OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marc Marcè Casaponsa

Marc Marcè i Casaponsa (Manresa, Bages, 1963) és un periodista català, director del diari Regió7.
És llicenciat en Ciències de la Informació per la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), i ha cursat estudis sobre comunicació a la Universitat de Califòrnia a Los Angeles (UCLA), el 1998. Va començar com a crític musical a Gazeta de Manresa, el 1980, i va ser responsable de la secció d'espectacles del diari El Pla de Bages fins a la seva desaparició. L'any 1984 es va incorporar a Regió7, del qual ha estat cap de Cultures, de Societat, i subdirector, fins que el 2006 en va ser nomenat director. També ha estat col·laborador de Ràdio 4. Des de 2018 és membre de la junta directiva de l'associació europea Midas, que aplega una trentena de diaris publicats en llengües regionals i minoritàries, entre ells el digital català Vilaweb i el basc Berria. La seu de l'entitat és a Bozen (Tirol del Sud, Itàlia).

## Referències

* ↑ «El Grup Moll de premsa adquireix el diari Regió 7 i nomena nou director i nou consell». VilaWeb, 05-07-2006.
* ↑ Sardans i Farràs, Jordi «Marc Marcè Casaponsa». El Pou de la Gallina [Manresa], Núm. 283, 2013, pàg. 22-26 [Consulta: 24 setembre 2019].
* ↑ «Periodistes de set diaris europeus s'interessen pels sistemes de treball de Regió7». Regió7, 19-09-2019.
# Malans (Grisons)

Malans és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte de Landquart.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Marek Rutkiewicz

Marek Rutkiewicz (Olsztyn, 8 de maig de 1981) és un ciclista polonès, ja retirat, que fou professional del 2001 al 2020. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa a la Volta a Polònia i la general de la Malopolski Wyscig Gorski i la Malopolski Wyscig Gorski. Està casat amb la també ciclista Anna Szafraniec.
El 2013 es va veure implicat en un cas de dopatge en donar positiu per norefedrina. La sanció inicial de dos anys fou reduïda després de considerar que la ingesta de la substància estava destinada a finalitats curatives i no pas a la millora del rendiment.

## Palmarès

* 2002
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Ain
* 2004
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Polònia
* 2006
** 1r a la Malopolski Wyscig Gorski i vencedor d'una etapa
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Tour del llac Qinghai
** Vencedor d'una etapa de la Malopolski Wyscig Gorski
* 2009
** Vencedor d'una etapa de la Košice-Tatry-Košice
** Vencedor de la classificació de la muntanya de la Volta a Polònia
* 2010
** Campió de Polònia de muntanya
** 1r a la Szlakiem Grodów Piastowskich i vencedor d'una etapa
** 1r a la Copa dels Càrpats
* 2011
** Campió de Polònia de muntanya
** Vencedor d'una etapa de la Szlakiem Grodów Piastowskich
** Vencedor d'una etapa de la Malopolski Wyscig Gorski
* 2012
** 1r al Circuit de les Ardenes
** 1r a la Szlakiem Grodów Piastowskich i vencedor d'una etapa
** 1r a la Małopolski Wyścig Górski i vencedor d'una etapa
* 2016
** 1r al Visegrad 4 Bicycle Race-GP Czech Republic
** Vencedor d'una etapa de la Malopolski Wyscig Gorski
* 2017
** 1r al CCC Tour-Grody Piastowskie i vencedor d'una etapa
** 1r al Bałtyk-Karkonosze Tour
** 1r a la Szlakiem Wielkich Jezior

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2015. 81è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «Marek Rutkiewicz zakończył karierę. 17 razy startował w Tour de Pologne» (en polish). TVP Sport. Telewizja Polska, 31-10-2020 [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ Media, Wirtualna Polska. «Sport w WP SportoweFakty - wiadomości sportowe, relacje na żywo, wyniki» (en polonès). [Consulta: 18 maig 2024].
* ↑ Marek Rutkiewicz unsuspended ! – CCC Sprandi Polkowice

## Enllaços externs

* Fitxa de Marek Rutkiewicz a sitiodeciclismo.net
* Fitxa de Marek Rutkiewicz a procyclingstats.com
# Maria del Mar Serrano Barceló

Maria del Mar Serrano Barceló (Palma, 18 de novembre de 1985) és una esportista mallorquina que competeix en lluita lliure.
Serrano forma part del club palmesà de lluita Budokan i ha tingut per entrenadors a Eusebio Capel (1997-2009) i Vicente Lillo (des de 2009). Al 2005, en edat júnior, va obtenir un resultat molt significatiu a nivell estatal després que, en qüestió de poques setmanes, es proclamés campiona d'Espanya de lluita femenina tant en categoria júnior com en categoria sènior de 51 kg. Al llarg de la seva trajectòria, els èxits esportius en aquest campionat no es van acabar, ja que també s'hi va proclamar vencedora l'any 2010.
A nivell continental, al Campionat d'Europa de 2007 va guanyar la medalla de bronze en la categoria de 51 kg, després de vèncer a la repesca a la moldava Natalia Budu en tres períodes (2-1, 1-1 i 0-1). Un any més tard, al Campionat d'Europa de 2008, no va aconseguir classificar-se a la repesca per a optar a revalidar el bronze, després d'haver perdut contra la ucraïnesa Yuliya Blahinya. Al Campionat d'Europa de 2009 es va repetir un resultat similar després que perdés a les semifinals contra la hongaresa Emese Szabo (6-0) i a la repesca per a la medalla de bronze no aconseguís guanyar a la italiana Francine Di Paola (4-1).

## Palmarès

| Any | Campionat | Lloc | Pos. | Categoria |
| 2004 | Campionat d'Europa | Sofia, Bulgària | 10 | 51 kg. (júnior) |
| 2005 | Campionat del Món | Vilnius, Lituània | 12 | 51 kg. |
| Jocs Mediterranis | Almeria, Espanya | | 51 kg. |
| 2006 | Campionat del Món | Guangzhou, RP de la Xina | 10 | 51 kg. |
| Campionat d'Europa | Moscou, Rússia | 5 | 51 kg. |
| 2007 | Campionat del Món | Bakú, Azerbaidjan | 13 | 51 kg. |
| Campionat d'Europa | Sofia, Bulgària | | 51 kg. |
| 2008 | Campionat d'Europa | Tampere, Finlàndia | 10 | 51 kg. |
| 2009 | Campionat del Món | Herning, Dinamarca | 26 | 51 kg. |
| Campionat d'Europa | Vilnius, Lituània | 5 | 51 kg. |
| Jocs Mediterranis | Pescara, Itàlia | 5 | 51 kg. |
| 2010 | Campionat del Món | Moscou, Rússia | 17 | 51 kg. |
| Campionat d'Europa | Bakú, Azerbaidjan | 10 | 51 kg. |
| 2011 | Campionat del Món | Istanbul, Turquia | 20 | 51 kg. |
| 2012 | Campionat d'Europa | Belgrad, Sèrbia | 15 | 51 kg. |

## Referències

* 1 2 3 «Serrano Barcelo, Maria del Mar» (en anglès). International Wrestling Database. [Consulta: 7 maig 2021].
* ↑ «Serrano y Navarro asumen el relevo generacional» (en castellà). UltimaHora.es, 23-03-2005. [Consulta: 7 maig 2021].
* ↑ «La selección balear acapara las medallas» (en castellà). UltimaHora.es, 28-02-2010. [Consulta: 7 maig 2021].
* ↑ «María del Mar Serrano logra el bronce en el Europeo de Sofía» (en castellà). EuropaPress.es, 17-04-2007. [Consulta: 7 maig 2021].
* ↑ «María del Mar Serrano pierde con la ucraniana Blahinya y se queda fuera de la lucha por el bronce» (en castellà). EuropaPress.es, 03-04-2008. [Consulta: 13 maig 2021].
* ↑ «María del Mar Serrano y Aurora Fajardo rozan el bronce en lucha libre» (en castellà). Comitè Olímpic Espanyol - Comissió Dona i Esport, 02-04-2009. Arxivat de l'original el 2021-05-07. [Consulta: 7 maig 2021].
# Mani Emili Lèpid

Mani Emili Lèpid és el nom dels següents personatges:
* Mani Emili Lèpid, pretor el 213 aC
* Mani Emili Lèpid, cònsol el 66 aC
* Mani Emili Lèpid, cònsol el 11
# Mani Valeri Màxim Corví Messal·la

Mani Valeri Màxim Corví Messal·la (en llatí Manius Valerius M. F. M. N. Maximus Corvinus Messalla) era un magistrat romà, fill de Marc Valeri Màxim Corví. Formava part de la gens Valèria, una antiga família romana d'origen patrici.
Va ser cònsol l'any 263 aC en el segon any de la Primera Guerra Púnica, junt amb Mani Octacili Cras, i als dos cònsols se’ls va donar la província de Sicília. Va fer una campanya brillant i seixanta ciutats de l'illa van reconèixer el domini romà. Els cònsols van signar la pau amb Hieró II, sobirà de Siracusa, que va restar fidel a Roma la resta de la seva vida. Encara que la guerra i la victòria va ser deguda als dos cònsols, els contemporanis van atribuir el mèrit sobretot a Messala, a qui se li va concedir un triomf i també el cognomen Messal·la per haver alliberat Messana del bloqueig. El nom va canviar lleugerament la forma (Messana - Messalla) i va estar present a la família Valèria durant gairebé vuit segles. També va rebre una casa al Palatí, i se li van erigir dos records, una pintura de la seva victòria a la Cúria Hostília, que Plini considera una de les obres millors que Roma tenia en públic, i un disc solar horari (un rellotge de sol) a una columna a la rostra del fòrum.
Va ser també censor l'any 252 aC i va degradar 400 equites a nivell d'eraris per incompliment dels seus deures a Sicília.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1049-1050.
* ↑ Plini. Naturalis Historia XXXV,4,7
# Mani Ratnam

Mani Ratnam (Madurai, 2 de juny de 1956) és un director, escriptor i productor de cinema indi. L'elecció dels seus temes, sovint arrelats en la realitat social o política, i la qualitat de les seves realitzacions aliada amb el respecte dels codis del cinema popular, li han valgut el reconeixement del públic, dels crítics i dels més grans actors.
De les seves obres es poden destacar, entre d'altres, Mouna Raagam (1986), Nayagan (1987), Anjali (1990), Thalapathi (1991), Iruvar (1997), Alaipayuthey (2000), Kannathil Muthamittal (2002), Yuva (2004), Guru (2007), i la seva "trilogia sobre el terrorisme" que inclou Roja (1992), Bombay (1995) i Dil Se (1998).
La seva manera de filmar ha revolucionat la indústria cinematogràfica tàmil i ha influït significativament en la resta del cinema indi.

## Referències

* ↑ Bal, Mieke. Narrative Theory: Critical Concepts in Literary and Cultural Studies. Taylor and Francis, 2004, p. 339–44. ISBN 978-0-415-31661-3.
* ↑ Pat Padua. «FROM THE HEART: The Films of Mani Ratnam». CineScene, 2001. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 25 febrer 2009].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.Velayutham, Selvaraj. «[{{{url}}} Tamil Cinema: The Cultural Politics of India's Other Film Industry]». Routledge, 2008.
* ↑ «The Hindu, 7 de juny 2002». Arxivat de l'original el 2008-08-29. [Consulta: 2 gener 2011].
# Marta Mas Torrent

Marta Mas Torrent (Barcelona, 1975) és una química catalana especialitzada en materials electrònics orgànics. Actualment, és Investigadora Científica a l'Institut de Ciència de Materials de Barcelona (ICMAB-CSIC) i dirigeix el grup de recerca 'Materials Moleculars per dispositius electrónics' (e-MolMat).
És doctora en Química per l'Institut de Ciència de Materials de Barcelona (ICMAB-CSIC). Durant la seva etapa predoctoral va treballar un any a The Royal Institution de Londres (Regne Unit). Allà va estudiar les propietats elèctriques i magnètiques dels materials orgànics moleculars.
Un cop va acabar el seu doctorat l'any 2002, va realitzar una estada postdoctoral, per tal se seguir amb la seva tasca investigadora, al Kavli Institute of Nanoscience, Delft (Països Baixos). Allà va començar a treballar més en l'aplicació dels materials orgànics en dispositius electrónics.
A finals de 2004 va tornar a l'Institut de Ciència de Materials de Barcelona (ICMAB-CSIC), primer amb una beca Ramón y Cajal, i després sent Científica Titular del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC). La seva recerca està centrada en el disseny i la síntesi de nous materials moleculars funcionals per la seva aplicació en dispositius moleculars electrònics. La seva feina va des de estudis fonamentals per tal d'entendre les propietats dels materials, a la perspectiva més aplicada amb l'objectiu de desenvolupar proves de concepte de dispositius.
Entre els seus mérits académics destaca el projecte del Consell Europeu de Investigació (ERC), E-Games. En ell, estudiava dispositius electrónics moleculars autoensamblat en superfície.
Durant la seva carrera ha tingut diversos reconeixements. Al 2013 va rebre el premi internacional Oliver Kahn per les seves contribucions en materials moleculars multifuncionals. També al 2006 va guardonada amb el premi a Investigadora Jove per la Real Societat Espanyola de Química.
També ha participat en diferents projectes de divulgació, com ara el projecte de la Fundació General del CSIC finançat per la Fundació Espanyola de Ciència i Tecnologia (FECYT), 'Les científiques expliquen'.

## Referències

* ↑ User, Super. «Mas Torrent, Marta [Research Scientist]» (en anglès britànic). [Consulta: 13 febrer 2023].
* ↑ User, Super. «Home» (en anglès britànic). [Consulta: 13 febrer 2023].
* ↑ «Homepage» (en anglès). [Consulta: 13 febrer 2023].
* ↑ «EIMM». [Consulta: 13 febrer 2023].
* ↑ admin. «Premios – RSEQ» (en castellà). [Consulta: 13 febrer 2023].
* ↑ «Marta mas Torrent | Las Científicas Cuentan» (en espanyol europeu). [Consulta: 13 febrer 2023].
# Marmancón

San Pedro de Marmancón és una parròquia i localitat del municipi gallec de Ferrol, a la província de la Corunya. Es troba al nord del terme municipal. Entre el seu patrimoni destaca la capella de San Pedro.
L'any 2015 tenia 86 habitants agrupats en 2 entitats de població: Marmancón i Papoi.

## Referències

* ↑ Instituto Galego de Estatística
# Martin Kamunda Tshinabu

Martin Kamunda Tshinabu (Congo Belga, 8 de maig de 1946), també anomenat Wamunda Tshinabu o Wa Munda Tshinabu, és un exfutbolista de la República Democràtica del Congo de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de futbol de la República Democràtica del Congo amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 1974.
Pel que fa a clubs, destacà a TP Mazembe.

## Referències

* ↑ «1974 FIFA World Cup Germany». Arxivat de l'original el 2011-09-23. [Consulta: 18 octubre 2019].
* ↑ Martin Kamunda Tshinabu a National-Football-Teams.com (anglès)
# María Bautista Espinosa y Velázquez

María Bautista Espinosa y Velázquez (Madrid, ? - Salamanca, 9 de gener de 1662), de nom religiós María Bautista de San Agustín, va ser una religiosa agustina recol·lecta.
Nascuda a Madrid, era filla de Juan Espinosa i María Velázquez.
A la mort dels seus pares, va quedar a càrrec d'una germana més gran casada, amb la qual es va traslladar a Valladolid. Espinosa va mostrar desig de fer-se religiosa i va entrar al convent de l'Encarnació d'agustines recol·lectes, fundat en aquella època per Mariana de San José. Hi va professar el 3 de setembre de 1611.
Ocupà diversos càrrecs a l'orde fins a arribar a ser priora durant nou anys, succeint a María del Espíritu Santo. Sembla que va tenir contacte amb la coneguda monja de Carrión, Luisa de la Ascensión, abans de ser incomunicada pel seu procés inquisitorial. Es va fer coneguda per les seves virtuts i quan el 1641 els comtes de Monterrey van ocupar el patronat i van edificar un convent a Salamanca, el nunci de la Santa Seu la va nomenar encarregada de la seva fundació, i el 14 d'octubre del mateix any s'hi traslladà amb quatre religioses.
Va romandre a Salamanca durant disset anys ocupant el càrrec de priora. Malalta els darrers anys de la seva vida, va morir a Salamanca el 9 de gener de 1662. Al seu enterrament hi van assistir els canonges de la catedral, que van dur a terme l'ofici, i tot el poble de Salamanca.

## Referències

* 1 2 3 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 456-457.
* 1 2 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). Vol. 3. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1790, p. 326.
* ↑ AADD. Biografía eclesiástica completa (en castellà). vol. 5. Madrid i Barcelona: D. Eusebio Aguado i D. J. M. de Grau y Compañía, 1851, p. 594-596.
* ↑ Sánchez Hernández, María Letícia. «Epistolario de Mariana de San José». A: Gabriella Zarri i Nieves Baranda (coord.). Memoria y comunidades femeninas. España e Italia, siglos XV-XVII (en castellà i italià). Florència: Universitat de Florència i Universitat Nacional d'Educació a Distància, 2011, p. 92.
* ↑ «Un proceso inquisitorial de alumbrados». La Ciudad de Dios. Revista religiosa científica y literaria, 1890, pàg. 95.
# Mas Martí (Massanes)

Mas Martí era una masia de Massanes (Selva) actualment enderrocada.

## Descripció

Masia aïllada, en estat ruïnós, situada als afores del nucli urbà de Massanes, en el Barri Marquès. L'edifici, de planta rectangular, consta de planta baixa, pis i golfes, i estava cobert per una teulada desigual a tres nivells i vessants (la teulada s'ha ensorrat).
Totes les obertures són en arc pla, excepte dos petits ulls de bou que flanquegen l'obertura central de les golfes. Davant la façana, hi ha un porxo amb terrat, al que s'hi accedia des del pis.

## Història

Malgrat l'origen medieval, l'edifici patí nombroses modificacions que alteraren la seva estructura així que el conjunt es pot datar entre els segles xviii i xix. La casa fou residència del general Elogio durant la Guerra del Francès el 1809.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Mas Martí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Mas d'en Bonet

El Mas d'en Bonet, conegut també com a Vil·la Herminia, és una masia de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. És un edifici construït el 1920, segons projecte de l'arquitecte Alfons Barba Miracle i modificat el 1935 per Antoni Pujol Sevil. Lluís Bonet Amigó, fill de Josep Bonet Arcas, va fer construir aquest edifici, com a casa d'estiueig per a la seva mare Herminia Amigó Rafecas. Actualment es troba en estat ruïnós.

## Descripció

Edifici classicista amb detalls decoratius ja propers al modernisme, destaca l'entrada a l'edifici amb un porxo amb escalinata, columnes, tot molt ben compost. La cleda, posterior, obra d'un altre arquitecte, és molt adient al conjunt.
Aquest edifici té una configuració en forma de 'L' invertida, de la qual sobresurten dos volums, un que és quadrat i un altre que és circular. La distribució dels dos volums no és igual en tot el conjunt de la casa. El cos que mira cap al sud-oest té dues alçades, la resta en té tres, que adquireixen l'aparença de torres. L'entrada principal mira cap al sud-est i està situada en l'angle recte que forma la 'L', els laterals de la qual estan units per un porxo que serveix per construir la terrassa del pis superior. La planta baixa té obertures en forma d'arc carpanell d'un únic finestral en el costat nord, de tres finestrals al costat est i formant una galeria coberta a l'oest. Les finestres del primer i segon pis mantenen la mateixa estructura. A la planta baixa hi ha la sala d'estar, el menjador, el rebost. A la primera planta hi ha les habitacions amb el seu lavabo. La planta baixa està ornamentada amb una sanefa amb relleus circulars per sota la barbacana. Cada angle recte que uneix els diversos volums del segon i tercer pi, està reforçat amb unes faixes que simulen carreus encoixinats que fineixen en un medallons ovalats. Per sota la barbacana hi ha una banda esgrafiada amb motius florals que uneixen els medallons. Les baranes de les terrasses tenen forma ovalada i són de ferro forjat.
A la part exterior hi havia un hivernacle amb plantes exòtiques, un galliner, una font amb tortugues esculpides i un jardí organitzat per espècies. També hi ha dues basses cobertes que eren un espai de passeig recobert amb una balustrada. L'any 1935, l'arquitecte Antoni Pujol Sevil, hi afegí la tanca de totxo, la porta i la tribuna amb quatre columnes salomòniques.

## Referències

* ↑ «Pat.mapa - Arquitectura». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 novembre 2014].
* ↑ «Mas d'en Bonet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 gener 2019].
* ↑ Serra Masdeu, Anna Isabel. Recorregut per la Tarragona Modernista. Tarragona: Azimut Turisme, 2003.

## Enllaços externs

* Vídeo a Youtube sobre el Mas d'en Bonet(castellà)
# Maria Losada i Gifra

Maria Losada Gifra (Barcelona, 29 de febrer de 1996) és una jugadora de rugbi catalana.
Membre de l'INEF-L'Hospitalet, juga en la posició de tercera línia. La temporada 2019-20 va fitxar pel Club de Rugby Majadahonda. Internacional amb la Selecció Espanyola de rugbi des de 2017, ha aconseguit guanyar tres Campionats d'Europa de rugbi femení.
És fundadora del projecte Mujeres en Sociedad, que promou la difusió de dones referents en el seu àmbit professional.

## Palmarès
### Selecció espanyola

* 3 medalles d'or al Campionat d'Europa de rugbi femení: 2016, 2018, 2019

## Referències

* ↑ «RWC7s María Losada» (en castellà). FERUGBYTV. [Consulta: 8 desembre 2019].
* ↑ «Las 'Leonas', campeonas de Europa de rugby por séptima vez y con récord de asistencia». El Mundo, 30-03-2019. [Consulta: 8 desembre 2019].
* ↑ Díez, Mario. «María Losada - Leona de España» (en castellà). It Magazine, 20-05-2020. [Consulta: 17 juny 2020].

## Enllaços externs

* Maria Losada - Rugby Femenino
# SCJ

SCJ té els següents significats:
* Sagrat Cor de Jesús, devoció catòlica al cor de Jesús
* Tribunal Suprem de Justícia de l'Uruguai (del seu nom en castellà Suprema Corte de Justicia), òrgan judicial màxim de l'Uruguai
* Science Council of Japan, institució científica del Japó
* Església Shincheonji de Jesús (del seu nom en anglès Shincheonji Church of Jesus), nou moviment religiós cristià fundat a Corea del Sud
* Síndrome de Creutzfeldt-Jakob, malaltia degenerativa mortal del cervell
* SCJ també és el codi de l'UCI del Scott-Marcondes César, equip ciclista del Brasil
* S.C.J. també és la sigla de les Serventes del Sagrat Cor de Jesús, congregació religiosa femenina catòlica de dret pontifici
# Hypsiboas pardalis

Hypsiboas pardalis és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Nascimento, L.B., Caramaschi, U. & Silvano, D. 2004. Hypsiboas pardalis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Instal·lació

«Instal·lació» té aquests significats:
* Instal·lació artística, gènere d'art contemporani on s'utilitza l'espai d'exposició per crear un ambient o una experiència global en la que intervenen diversos sentits o el cos sencer de l'espectador
* Instal·lació constructiva, xarxa o equip fix que permet el subministrament i operació dels serveis que ajuden els edificis a complir les funcions per a les quals han estat dissenyats
* Instal·lació elèctrica, circuits elèctrics destinats a un ús específic i que compten amb els equips necessaris per assegurar el correcte funcionament d'ells i els aparells elèctrics connectats a aquests
* Instal·lació videogràfica o videoinstal·lació, instal·lació basada en la difusió d'un o diversos vídeos
# Institució Teresiana

La Institució Teresiana, amb les sigles I.T., és una associació internacional de professionals laics de l'Església Catòlica fundada el 1911 per Pedro Poveda Castroverde. Compta amb diversos projectes, centres educatius i universitaris, centres culturals i socials, publicacions i editorials.

## Trajectòria

Des del 1913 edita la revista Crítica, dirigida des de l'inici per dones, i amb un gran ventall de col·laboradors. Entre els anys 50 i 60 editaren un tebeo, Molinete, per formar la infància.
El fundador, Pedro Poveda Castroverde, fou canonitzat el 4 de maig del 2003 per Joan Pau II. Victoria Díez Bustos de Molina, educadora i membre de la Institució Teresiana, també fou beatificada i reconeguda com a màrtir per Joan Pau II el 1993. La primera directora general de l'associació, Josefa Segovia Morón, està també en procés de beatificació.
La institució compta amb projectes educatius a trenta països de quatre continents: Espanya, Mèxic, Colòmbia, Veneçuela, Xile, Filipines, Irlanda, Índia, Brasil, Bolívia i l'Uruguai.

## Referències

* ↑ Associazioni internazionali di fedeli Vatican.va
* ↑ Marisa Rodríguez Abancéns. Pedro Poveda: Mansedumbre y provocación. Narcea Ediciones, 1 abril 2003, p. 106–. ISBN 978-84-277-1430-4.
* ↑ ELPAIS.es «Miles de fieles arropan al Papa en la canonización de cinco beatos españoles» (en castellà). El País [Madrid], 04-05-2003. ISSN: 1134-6582.
* ↑ ElPais. «Vandalizan el grafiti más viejo e inspirador de Montevideo» (en castellà). [Consulta: 5 setembre 2019].
* ↑ «María Josefa Segovia Morón | Real Academia de la Historia». [Consulta: 5 setembre 2019].