OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sobrado (La Corunya)

* Per a altres significats, vegeu «Sobrado (Lleó)».
Sobrado és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la Comarca da Terra de Melide. Limita al sud amb Melide i Toques, a l'est amb Friol, al nord amb Curtis i a l'oest amb Boimorto i Vilasantar.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 4.899 | 5.583 | 6.459 | 3.466 | 2.360 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

Carelle (San Lourenzo) | A Ciadella (Santa María) | Codesoso (San Miguel) | Cumbraos (San Xiao) | Folgoso (Santa Cristina) | Grixalba (San Xiao) | Nogueira (San Xurxo) | A Porta (San Pedro) | Pousada (San Mamede) | Roade (Santo André)

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Sobrado
Viccionari
# Perros-Guirec

Perros-Guirec (en bretó Perroz-Gireg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2006 tenia 7.369 habitants. A l'inici del curs 2007 el 3% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe.

## Demografia

Evolució de la població Cassini et INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 738 | 1 477 | 1 783 | 1 968 | 2 251 | 2 366 | 2 368 | 2 555 | 2 605 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 635 | 2 765 | 2 800 | 2 761 | 2 778 | 2 920 | 2 713 | 2 614 | 2 809 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2 991 | 3 395 | 3 488 | 3 633 | 4 078 | 4 432 | 4 605 | 5 812 | 5 231 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 6 020 | 6 866 | 7 773 | 7 496 | 7 497 | 7 614 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983- | Yvon Bonnot | MoDem |

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Population avant le recensement de 1962
* ↑ INSEE: Population depuis le recensement de 1962
# Sommacampagna

Sommacampagna és un comune (municipi) de la província de Verona, a la regió italiana del Vèneto.
A 1 de gener de 2020 la seva població era de 14.835 habitants.
Sommacampagna limita amb els següents municipis: Sona, Valeggio sul Mincio, Verona i Villafranca di Verona.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 14 agost 2020].
# Naka (Kanagawa)

Naka - 中郡, Naka-gun (japonès) - és un dels districtes de la prefectura de Prefectura de Kanagawa, Japó. En formen part del districte els municipis d'Ōiso i Ninomiya.
# Ehari-Gobeu

Ehari-Gobeu (en castellà Ali-Gobeo) és un barri de la ciutat de Vitòria (Àlaba). Té una població de 884 habitants (2008).

## Situació

Es troba a 3,5 km del centre de Vitòria en direcció nord-oest. El creixement de la ciutat ha enxampat aquest poble convertint-lo pràcticament en un barri de la ciutat, però que encara conserva l'estructura d'un poble. Just enfront, separat per una avinguda es troba el barri de Sansomendi, de moderna construcció.

## Història

Ehari apareix esmentat per primera vegada en un document de 1025 que cita als pobles alabesos i que és conegut com a Reixa de San Millán. Per aquell temps el poble es deia Ehari. El nom va evolucionar en castellà a través de formes com Ehaly, Healy, Ehali fins a arribar a Ali, forma que es va consolidar a partir del segle xvi. EL manteniment de la forma original es veu en topònims com Aribarri compost d'Ari i ibarra 'la vega'.
Ehari és una de les llogarets vells de Vitòria que van quedar unides a la jurisdicció de la vila després de la donació del rei Alfons X el Sabi en 1258. Celebra les seves festes patronals el 12 de novembre.
Arran de la reforma municipal del segle xix es va constituir en municipi, encara que en 1877 va ser annexionada novament per Vitòria. En 1958 l'empresa IMOSA va promocionar la construcció d'una colònia obrera de 120 habitatges al poble, augmentant les dimensions i població d'Ehari fins a gairebé aconseguir els actuals.

## Polígon Industrial

És un polígon industrial situat entre els pobles d'Ehari i Gobeu, al nord-oest de la ciutat de Vitòria. Aquí es troba, entre altres empreses, una factoria de muntatge de l'empresa Daimler Chrysler, que fabrica furgonetes de la marca Mercedes-Benz. El model fabricat a Vitòria rep el nom de Vito. Aquesta és la principal empresa de Vitòria per nombre de treballadors. També es troba en aquest polígon l'Edifici de l'Azucarera Alavesa, una antiga sucrera que ha estat reconvertida en un edifici emblemàtic d'oficines.
# Eh, Eh (Nothing Else I Can Say)

Eh, Eh (Nothing Else I Can Say) és el tercer senzill del l'àlbum debut anomenat The Fame, de la cantant americana Lady Gaga. Va ser estrenat el dia 10 de gener de 2009, estant aquella mateixa tarda disponible com a descàrrega digital.

## Llista de cançons

* Australian CD Single
* "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say)" – 2:57
* "Poker Face (Space Cowboy Remix)" – 4:56
* French CD Single
* "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say)" – 2:56
* "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say) [Pet Shop Boys Radio Edit]" – 2:49
* "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say) [Random Soul Synthetic Club Remix]" – 5:27
* iTunes Remix Single
* "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say) [Random Soul Synthetic Club Remix]" – 5:29
* "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say) [Pet Shop Boys Radio Edit]" – 2:53
* Italian iTunes download
* "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say) (Electric Piano & Human Beatbox Version)" – 3:03
* iTunes Remix EP
* "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say)" – 2:57
* "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say) [Pet Shop Boys Radio Edit]" – 2:53
* "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say) [Bollywood Remix]" – 3:29
* "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say) [FrankMusik 'Cut Snare Edit' Remix]" – 3:50
* "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say) [Electric Piano & Human Beat Box Version]" – 3:03
* "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say) [Mattafix Remix]" – 3:21
* "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say) [Random Soul Synthetic Club Remix]" – 5:29
* "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say) [Pet Shop Boys Club Remix]" – 6:31

## Referències

* ↑ «Lady Gaga – Eh, Eh (Nothing Else I Can Say) – Single(Import)». 'Amazon.com', 2009. [Consulta: 9 març 2010].
* ↑ «http%253A%252F%252Fitunes.apple.com%252FWebObjects%252FMZStore.woa%252Fwa%252FviewAlbum%253Fid%253D308167587%2526s%253D143450 Lady Gaga – Eh, Eh (Nothing Else I Can Say)». iTunes, 2009. [Consulta: 11 octubre 2009].
* ↑ «Lady Gaga – Eh, Eh Remix EP». iTunes, 13-03-2009. [Consulta: 23 juny 2009].
# Dossier Econòmic

Dossier Econòmic de Catalunya fou el primer setmanari en català dirigit a les empreses, professionals i representants del món econòmic que va arribar als quioscos al setembre de 1997.
El 2007, coincidint amb el desè aniversari, va estrenar disseny i va obrir un web nou. Va deixar d'editar-se el novembre del 2009 amb un deute pendent de 600.000 euros a l'Institut Català de Finances. El 2010, un grup d'experiodistes del setmanari constituïren Tallers d'Iniciatives Editorials i crearen L'Econòmic.

## Referències

* 1 2 «Dossier Econòmic». directe!cat, 31-05-2008 [Consulta: 29 desembre 2011]. Arxivat 2011-01-21 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-01-21. [Consulta: 29 desembre 2011].
* ↑ «Dossier Econòmic estrena disseny en el desè aniversari». VilaWeb, 24-09-2007 [Consulta: 29 desembre 2011].
* ↑ «El setmanari «Dossier Econòmic» estrena disseny i web». El Punt/VilaWeb, 17-11-2007 [Consulta: 29 desembre 2011].
* ↑ «Tanca «Dossier Econòmic»». Osona.com/Nació Digital, 20-11-2009 [Consulta: 29 desembre 2011].
* ↑ «“Dossier Econòmic” tanca amb un deute pendent de 600.000 euros». El Triangle, 20-11-2009 [Consulta: 29 desembre 2011]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 29 desembre 2011].
* ↑ «Neix 'L'Econòmic', l'únic setmanari econòmic en català». Europa Press. VilaWeb, 14-06-2010.
* ↑ ««L'Econòmic» arriba al primer aniversari». Nació Digital, 17-06-2011. Arxivat 2011-12-19 a Wayback Machine.
# Dosso

«Dosso» té aquests significats:
* Astronomia: meteorit que va caure el 1962. Vegeu Dosso (meteorit).
* Biografia: pintor del renaixement italià. Vegeu Dosso Dossi.
* Geografia:
** departament del Níger. Vegeu Dosso (departament).
** ciutat del Níger. Vegeu Dosso (ciutat).
** estat històric del Níger. Vegeu estat de Dosso.
* Moda: indumentària masculina sense mànigues. Vegeu armilla.
# Kircherita

La kircherita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la cancrinita. Rep el nom en honor d'Athanasius Kircher (1602-1680), un estudiós jesuïta alemany que va publicar al voltant de 40 obres, algunes de les quals van tractar sobre magnetisme, geologia, mineralogia i vulcanologia. Fou el fundador del museu del Collegium Romanum el 1651, que es coneix com a museu Kircherià. Actualment conté col·leccions d'antiguitats romanes, etrusques i egípcies, incloent-hi mòmies i grans col·leccions d'objectes naturals, com ara minerals i pedres precioses.

## Característiques

La kircherita és un silicat de fórmula química Na₅Ca₂K(Al₆Si₆O₂₄)(SO₄)₂·0,33H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2010. Cristal·litza en el sistema trigonal.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kircherita pertany a «09.FB - Tectosilicats sense H₂O zeolítica amb anions addicionals» juntament amb els següents minerals: afghanita, bystrita, cancrinita, cancrisilita, davyna, franzinita, giuseppettita, hidroxicancrinita, liottita, microsommita, pitiglianoïta, quadridavyna, sacrofanita, tounkita, vishnevita, marinellita, farneseïta, alloriïta, fantappieïta, cianoxalita, balliranoïta, carbobystrita, depmeierita, bicchulita, danalita, genthelvita, haüyna, helvina, kamaishilita, lazurita, noseana, sodalita, tsaregorodtsevita, tugtupita, marialita, meionita i silvialita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la vall de Biachella, a la localitat de Sacrofano, a la província de Roma (Laci, Itàlia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kircherite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 juny 2019].
# Kirchu

Kirchu fou un país i un poble esmentat a les inscripcions assíries. Estava al costat d'Ullubu o Ulliba que era un territori a les fonts del Batman, moderna regió de Sassun. Segurament estava situada a l'est de Sassun. Salmanassar I a la meitat del segle xiii aC va fer una expedició al país dels kirchu (la seva tretzena expedició) on la ciutat d'Isi fou saquejada. El 739 aC Teglatfalassar III va fer una expedició a Ullubu i a Kurchi o Kilkhi, que havien caigut en mans d'Urartu, però d'aquesta campanya no se'n coneixen detalls (una part de la inscripció està damnada). Els dos districtes foren ocupats i no foren saquejats com habitualment sinó restaurats com a territori assiri amb un governador amb seu a una ciutat fundada per l'ocasió a Ullubu amb el nom d'Asshur-iqisha. El 736 aC el rei assiri va tornar a Ullubu i a Kirchu.

## Referències

* ↑ C. J. Ball Light from the East Or the Witness of the Monuments
# José Luis Garzón Muñoz

José Luis Garzón Muñoz (Sabadell, 22 d'agost de 1974) és un futbolista català, que ocupa plaça de davanter.

## Trajectòria esportiva

Es va formar a les files del CE Sabadell. Amb el club vallesà va debutar en Segona la temporada 92/93. En Segona B, Garzón va signar unes bones temporades i va cridar l'atenció de l'Albacete Balompié, qui el va fer jugar en Primera a la campanya 95/96, però tan sols apareix un partit. Eixa mateixa temporada l'acaba a les files de l'Hèrcules CF, on tampoc hi contaria massa. Posteriorment, la carrera de Garzón s'ha decantat per equips de Segona B i Tercera: Cartagonova, San Fernando, Onda, Moralo, Tomelloso, Jerez Industrial, Castelldefels o Blanes.
El seu pare José Luis Garzón Fito també fou futbolista del Sabadell, així com del Sevilla FC.

## Referències

* ↑ «¿QUÉ FUE DE JOSÉ LUIS GARZÓN MUÑOZ?». efciudadyecla.wordpress.com, 16-01-2013. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «Perfil a BDFutbol». BDFutbol. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «Perfil a Herculanos». Herculanos.com. [Consulta: 1r desembre 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa de Garzón
# El Fener

El Fener era un antic lloc de la parròquia d'Escaldes-Engordany (Andorra) que va desaparèixer a causa d'un esfondrament de la muntanya el 1865. Es trobava a l'esquerra de la Valira, aigua amunt d'Andorra la Vella i aigua avall de les Escaldes. Actualment dona nom a l'avinguda del Fener i al pàrquing del Fener situats a Escaldes-Engordany.

## Referències

* ↑ GGCC, Escaldes-Engordany: El Fener.

## Vegeu també

* Engordany
* Els Vilars d'Engordany
* Engolasters
# El Ferragut

El Ferragut és una obra de les Preses (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil orientat a ponent amb teulada a dues vessants. El material de construcció és pobre i les llindes són de fusta a les finestres i a les portes posteriors. A la planta baixa hi ha les quadres i s'accedeix a la casa per unes escales de pedra treballada.
En una finestra hi figura la data de 1761.
A la part dreta hi ha un forn i al darrere un pou i dues entrades petites. A la dreta de la casa i separades d'aquesta hi ha una pallissa i una era.

## Història

Documentada per primera vegada el 1183. Antigament s'anomenava "Mas Fons".
La seva construcció data del segle xv, si bé va ser ampliada diverses vegades, principalment durant el segle xviii.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «El Ferragut». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Graf bipartit

Un graf bipartit és en teoria de grafs un graf no dirigit els vèrtexs del qual es poden separar en dos conjunts disjunts $V_{1}$ i $V_{2}$ i les arestes sempre uneixen vèrtexs d'un conjunt amb vèrtexs d'un altre:
    * $V_{1}\cup V_{2}=V$
    * $V_{1}\cap V_{2}=\emptyset$
    * $\forall x_{1},x_{2}\in V_{1},\forall y_{1},y_{2}\in V_{2}$ no hi ha cap aresta $i={x_{1},x_{2}}$ ni $i={y_{1},y_{2}}$
Sent $V$ el conjunt que conté tots els vèrtexs del graf.
Els grafs bipartits solen representar gràficament amb dues columnes (o files) de vèrtexs i les arestes unint vèrtexs de columnes (o files) diferents.
Els dos conjunts U i V poden ser pensats com un acolorit del graf amb dos colors: si vam pintar els vèrtexs de U de blau i els vèrtexs de V de verd obtenim un graf de dos colors on cada aresta té un vèrtex blau i l'altre verd. D'altra banda, si un gràfic no té la propietat que es pot pintar amb dos colors no és bipartit.
Un graf bipartit sol amb la partició dels vèrtexs en U i V sol denotar G = (U, V, L). Si |U|=|V|, és a dir, si els dos subconjunts té la mateixa quantitat d'elements, diem que el graf bipartit G és balancejat.

## Exemples

* Tot graf sense cicles amb quantitat de nodes senar és bipartit. Per tant:
** Tot arbre és bipartit.
** Els grafs cíclics amb un nombre parell de vèrtexs són bipartits.
** Tot graf planar on totes les cares tenen un nombre parell d'arestes és bipartit.

## Vegeu també

* Graf bipartit complet
# Casa Lloret

La Casa Lloret és una obra modernista de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres format per planta baixa, pis principal i terrat superior. A la planta baixa hi ha la porta d'accés, centrada, i dues finestres als costats. El primer pis presenta un balcó centrat amb barana de ferro decorada amb motius florals i una finestra a cada banda. Totes les obertures tenen motllures sinuoses amb decoració vegetal de tipus modernista. El coronament és sinuós, amb cornisa i dues petites baranes de ferro.

## Història

L'edifici va ser bastit seguint els postulats estètics del modernisme, a finals del segle xix o principis del segle xx.

## Referències

* 1 2 «Casa Lloret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2018].
# Caslon

Caslon es refereix a una extensa família de fonts tipogràfiques que s'originen en els tipus dibuixats i fosos pel tipògraf anglès William Caslon. La família tipogràfica Caslon va sortir a la llum per primera vegada en 1734 en un catàleg publicat per Caslon; aquesta tipografia és considerada com la primera tipografia anglesa, ja que en aquest temps, els impressors anglesos solien importar tot tipus d'Holanda

## Característiques Serif

Caslon és una tipografia romana o amb serifas, que es caracteritza per tenir terminacions en angle recte, modulació moderada i una certa semblança amb les lletres cancelleresca venecianes.

## Ús a través del temps

La tipografia Caslon, va ser produïda inicialment de manera exclusiva per HW Caslon & Company; Caslon va ser àmpliament usada durant el segle xviii, particularment a Anglaterra i les seves colònies, era el tipus que es importava en major grau a les 13 colònies nord-americanes, cas curiós és que l'aparença aspra que tenien els primers impresos a Amèrica del Nord, es poden atribuir en part a l'oxidació que patien els tipus Caslon i altres durant el llarg viatge des de les illes britàniques. La tipografia Caslon va ser la que es va usar per imprimir la declaració d'independència dels Estats Units. però, amb l'adveniment de noves tecnologies d'impressió a fi d'aquest segle, la tipografia Caslon va caure en desús, donant pas a l'ús d'altres tipografies com la Bodoni. Durant el segle xix, la Caslon va desaparèixer de l'àmbit editorial, quan la successora de HW Caslon & Company, la Stephenson, Blake & Company, va relegar la tipografia publicant-la en un catàleg ple de fonts que per a l'època eren considerades "dissenys moderns".
No va ser fins al segle xix amb el sorgiment del moviment Arts and Craft que la tipografia Caslon va tornar a reaparèixer, ja que aquest moviment veia en els segles anteriors al boom de la industrialització una història tipogràfica plena de tipografies meravelloses i oblidades per causa de les noves tecnologies. Aviat les principals foneries com American Type Founders, Monotype, i Linotype van començar a realitzar nombroses versions de la Caslon per suplir la demanda creada, era molt popular per l'època, dins del gremi d'impressors escoltar de boca d'ells: "Davant el dubte, usa Caslon ", aquesta dita va ser utilitzat més tard amb una altra tipografia que va revolucionar el disseny gràfic contemporani:" davant el dubte, usa Helvètica ".
Actualment la popularitat de la Caslon ha minvat una mica, però segueix sent molt utilitzada en la composició de llibres. Existeixen versions digitals realitzades per la casa Adobe i la nova HW Caslon & Company, on, els "fonedors digitals" tracten d'apegar al màxim als dissenys originals de William Caslon.
Plantilla:Lletra tipogràfica
# Casmosaure

El casmosaure (Chasmosaurus) és un gènere de dinosaure ceratòpsid que visqué al període Cretaci en el que avui en dia és Alberta, Canadà. Mesuraven aproximadament uns 5 metres de longitud i pesaven unes 3,6 tones. Com tots els ceratòpsids, eren quadrúpedes i herbívors.
Els primers fòssils de chasmosaure foren trobats l'any 1902. L'espècie fou descrita per primera vegada l'any 1914 per Lawrence M. Lambe, del Departament d'Investigacions Geològiques del Canadà, a partir de les restes trobades l'any anterior per Charles Sternberg i els seus fills.
# Castell de Llar

El Castell de Llar és una edificació defensiva medieval del poble de Llar, de la comuna de Canavelles, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És en el lloc més alt del poble de Llar, al nord del petit nucli de població.

## Història

Documentat des del segle IX (864: Lare), depengué sempre de Sant Andreu d'Eixalada, i després de Sant Miquel de Cuixà, fins que el 1482 aquest monestir cedí el lloc i castell de Llar a Joan Sirac i de Serrabou, burgès de Vilafranca de Conflent, a canvi del castell, batllia i vegueria de Bolvir, a la Cerdanya. Els seus hereus, que a partir del 1592 prengueren el cognom de Llar, i en mantingueren la possessió fins a la Revolució Francesa. Els de Llar tingueren un paper important el 1674 a la conjura de Vilafranca de Conflent contra el domini francès.

## L'edifici

Només roman dempeus, del vell castell, una torre quasi quadrada, bastida damunt de la roca. Arriba a 5 metres d'alçada al costat nord, mentre que la base fa 5,3 metres de llarg. És fet de lloses de llicorella, unides amb morter de calç, més ben treballades als angles. A la base hi ha pedres de granit de mida més grossa. Al sud es conserven els dos muntants de la porta, que feia 1,2 metres d'amplada. El seu aspecte el situa al segle xii, i fa l'efecte de ser més una casa forta que un castell.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «28 - Canavelles i Llar». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Canavelles». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ponsich, Pere; Bolòs i Masclans, Jordi. «Canavelles: Castell de Llar». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995, p. 545-546 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.

## Referències

* ↑ El Castell de Llar en els ortofotomapes de l'IGN
# Castell de Bash Tapia

El castell de Bash Tapia, en àrab باشطابيا, també conegut pel nom de fortalesa Bashtabiya, fortalesa Bash Tapia o fortalesa Pashtabia, fou una fortalesa militar del segle xii construïda sobre el marge dret del riu Tigris, que formava part del recinte històric de la ciutat de Mossul, a l'Iraq. Fou edificat junt amb altres sis fortaleses, i constitueixen totes alhora el recinte emmurallat de Mossul; el 1393 fou danyat pel conqueridor turcomongol Tamerlà, però es va reconstruir més tard sota l'Imperi otomà. El castell jugà un important paper en el setge de Mossul durant la Guerra persootomana de 1743 a 1746; el setge s'inicià quan el xa de Pèrsia, Nàdir-Xah Afxar, atacà la ciutat. El paixà de Mossul, Hajji Hossein Al Jalili, va defensar la ciutat amb èxit i el setge fou llevat el 23 d'octubre del mateix any.
Les ruïnes de la fortalesa eren, fins al 2015, un important jaciment arqueològic i un dels últims vestigis del recinte emmurallat de la ciutat. Reconegut com un símbol de Mossul, el castell també era un lloc turístic destacable; això no obstant, el seu manteniment fou abandonat arran de la invasió de l'Iraq, el 2003. La ciutat de Mossul va ser presa per l'Estat Islàmic el 10 de juny de 2014; el 10 de juliol, un míssil va colpejar les parets del castell i el va danyar, mentre que un avió no tripulat va disparar-li dos projectils el 23 de juliol. Segons els informes del Ministeri Iraquià de Turisme, la fortalesa fou enderrocada del tot per l'ISIL l'abril de 2015, dins l'onada de destrucció dels llocs culturals històrics de les zones controlades pel grup armat.

## Referències

* ↑ «Mosul History». Arxivat de l'original el 24 de maig 2015. [Consulta: 24 maig 2015].
* ↑ Sicker, Martin. The Islamic World in Decline: From the Treaty of Karlowitz to the Disintegration of the Ottoman Empire. Westport: Greenwood Publishing Group, 2001, p. 63. ISBN 027596891X.
* ↑ «ISIS blow up Bashtabiya Castle in Mosul». Shafaq News, 08-04-2015 [Consulta: 24 maig 2015]. Arxivat 3 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 29 setembre 2015].
* ↑ «Iraq, to Mesopotamia», 30-11-2003. [Consulta: 24 maig 2015].
* ↑ «Iraqi's Heritage». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 24 maig 2015].
* 1 2 «ISIS destroy ancient Bashtabiya Castle in Mosul». RUDAW, 08-04-2015 [Consulta: 24 maig 2015].
* 1 2 «ru:Боевики "Исламского государства" взорвали древний замок Баш Тапия в иракском Мосуле». Russian News Agency "TASS", 08-04-2015. [Consulta: 22 maig 2015].
* ↑ «Updates: Bashtabya castle in danger; ISIS withdraw from their centers; fuel crisis is resolving; and ex-Iraqi Army officers assassinating ISIS leads». mosuleye, 10-07-2014 [Consulta: 24 maig 2015].
* ↑ «ISIS expands to Mosul Damp; airstrikes on Mosul; displaced homes given away; no electricity; more arrests; and free buses». mosuleye, 23-07-2014 [Consulta: 24 maig 2015].