OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marcel·la de Roma

Marcel·la de Roma (Roma, 325 - 410), també coneguda com a santa Marcel·la, va ser una dama pertanyent a l'aristocràcia romana. Convertida al cristianisme, va pertànyer al cercle de Jeroni d'Estridó, qui li va dirigir una llarga sèrie d'epístoles: 23 a 29, 32, 34 i 37, escrites l'any 384; 38, i 40 a 44, escrites l'any 385; a les quals se suma l'epístola 59. Aquest cos d'epístoles evidencia la importància que Jeroni va atribuir a Marcel·la en la comunitat de Roma. L'epístola 127 ad Principiam, escrita per Jeroni el 412 després de la mort de Marcel·la, constitueix una de les principals fonts acreditades referides a la vida d'aquesta aristòcrata romana.

## Vida

Vídua després de menys de 7 mesos de matrimoni i molt rica, Marcel·la formava part de les persones més adinerades i influents de la ciutat. Ningú s'atrevia a criticar-la ni a enfrontar's-hi. Vivia en un palau a la muntanya de l'Aventí i tenia el costum de reunir-se amb altres dames aristocràtiques; i totes, inspirades per Jeroni d'Estridó, vivien una vida evangèlica i activa, donant socors als pobres, sanant als malalts, defensant a tot tipus d'esclaus. A aquest grup s'hi va incorporar Fabiola de Roma que, després de la seva conversió pública, fundaria el primer hospital d'Occident.
Quan el 410, els bàrbars conduïts per Alaric I van arribar a Roma, totes les seves amigues (entre elles, Paula de Roma i la seva família) van marxar a Palestina per trobar-se amb Sant Jeroni excepte ella que, dient que era molt vella, es va quedar a casa seva. Els gots la van torturar per fer-la confessar on amagava les seves riqueses, però ja ho havia donat tot als pobres. Va morir després a causa de les seves ferides.
Una llegenda sense fonament històric diu que les seves restes són a l'església romana de Santa Maria Maddalena, al costat de la de Maximí d'Ais i la de la mateixa Maria Magdalena, però en l'església no n'hi ha cap indicació ni culte particular.
La festa de santa Marcel·la és el 31 de gener per l'Església Catòlica i figura també entre els sants de les Esglésies Orientals.

## Referències

* ↑ Jerónimo de Estridón. Epistolari de Sant Jeroni. I: Cartes 1-85. BAC Normal n.º 219. Edició bilingüe preparada per Juan Bautista Valero. 1ª. Madrid: Biblioteca de Autores Cristianos, 936 pàg., 1993. ISBN 978-84-7914-080-9.
* ↑ Stille, Darlene R. Extraordinary Women of Medicine (en anglès). 288 pàgines. Nova York: Scholastic Library Publishing, 1997, p. 10. ISBN 978-0-516-26145-4.

## Enllaços externs

* Sant Jeroni. Letter 77 (Epístola 77, en anglès)]. (Principal font sobre la vida de Marcel·la de Roma).
# Maria Anna Arxer i Despau

Maria Anna Arxer i Despau (Barcelona, 1780 - ?, ?) va ser una pintora catalana.
Nascuda el 1780, es coneixen molt poques dades de la seva vida. Consta com a pintora afeccionada, especialitzada en pastel i que conreà la temàtica religiosa. Va participar en l'exposició organitzada el 1803 per l'Escola Gratuïta de Nobles Arts de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi, sota la direcció de la Junta de Comerç, un quadre a l'oli de les tres Maries doloroses amb Sant Joan, i un altre quadre en pastel amb tres caps d'estudi.

## Referències

* 1 2 Fernández Álvarez, Anna; Garganté, Maria; Ramos Serra, Gemma; Rodríguez Wood, Geydy; Sánchez Márquez, Carles. Dona i artista. La col·lecció del Museu de Terrassa. Ajuntament de Terrassa, 2019, p. 102.
* ↑ Ossorio y Bernard. Galería biográfica de artistas españoles del siglo XIX. Madrid: Imprenta de Moreno y Rojas, 1883-1884, p. 53.
* ↑ Continuació de las actas de la Escuela Gratuita de las Nobles Artes... en la Casa Lonja de Barcelona... (en castellà). Barcelona: Francisco Suria y Burgada, 1803.
# Indochine

* Aquest article tracta sobre la banda musical francesa. Si cerqueu la pel·lícula de Régis Wargnier, vegeu «Indoxina (pel·lícula)».
Indochine és un grup de música pop-rock en francès, pertanyent al corrent musical de la new wave, que es va formar el 1981 i va tenir un notable èxit a França durant els anys 80.
Durant els anys 90 els mitjans de comunicació va perdre interès per aquest grup, però Indochine va fer renéixer el seu èxit a la primera dècada del segle xxi, especialment a partir de la sortida, el 2002, del seu àlbum Paradize i el seu single J'ai demandé à la Lune. Al llarg de la seva carrera, hom calcula que Indochine hauria venut més de deu milions de discs, incloent àlbums, singles i compilacions, cosa que el converteix en el grup musical francès amb el major nombre de vendes.
Els seus membres són Nicola Sirkis (veu i guitarra), Marco (baix), Boris Jardel (guitarra), Oli de Sat (teclat i guitarra), Mr Shoes (bateria, membre del grup des de 2002) i Matu (teclats, està al grup des de 2005).

## Vegeu també

* Mecano, grup similar espanyol

## Referències

* ↑ Indochine Paradize, article de Sylvain Siclier publicat al diari Le Monde l'11 d'abril de 2002 (francès)
* ↑ Indochine (francès)

## Enllaços externs

* Web oficial
# Praeclara gratulationis publicae

Praeclara gratulationis publicae (Sobre la reunió de la cristiandat) va ser una carta apostòlica del Papa Lleó XIII promulgada el 20 de juny de 1894.

## Contingut

Demanca la reunió de les esglésies orientals i occidentals en la "Unitat de la Fe". També va condemnar la maçoneria. Una carta anterior sobre el mateix tema, titulada Epístola als orientals, havia estat escrita pel Papa Pius IX el 1848.

## Reaccions i llegat

El 1895 va ser criticada pel patriarca ecumènic Àntim VII.
La convocatòria de la unitat va ser reafirmada pel decret conciliar Unitatis redintegratio del Vaticà II, tot i que aquesta darrera declaració articula un tipus d'eclesiologia diferent que coincideix amb l'esperit de cooperació del Concili amb els seus germans cristians.
La Praeclara va ser citada a l'encíclica Orientales omnes Ecclesias del Papa Pius XII sobre el tema de les Esglésies catòliques orientals.
Lleó XIII també ha estat criticat pels fonamentalistes protestants per haver declarat en l'encíclica que "sostenim sobre aquesta terra el lloc de Déu Totpoderós", que es va veure com a signe de la proper apocalipsi.

## Vegeu també

* Catolicisme i massoneria
* Gran Cisma d'Orient

## Referències

* ↑ Praeclara gratulationis publicae

## Enllaços externs

* Text de la Praeclara gratulationis publicae (anglès)
* Text de la Praeclara gratulationis publicae (llatí)
# Sant Miquel de Siscar

L'ermita de Sant Miquel de Siscar és al poble de Siscar, el qual pertany al municipi de Benavarri. Havia estat donada pels bisbes de Roda a l'Orde de Sant Joan de Jerusalem, que el 1159 havien constituït ja la comanda de Siscar, que passà al Gran Priorat de Catalunya en crear-se aquesta demarcació el 1319. El 1425 fou unida a la comanda de Susterris.

## Referències

* ↑ «Siscar | enciclopèdia.cat». [Consulta: 24 juliol 2020].
# Lògica SSTL

Stub Series Terminated Logic (SSTL) és un grup d'estàndards elèctrics per conduir línies de transmissió que s'utilitzen habitualment amb els IC de memòria DDR basats en DRAM i els mòduls de memòria. SSTL està dissenyat principalment per conduir els mòduls SDRAM DDR (taxa de dades doble) utilitzats a la memòria de l'ordinador; tanmateix, també s'utilitza en altres aplicacions, en particular alguns PCI Express PHY i altres dispositius d'alta velocitat.
Es defineixen quatre nivells de tensió per a SSTL:
* SSTL_3, 3,3 V, definit a EIA/JESD8-8 1996
* SSTL_2, 2,5 V, definit a EIA/JESD8-9B 2002 utilitzat en DDR entre altres coses.
* SSTL_18, 1,8 V, definit a EIA/JESD8-15A, utilitzat a DDR2 entre altres coses.
* SSTL_15, 1,5 V, utilitzat en DDR3 entre altres coses.
SSTL_3 utilitza una referència de 0,45 * VDDQ (1,5 V). SSTL_2 i SSTL_18 fan referència a una tensió que és exactament VDDQ / 2 (1,25 V i 0,9 V respectivament).
SSTL_3 i SSTL_2 admeten dues classes de terminació (càrrega de 50 ohms o 25 ohms). SSTL_18 només admet un (càrrega de 25 ohms).
L'estàndard d'interfície de lògica terminada en sèrie stub (SSTL) està pensat per a aplicacions d'interfície de memòria d'alta velocitat i especifica característiques de commutació de manera que es puguin aconseguir freqüències de funcionament de fins a 200 MHz. L'aplicació principal dels dispositius SSTL són la interfície amb SDRAM.

## Referències

* ↑ Jaci Chang Design Considerations for the DDR3 Memory Sub-system. Jedex, 2004, p. 4. http://www.jedex.org/images/pdf/samsung%20-%20jaci_chang.pdf
* ↑ «PolarFire® FPGA and PolarFire SoC FPGA User I/O User Guide» (en anglès). https://onlinedocs.microchip.com.+[Consulta: 29 agost 2023].
* ↑ Tom Granberg Handbook of Digital Techniques for High-Speed Digital Design. Pearson Education, 2004, p. 160-161.
* ↑ «SSTL for DIMM Applications» (en anglès). https://www.ti.com.+[Consulta: 29 agost 2023].
# Richard Hughes (futbolista)

Richard Daniel Hughes (nascut el 25 de juny de 1979 a Glasgow) és un exfutbolista professional escocès que jugava com a centrecampista defensiu; també podia jugar de volant esquerre o lateral esquerre.
# Maistrale

Maistrale és el sobrenom de l'escriptor cors Dumenicu Antone Versini (Marignana, 1872 - Ajaccio, 1950). Important poeta, va prendre el seu sobrenom en honor de l'autor occità Frederic Mistral. Fou un dels fundadors amb Petru Rocca de la revista A Muvra el 1928 i col·laborà amb el Partit Cors d'Acció.

## Obres

* Canzone corse - Una Ciucciata, cumidiola (1922)
* A Letia, San Roccu è San Martinu (1923)
* Risa è Canti
* Una prucissione in Soccia (1924)
* L'Appitittu di Calabraga (1925)
* A cumuna di Parapiglia
* Lettare à Lumbrigone (1926)
* E Canzone di Maistrale (1926)
* A Corsica paese per paese (1928)

## Enllaços externs

* (cors) Biografia Arxivat 2009-04-13 a Wayback Machine.
# Mani Aquil·li

Mani Aquil·li (en llatí Manius Aquillius) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Aquíl·lia, una antiga família romana d'origen patrici i plebeu.
Era cònsol l'any 129 aC i va posar fi a la guerra contra Aristònic de Pèrgam que ja quasi havia liquidat el seu predecessor Perpenna. Va portar Aristònic a Roma, que va ser exhibit en el triomf que li van decretar i després va ser decapitat. Però no va ser fins al 126 aC que va rebre finalment els honors del triomf per les seves victòries a Àsia, ja que en tornar a Roma, va ser acusat per Publi Corneli Lèntul d'una mala administració a la seva província, però va ser absolt quan va haver subornat els jutges.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 253.
# Catalunya Tigers Cricket Club

Catalunya Tigers Cricket Club és un club de criquet de Barcelona, fundat l'any 2011. Va participar en la primera edició del Torneig de Criquet de Catalunya. Entre d'altres èxits, ha aconseguit Lliga catalana el 2013 i la Copa Catalana el 2014.

## Referències

* ↑ «Catalunya Tigers Cricket Club». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Praealticus striatus

Praealticus striatus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar de la Xina Meridional.

## Referències

* ↑ Schultz L. P., Chapman W. M. & E. A. Lachner i L. P. Woods, 1960. Fishes of the Marshall and Marianas islands. Vol. 2. Families from Mullidae through Stromateidae. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 202, v. 2. i-ix + 1-438.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Bath, H., 1992: Revision der Gattung Praealticus Schultz & Chapman, 1960 (Pisces: Blenniidae). Senckenbergiana Biologica v. 72 (núms. 4/6): 237-316.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Segona edició. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (editors), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Iguana de les Illes Caiman

La iguana de les Illes Caiman (Cyclura nubila caymanensis) és una subespècie de la iguana cubana en greu perill d'extinció.1 Les seves últimes poblacions es troben a les illes de Little Caiman i Caiman Brac.

## Bibliografia

* Alberts, Allison C. (Editor), Carter, Ronald L. (Editor), Hayes, William K. (Editor), Martins, Emilia P. (2004). Iguanas : Biology and Conservation. University of California Press
* Grant, C. (1940). The herpetology of the Cayman Islands. Bulletin of the Institute of Jamaica Science Series
* Malone, C.L., Wheeler, T., Taylor, J.F. and Davis, S.K. (2000). Phylogeography of the Caribbean Rock Iguana (Cyclura): implications for conservation and insights on the biogeographic history of the West Indies.
* Schwartz, A. and M. Carey (1977). Systematics and evolution in the West Indian iguanid genus Cyclura. Fauna Curaçao Caribbean Islands.

## Referències

* ↑ Goetz, M. & Burton, F.J. (2012). "Cyclura nubila ssp. caymanensis." 2012 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2012. [Consulta: 17 d'agost de 2013]

## Enllaços externs

* Entry at Cyclura.com Arxivat 2007-10-08 a Wayback Machine. (anglès)
* Cayman Wildlife Connection (anglès)
* Blue Iguana Recovery Program (B.I.R.P.) (anglès)
* International Reptile Conservation Foundation (anglès)
# Sant Miquel de Solterra

Sant Miquel de Solterra o Sant Miquel de les Formigues és una muntanya de 1.202 metres que es troba entre els municipis de Sant Hilari Sacalm i d'Osor a la Selva. Al cim hi ha una creu de ferro amb tres formigues, que al·ludeixen a Sant Miquel de les Formigues, i les restes del castell de Solterra i de la capella de Sant Miquel de Solterra. La creu s'aixeca sobre les restes d'una torre circular del castell. També hi ha les restes d'un antic vèrtex geodèsic (referència 298100002).
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Wikiloc

* Des de Can Calabrés (Sant Hilari Sacalm)
* Des de Osor
# River Plate Football Club

* Per a altres significats, vegeu «River Plate (desambiguació)».
El River Plate Football Club va ser un antic club de futbol, uruguaià de la ciutat de Montevideo.

## Història

El River Plate Football Club assolí grans èxits durant l'era amateur del futbol uruguaià. De fet, l'actual uniforme de la selecció uruguaiana de futbol blau cel fou adoptat el 1910 en honor d'aquest club, per una victòria seva sobre el club argentí Alumni. Després de la segona dècada del segle xx, el club entrà en una fase d'ostracisme i finalment desaparegué. Actualment existeix el Club Atlético River Plate que adoptà el nom d'aquest club.
| Local | Visitant |

## Palmarès

* 4 Campionat uruguaià de futbol: 1908, 1910, 1913, 1914
* 1 Copa de Honor Cousenier: 1912

## Referències

* ↑ «Uruguay - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
# Marc Marci

Marc Marci (en llatí Marcus Marcius) va ser un magistrat romà. Probablement formava part de la gens Màrcia, una gens romana d'origen patrici.
Va ser edil de la plebs al segle iii, però la data exacta es desconeix. Va ser la primera persona que va donar gra al poble a un as per cada modi. Podria ser el mateix Marc Marci que va exercir de rex sacrorum i que l'any 208 aC va ser substituït pel magistrat Gneu Corneli Dolabel·la.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 944.
# Marta Mera Olivera

Marta Mera Olivera (Les Franqueses del Vallès, Vallès Oriental, 26 de maig de 2000) és una jugadora d'handbol catalana, que juga com a portera.
S'inicià en la pràctica de l'handbol en les categories de formació de l'Associació Esportiva Handbol Les Franqueses (2007-14) i, en categoria juvenil, competí amb el Handbol Sant Vicenç (2014-15) i el Club Balonmano Granollers (2015-18), guanyat una Supercopa de Catalunya. La temporada 2018-19 jugà amb el Handbol Sant Quirze de la Divisió d'Honor plata, amb el qual disputà la fase d'ascens a la Divisió d'Honor. L'any següent tornà al club granollerí amb el qual debutà a la lliga espanyola. Des d'aleshores, s'ha proclamat campiona de la Supercopa de Catalunya en cinc ocasions consecutives (2019-23) i ha disputat diverses fases final de la Copa de la Reina, aconseguint un subcampionat (2023), i competiciones europees. Ha sigut internacional amb la selecció catalana absoluta amb divuit anys.
Extraesportivament, l'octubre de 2023 la portera catalana fou objecte d'uns comentaris ofensius a la xarxa sobre el seu físic. Els comentaris foren condemnats per la majoria d'equips d'handbol estatals.

## Referències

* ↑ «El Granollers ficha a Romero y Lepère y recupera Marta Mera» (en castellà). Mundo Deportivo, 11-07-2019. [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ «El BM Granollers, campió de la Supercopa de Catalunya». Línia Vallès, 20-10-2017. [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ «Marta Mera renova amb el KH-7 BMG per dues temporades més» (en catala). Som Granollers, 04-12-2023. [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ Agustí, Xavier. «El KH-7 BM Granollers topa amb el Bera Bera (31-25) en la final de copa». L'Esportiu, 23-04-2023. [Consulta: 23 abril 2023].
* ↑ Gozalbo, Àlex. «La portera catalana que lluita contra la grassofòbia». Ara, 28-10-2023. [Consulta: 4 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Marta Mera Olivera - BM Granollers
# Catalunya Track Cycling Team

El Catalunya Track Cycling Team és un club català de ciclisme en pista, creat l'any 2006.
L'objectiu de l'equip és permetre els ciclistes catalans més joves competir internacionalment al més alt nivell, participant com a equip privat a la Copa del Món de ciclisme en pista juntament amb seleccions nacionals, circumstància permesa per la Unió Ciclista Internacional des de l'any 2004.
El debut de l'equip en competició oficial va ser el 8 de juny de 2006 al Grand Prix de Vítesse de Saint-Denis (França) amb la participació d'Antoni Josep Clua, Itmar Esteban i Javier Rodríguez. La presentació oficial de l'equip davant els mitjans de comunicació va ser l'11 de juliol del mateix any.
L'any 2009 també va ser convidat a participar en la Copa d'Europa de velocitat, al costat de seleccions. També ha estat convidat diverses vegades a participar enls 3 dies d'Aigle
Des de l'any 2009 compta amb una secció de ciclisme adaptat.

## Referències

* ↑ «Web de l'entitat». Arxivat de l'original el 2007-04-02. [Consulta: 15 març 2009].
* ↑ «L'equip de ciclisme en pista Catalunya Track Cycling Team es presenta a Barcelona». 3cat24.cat, 11-07-2006.
* ↑ «Presentació Catalunya Track Cycling Team». Catalunya Track Cycling Team, 12-07-2006. Arxivat de l'original el 2007-04-02. [Consulta: 15 març 2009].
* ↑ «El Catalunya Team convidat a la Copa d'Europa de velocitat». Esportcatala, 30-04-2009.
* ↑ «El Catalunya Team torna als Tres Dies d'Aigle». Esportcatala, 29-09-2010. Arxivat de l'original el 2010-10-05. [Consulta: 7 novembre 2010].
* ↑ «Èxits a tres bandes». Avui, 08-01-2010.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2008-08-07 a Wayback Machine.
# Pseudophryne australis

Pseudophryne australis és una espècie de granota que viu a Austràlia. Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural (principalment per la urbanització de la perifèria de la ciutat de Sydney).

## Referències

* ↑ Lemckert et al (2004). Pseudophryne australis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 23 d'abril del 2008 (en anglès).
# Illa de Kunta Kinteh

L'illa de Kunta Kinteh, antigament Illa de James, és una illa en el riu Gàmbia, a 30 km de la desembocadura del riu i prop de Juffureh a Gàmbia.A l'illa s'hi troba el Fort James. Es troba a menys de dues milles d'Albreda a la riba nord del riu. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2003.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Kunta Kinteh Island and Related Sites» (en anglès). [Consulta: 21 febrer 2021].

## Enllaços externs

* UNESCO page for James Island
* WorldStatesmen- Gambia
* More details with a map
* UNESCO report
# Schistura punctatus

Schistura punctatus és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical, el qual viu a Àsia (el Vietnam).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ John McClelland, 1838. Observations on six new species of Cyprinidae, with an outline of a new classification of the family. J. Asiatic Soc. Bengal v. 7 (for Nov. 1838). 941–948.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ FishWise (anglès)
* ↑ Vietnam Endemic Freshwater Fish Checklist (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Marc Mari

Marc Mari (llatí: Marcus Marius) va ser un noble italià nadiu de Sidicinum. L'esmenta Aulus Gel·li, que diu que va ser maltractat per algun magistrat romà, i el qualifica de sua civitatis nobilissimus homo (home molt noble a la seva ciutat). En parla per indicar que alguns magistrats tractaven indignament als aliats. Era contemporani de Gai Grac.
Podria ser un parent o potser el pare de Mari Egnaci, un dels principals líders dels aliats italians a la guerra social.

## Referències

* ↑ Aulus Gel·li, Noctes Atticae, X, 3
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 959.