penya-segats i costes rocoses de les illes Chatham.
# Leporinus fasciatus

Leporinus fasciatus és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de llargària total.

## Reproducció

És ovípar, la maduresa sexual li arriba quan assoleix els 15 cm de llargària i la reproducció té lloc entre desembre i maig.

## Alimentació

Menja cucs, crustacis, insectes, matèria vegetal i peixos.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 22 °C - 26 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ «Anostomidae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail 1996. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 1). Collection du Patrimoine Naturel, vol.22. IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, París, INRA, CSP, Min. Env., París. 429 p.
* ↑ Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey, Estats Units. 208 p.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.
# Tomba d'Amarna 10

La tomba de l'antic Egipte del noble Ipy, coneguda com la Tomba d'Amarna 10, es troba en el grup de tombes conegudes col·lectivament com les Tombes Sud, prop de la ciutat d'Amarna, a Egipte.
Ipy va ser «Escriba del Rei» i «Superintendent de la Casa d'Akhenaton».
La tomba és petita i està inacabada, però conserva decoració interior de l'entrada. Les pintures dels costats de l'entrada estan ben conservats i es pot apreciar una escena de la Família Reial adorant a Aton on el rei i la reina presenten objectes votius en forma de figures de culte a Aton, acomanyats de les princeses Meritaton, Meketaton i Ankhesenpaaton. A sota de l'escena hi va haver originalment una oració a Aton escrita en tinta. Al costat dret de l'entrada hi ha un text molt curt de l'Himne a Aton.

## Referències

* ↑ Amarna Project. The South Tombs (p. 8) (anglès)
# Chris Crawford

Chris Crawford (Houston, 1950) és un físic i dissenyador de videojocs estatunidenc. Màster en física per la Universitat de Missouri i professor d'aquesta matèria durant anys, va iniciar la seva carrera com a dissenyador de videojocs el 1979 a Atari. Després d'aquesta etapa, va crear nombrosos videojocs d'èxit per a Macintosh fins que va abandonar aquest camp per centrar-se en els sistemes de narració interactiva, dels quals la tecnologia Storytron n'és el resultat més visible.
És el creador del primer periòdic sobre disseny de videojocs, The Journal of Computer Game Design, i fundador de la Game Developers' Conference, amb més de deu mil assistents cada any. Ha impartit conferències en universitats d'arreu del món i és autor dels llibres The art of computer game design (1982), considerat un pioner en la teoria dels videojocs, i The art of interactive design (2002), així com d'onze videojocs, dels quals destaquen Eastern front (1981), Balance of power (1985) i Patton versus Rommel (1986), entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Chris Crawford». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Riadh Bouazizi

Riadh Bouazizi (àrab: رياض البوعزيزي) (Bizerta, 8 d'abril de 1973) és un exfutbolista tunisià de la dècada de 1990.
Fou internacional amb la selecció de Tunisia amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1998, Copa del Món de futbol de 2002 i Copa del Món de futbol de 2006.
Pel que fa a clubs, destacà a Bursaspor, Gaziantepspor i Kayseri Erciyesspor.

## Referències

* ↑ «RIADH BEN KHEMAIS BOUAZIZI». TFF. [Consulta: 3 octubre 2009].
* ↑ Riadh Bouazizi a National-Football-Teams.com (anglès)
# Vincenzo Tozzi

Vincenzo Tozzi (Roma, 1612 - Messina, 1675) va ser un compositor italià.

## La vida

La primera informació documentada sobre la seva vida és del 1640, quan va acabar el seu servei amb el cardenal Vincenzo Costaguti a Roma i es va convertir en director de direcció a Messina. Va ocupar aquest càrrec fins al 1664. Va ser membre de dues acadèmies d'art, l'Accademia Abbarbicati i l'Academia della Fucina. D'allà també va rebre un llibret per a dues de les seves òperes: Le gare di Natura e di Fortuna i I pasticcieri. És conegut pràcticament només per les seves composicions d'església. La seva obra escènica es perd principalment.
El seu fill Francesco Tozzi fou també compositor.

## Treballs
### Música religiosa

* Hola Regina
* El primer llibre de concerts eclesiàstics per a 2-5 veus (1662, Roma)
* 4 motets

## Obres d'escena

* Pasticcieri (intermezzi, 1650, Messina)
* Il ratto d'Elena (1657, Messina)
* Annibale di Capua (llibret de Nicolò Beregan, 1664, Malta)
* L'estació de tren de Natura i Fortuna (llibret de P. Sapone)
* 3 diàlegs pastorals (text de C. Musarra)

## Referències

* Ellen Rosand: Òpera a la Venècia del segle xvii: la creació d'un gènere. University of California Press, 1 de desembre de 1990
* Giacomo Nigido-Dionisi: L'Accademia della Fvcina di Messina: (1639-1678) no relata la història de la cultura a Sicília. N. Giannotta, 1903.
# Calzadilla de Tera

Calzadilla de Tera és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 635 | 524 | 483 | 467 |
# Cornelia (cràter)

Cornelia és un cràter amb coordenades planetocèntriques de -7.72 ° de latitud nord i 17.27 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 14.9 de diàmetre. El nom fa referència a una verge vestal romana, i va ser adoptat com a oficial per la UAI el 27 de desembre de 2011.

## Referències

* ↑ "Cornelia (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Wildfang,Robin Lorsch. Routledge. Rome’s Vestal Virgins: A study of Rome’s Vestal priestesses in the late Republic and early Empire, 2006.
# Transculturació

La transculturació és l'adopció d'elements de diferents cultures de forma més o menys voluntària, de manera que es formi una nova cultura que barregi elements de diferents grups socials. El terme va ser encunyat per Fernando Ortiz el 1947 i reflecteix la tendència de les comunitats al mestissatge com a forma per evitar conflictes. L'etnocentrisme i els prejudicis són el principal obstacle per a una transculturació dels subjectes implicats en vivències d'interculturalitat.
El procés és diferent de l'aculturació, on l'individu pertanyent a un grup feble o procedent de la immigració perd part dels trets culturals propis per assumir els dominants. A la transculturació, per contra, el canvi es percep com a positiu o equivalent, no com un desarrelament. Els exemples més antics es donen a l'àmbit lingüístic (llengua criolla) però poden detectar-se a tots els camps de la cultura.

## Bibliografia

* Duno-Gottberg, Luis. (2003). Solventando las differencias: La ideología del mestizaje en Cuba, Iberoamericana – Frankfurt am Main, Vervuert, Madrid.
* Ortiz, Fernando. Cuban Counterpoint: Tobacco and Sugar. Duke University Press, 1995. ISBN 0-8223-1616-1. .
# Leporinus falcipinnis

Leporinus falcipinnis és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tapajós al Brasil.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Riadh Ahmed

Riadh Ahmed (Bagdad, Iraq, 1958) és músic especialista en percussions orientals. Va començar la seva formació a Bagdad durant els anys setanta i posteriorment a París (1980-1982) i a Barcelona, on s'estableix el 1982. Des dels anys noranta ha actuat i enregistrat amb conjunts d'estils molt variats: música medieval i renaixentista, flamenc, música sefardita-mediterrània, afroreggae, música dels Balcans, ska, etc. Ha col·laborat amb grups i artistes tan diversos com Ketama, Rosa Zaragoza, Els Trobadors o Jorge Sarraute. Ha format part del duo de percussió Ahmed Martínez (amb Ernest Martínez) i, més recentment, del trio Zyryab. Des de 1996 es dedica a l'ensenyament musical fent classes i tallers de percussió en centres de Barcelona i del Maresme. Va ser director musical de l'obra de teatre Transversal telemàtic-Surfing la bomba informàtica (2003), basada en el llibre de Paul Virilio. Ha estat tallerista de caixó i percussió oriental en el recinte del Fòrum 2004 de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Riadh Ahmed». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Cal De Martín

Cal De Martín és un edifici del municipi de Berga inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge estructurat en planta baixa i tres pisos superiors amb façanes a la ronda de Queralt i al passeig de les Estaselles. La casa correspon a una construcció de principis del segle xx, paral·lel a l'obra del casino veí. Combina la pedra a la part baixa, el maó vermell de les finestres i l'arrebossat de les diferents parts. Destaca una estructura turriforme d'un pis a un dels costats amb merlets. La part més interessant de la façana és la distribució de les obertures i la seva modulació, així com la tribuna envidriada. Aquesta façana contrasta molt amb la del darrere, on es veuen perfectament la distribució dels pisos, amb balcons a cada pis.

## Història

La casa és obra de l'arquitecte Ignasi M. Colomer i fou executada el 1913. És propietat de la família De Martín que des de finals del segle xviii ostenta el títol de senyors i escut nobiliari com a descendents directes dels barons de Balsareny.

## Referències

* 1 2 «Cal De Martín». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Limnígraf de Xerta

El limnígraf de Xerta és una escala de nivells feta de rajoles ceràmiques que registra els nivells de cada riuada de l'Ebre a Xerta des de l'any 1617. La riuada del 1787, coneguda com la "riuada grossa", és la que ha estat la de més magnitud fins ara. Està situat a la façana de l'església parroquial de Xerta i està protegit com a bé cultural d'interès local juntament amb altres senyals ubicades a façanes i interiors de diferents cases particulars de la població.

## Història

El 1787 el nivell de l'aigua va créixer 10 m per sobre del normal. La gent del poble va haver d'abandonar les cases i totes les pertinences. A causa de la riuada van morir 29 persones i van quedar enderrocades 110 cases. L'aigua va quedar parada a un mateix nivell durant alguns dies. En aquella tribulació, els xertolins van invocar sant Martí a l'ermita que hi ha al denominat pla de sant Martí perquè els alliberés d'aquella desgràcia i d'ençà, fou declarat patró de la vila, celebrant-se les festes majors en honor del Sant.

## Referències

* 1 2 3 «Limnígraf de Xerta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Limnígraf de Xerta». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.