# Samuel Eto'o

Samuel Eto'o Fils (Nkon, Yaoundé, Camerun, 10 de març del 1981) és un exfutbolista camerunès d'ètnia bamoun amb nacionalitat espanyola. Exjugador de la selecció de futbol del Camerun i del Futbol Club Barcelona, actualment està retirat. Es va retirar el 7 de setembre de 2019. Eto'o ha estat guardonat amb el premi de Futbolista africà de l'any els anys 2003, 2004, 2005 i 2010, i és l'únic jugador africà en haver-ho aconseguit en quatre ocasions.

## Primers anys

Samuel Eto'o és el fill d'un comptable d'una constructora que es va traslladar des de Douala a Yaoundé, la capital del país. Va néixer a Nkon, un poblat molt proper a la ciutat. Quan tenia 2 anys, la família es va traslladar a viure a Yaoundé i quan en va fer 6, se'n va tornar a Douala.

## Carrera esportiva
### Real Madrid

La trajectòria de Samuel Eto'o Fils es caracteritza per la seva precocitat i per la seva contundència. Amb unes condicions físiques excepcionals, el davanter camerunès ja va fer el salt al futbol europeu ben aviat, en la temporada 1997-98, quan el Reial Madrid va contractar-lo i va cedir-lo al CD Leganés (2a Divisió) quan només tenia 16 anys. Amb 17 anys i 3 mesos, ja va ser el jugador més jove del Mundial de França 98. Era l'únic dels 704 inscrits en la competició que havia nascut els anys vuitanta.
Després de disputar 30 partits amb el club i marcar només quatre gols, va tornar a Madrid al final de la temporada 1998/99. El gener de 1999 va ser cedit al RCD Espanyol, amb el qual només va jugar un partit, contra el Reial Valladolid a la Copa del Rei.

### RCD Mallorca

La temporada 1999-00 va tornar de nou al Reial Madrid, aleshores entrenat per John Benjamin Toshack, qui va aconsellar que fos cedit, aquesta vegada al RCD Mallorca, on va aterrar el 19 de febrer de 2000 i on va militar durant quatre temporades. En aquesta etapa, el club mallorquí compartia els drets sobre el jugador amb el Reial Madrid. Com a jugador mallorquinista va esdevenir el màxim golejador de l'entitat balear en tota la seva història a la Lliga, amb 54 gols.
El Reial Madrid, la presidència del qual havia guanyat Florentino Pérez, va intentar vendre'l per 7 milions d'euros al Deportivo de La Corunya, però Eto'o s'hi va negar i va restar de nou cedit al Mallorca, després de guanyar la medalla d'or en els Jocs Olímpics de Sydney amb la selecció del seu país, davant d'Espanya.
La temporada 2001-2002, amb Luis Aragonés com a entrenador, va jugar 33 partits, va marcar 13 gols i el Mallorca va disputar la primera fase de la Champions League. En la següent, però, amb aragonès a l'Atlètic de Madrid, Eto'o, que es va deixar portar pel seu temperament, va viure un any negatiu, amb targetes i expulsions.
El 2003, però, va conquerir la Copa del Rei, amb un gran partit a la final (va marcar 2 dels 3 gols que va encaixar el Recreativo de Huelva). A més, en aquesta temporada 2002-2003, va recuperar l'olfacte golejador i va marcar 15 gols a la Lliga i 5 a la Copa. Tot i que ell volia anar a un equip més important, va jugar una temporada més en l'equip balear, amb Aragonés, que els va salvar del descens gràcies als 9 gols que Eto'o va marcar en els vuit últims partits. Aquell any va guanyar la seva primera Pilota d'Or d'Àfrica, guardó que reeditaria el 2004.

### FC Barcelona

Arriba al Barça l'estiu del 2004 després d'unes llargues negociacions amb el RCD Mallorca i Reial Madrid i del pagament d'un traspàs de 24 milions d'euros. Amb la seva arribada, Eto'o es converteix en el primer jugador camerunès de la història del FC Barcelona.
El seu primer any al Barça va significar la seva primera Lliga, competint en popularitat amb el "mediàtic" Ronaldinho. Eto'o, als seus vint-i-quatre anys, tenia ja, a més de dues Pilotes d'Or africanes, un envejable palmarès, amb dues Copes d'Àfrica (2000 i 2002), un or olímpic, una Copa del Rei amb el Mallorca i una Lliga amb el Barça.
Durant la Lliga es va comportar com una persona madura i no es va extralimitar amb els àrbitres ni amb els rivals, com solia ser habitual en ell i com va passar en la celebració del títol, quan va tenir una polèmica sortida de to en referir al Reial Madrid. Tot i que es va retractar de les seves paraules, el Comitè de Competició li va imposar una multa de 12.000 euros.
El seu gran objectiu era ser pichichi, però a Eto'o no li van atribuir un dels gols que ell i l'àrbitre van comptabilitzar i es va quedar a un d'igualar al que finalment seria màxim golejador, l'uruguaià del Vila-real Diego Forlán.
Tot i repetir una vegada i una altra que al Barça era feliç, dues setmanes abans d'acabar la temporada ja va reivindicar una millora de contracte, convençut que anava a ser Pitxitxi i Bota d'Or, però en els dos últims partits no va veure porta i fins i tot va fallar un penal, desequilibrat per l'ansietat. Tot i així, la directiva va escoltar les seves demandes i li va millorar el contracte, ampliant-lo fins a l'any 2010, com es faria amb Deco i Ronaldinho.
L'any 2005 va obtenir el premi del Fifa World Player al tercer millor jugador del món i durant aquella mateixa temporada va aconseguir el Pitxitxi de la lliga espanyola en marcar 26 gols. A nivell col·lectiu, el Barça va ser campió de la lliga espanyola i de la Champions League.
La següent temporada va ser l'altra cara de la moneda: Eto'o, a causa d'una lesió, es va perdre la primera meitat de la temporada i el seu equip va patir una sequera total de títols, deixant escapar la lliga en les darreres jornades.
El 28 de setembre del 2006 es lesiona de gravetat jugant un partit de Champions League davant el Werder Bremen i és baixa amb l'equip català per als cinc mesos següents. El 25 de febrer del 2007, torna a jugar com a titular marcant un gol, fent respirar una altra vegada l'optimisme al camp del Barça.
Durant l'estiu del 2008 es produeix el canvi de l'entrenador al primer equip del FC Barcelona (Frank Rijkard és substituït per Pep Guardiola) i es pren la decisió de procedir a una renovació de les figures més destacades de l'equip, donat el pobre rendiment dels últims dos anys (Ronaldinho és transferit a l'AC Milan i Deco al Chelsea FC). Samuel Eto'o és assenyalat inicialment pel nou entrenador com a candidat a ser transferit i el club comença els contactes tant per a aconseguir el seu traspàs com per a la seva substitució. Tanmateix, va passant l'estiu i finalment no es concreta la sortida del jugador camerunès, a la vegada que es posa en relleu la disposició del nou entrenador de comptar amb ell per a la temporada següent i la del jugador a implicar-se amb la nova etapa de l'equip.
Finalment, l'estiu del 2009 marxa del Futbol Club Barcelona amb destinació Milà per a jugar amb l'Inter. L'acord entre ambdós clubs suposa la transferència del jugador suec Zlatan Ibrahimovic al Barça, a més del pagament de 45 milions d'euros al club llombard.
Eto'o és internacional absolut amb la selecció de Camerun, de la qual n'és un dels seus principals referents, tant a nivell esportiu com simbòlic.

## Vida personal

Al seu país, on és més popular que el mateix president, hi ha una escola de futbol apadrinada per Eto'o, l'École de Football des Brasseries du Cameroun, inaugurada pel president Joan Laporta i un centre de formació que també compta amb el patrocini de Samuel, la Kadji Sport Academy. Gràcies també a la seva fama, funcionen a ple rendiment una penya oficial anomenada Association des Supporters F. C. Barcelona i una altra a la Universitat de Douala, la població on es va criar el futbolista. A més, es publica una revista mensual, Etoogol, que segueix la trajectòria del capità de la selecció camerunesa.
Eto'o dedica tot el temps que pot a la seva esposa, Georgette i als seus dos fills, Maella i Étienne, que vol seguir els seus passos, i manté contacte habitual amb qui ell anomena "el meu germà Blanc", el davanter Albert Luque, qui el va ajudar molt quan ambdós militaven a les files del RCD Mallorca. Implicat en causes solidàries, el seu objectiu és convertir-se en el número 1 del món, no només com a futbolista, sinó també en la seva lluita contra el racisme i en l'ajuda als nens desemparats d'Àfrica.
Té dos germans també futbolistes, David i Etienne Eto'o.

### Camerun

El setembre de 2021, Samuel Eto'o, va anunciar la seva candidatura a la presidència de la Federació de Futbol del Camerun (Fecafoot).

## Estadístiques de carrera
### Club

Aparicions i gols per club, temporada i competició :
| Club | Temporada | Lliga | Lliga | Lliga | Copa | Copa | Europa | Europa | Altres | Altres | Total | Total |
| Club | Temporada | Divisió | Part. | Gols | Part. | Gols | Part. | Gols | Part. | Gols | Part. | Gols |
| CD Leganés (cedit) | 1997–98 | Segona Divisió | 28 | 3 | 2 | 1 | 0 | 0 | — | — | 30 | 4 |
| Reial Madrid CF | 1998–99 | La Liga | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | — | — | 1 | 0 |
| Reial Madrid CF | 1999–2000 | La Liga | 2 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 | 1 | 0 | 6 | 0 |
| Reial Madrid CF | Total | Total | 3 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 | 1 | 0 | 7 | 0 |
| RCD Espanyol (cedit) | 1998–99 | La Liga | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | — | — | 1 | 0 |
| RCD Mallorca | 1999–00 (cedit) | La Liga | 13 | 6 | 0 | 0 | — | — | — | — | 13 | 6 |
| RCD Mallorca | 2000–01 | La Liga | 28 | 11 | 5 | 2 | — | — | — | — | 33 | 13 |
| RCD Mallorca | 2001–02 | La Liga | 30 | 6 | 1 | 1 | 9 | 3 | — | — | 40 | 10 |
| RCD Mallorca | 2002–03 | La Liga | 30 | 14 | 6 | 5 | 0 | 0 | — | — | 36 | 19 |
| RCD Mallorca | 2003–04 | La Liga | 32 | 17 | 2 | 0 | 7 | 4 | 2 | 1 | 43 | 22 |
| RCD Mallorca | Total | Total | 133 | 54 | 14 | 8 | 16 | 7 | 2 | 1 | 165 | 70 |
| FC Barcelona | 2004–05 | La Liga | 37 | 25 | 1 | 0 | 7 | 4 | — | — | 45 | 29 |
| FC Barcelona | 2005–06 | La Liga | 34 | 26 | 0 | 0 | 11 | 6 | 2 | 2 | 47 | 34 |
| FC Barcelona | 2006–07 | La Liga | 19 | 11 | 2 | 1 | 3 | 1 | 3 | 0 | 27 | 13 |
| FC Barcelona | 2007–08 | La Liga | 18 | 16 | 3 | 1 | 7 | 1 | — | — | 28 | 18 |
| FC Barcelona | 2008–09 | La Liga | 36 | 30 | 4 | 0 | 12 | 6 | — | — | 52 | 36 |
| FC Barcelona | Total | Total | 144 | 108 | 10 | 2 | 40 | 18 | 5 | 2 | 199 | 130 |
| Inter de Milà | 2009–10 | Serie A | 32 | 12 | 2 | 1 | 13 | 2 | 1 | 1 | 48 | 16 |
| Inter de Milà | 2010–11 | Serie A | 35 | 21 | 4 | 5 | 10 | 8 | 4 | 3 | 53 | 37 |
| Inter de Milà | 2011–12 | Serie A | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 |
| Inter de Milà | Total | Total | 67 | 33 | 6 | 6 | 23 | 10 | 6 | 4 | 102 | 53 |
| Anzhi Makhachkala | 2011–12 | Russian Premier League | 22 | 13 | 1 | 0 | 0 | 0 | — | — | 23 | 13 |
| Anzhi Makhachkala | 2012–13 | Russian Premier League | 25 | 10 | 3 | 2 | 16 | 9 | — | — | 44 | 21 |
| Anzhi Makhachkala | 2013–14 | Russian Premier League | 6 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | — | — | 6 | 2 |
| Anzhi Makhachkala | Total | Total | 53 | 25 | 4 | 2 | 16 | 9 | — | — | 73 | 36 |
| Chelsea FC | 2013–14 | Premier League | 21 | 9 | 3 | 0 | 9 | 3 | 2 | 0 | 35 | 12 |
| Everton FC | 2014–15 | Premier League | 14 | 3 | 1 | 0 | 4 | 1 | 1 | 0 | 20 | 4 |
| UC Sampdoria | 2014–15 | Serie A | 18 | 2 | — | — | — | — | — | — | 18 | 2 |
| Antalyaspor | 2015–16 | Süper Lig | 31 | 20 | 1 | 0 | — | — | — | — | 32 | 20 |
| Antalyaspor | 2016–17 | Süper Lig | 30 | 18 | 0 | 0 | — | — | — | — | 30 | 18 |
| Antalyaspor | 2017–18 | Süper Lig | 15 | 6 | 0 | 0 | — | — | — | — | 15 | 6 |
| Antalyaspor | Total | Total | 76 | 44 | 1 | 0 | — | — | — | — | 77 | 44 |
| Konyaspor | 2017–18 | Süper Lig | 13 | 6 | 1 | 0 | — | — | — | — | 18 | 6 |
| Qatar SC | 2018–19 | Qatar Stars League | 17 | 6 | 3 | 3 | — | — | 3 | 1 | 23 | 10 |
| Total carrea | Total carrea | Total carrea | 587 | 293 | 46 | 22 | 111 | 48 | 20 | 8 | 764 | 371 |
* ↑ Aparicions al Campionat del Món de Clubs
* 1 2 Aparicions a la Supercopa d'Espanya
* ↑ Dos aparicions a la Supercopa d'Espanya, una aparició a la Supercopa d'Europa
* 1 2 Aparicions a la Supercoppa Italiana
* ↑ Una aparició i dos gols a Supercoppa Italiana, una aparició a Supercopa d'Europa, dos aparicions i un gol al Campionat del Món de Clubs
* 1 2 Aparicions a l'League Cup
* ↑ Aparicions als playoff de la lliga i Copa de l'Emir de Qatar

### Internacional

Aparicions i gols per selecció i any :
| Selecció nacional | Anys | Part. | Gols |
| Camerun | 1997 | 3 | 0 |
| Camerun | 1998 | 5 | 0 |
| Camerun | 1999 | 1 | 0 |
| Camerun | 2000 | 9 | 5 |
| Camerun | 2001 | 9 | 2 |
| Camerun | 2002 | 13 | 5 |
| Camerun | 2003 | 7 | 2 |
| Camerun | 2004 | 9 | 4 |
| Camerun | 2005 | 6 | 1 |
| Camerun | 2006 | 5 | 5 |
| Camerun | 2007 | 3 | 1 |
| Camerun | 2008 | 11 | 11 |
| Camerun | 2009 | 8 | 5 |
| Camerun | 2010 | 12 | 8 |
| Camerun | 2011 | 9 | 4 |
| Camerun | 2012 | 2 | 0 |
| Camerun | 2013 | 4 | 2 |
| Camerun | 2014 | 3 | 1 |
| Total | Total | 118 | 56 |

## Palmarès
### Campionats estatals

* 3 Lligues espanyoles (FC Barcelona, 2004-05, 2005-06 i 2008-09)
* 2 Supercopes d'Espanya (FC Barcelona, 2005 i 2006)
* 2 Copes del Rei (Reial Mallorca, 2002-03 i FC Barcelona, 2008-09)
* 2 Copa Catalunya (FC Barcelona, 2004-05 i 2006-2007)
* 1 Coppa Italia (Inter de Milà, 2009-10)
* 1 Lliga italiana (Inter de Milà, 2009-10)

### Copes internacionals

* 1 Copa Intercontinental (Reial Madrid, 1998)
* 1 Campionat del Món de Clubs (Inter de Milà, 2010)
* 2 Copa Africana de Nacions (Selecció del Camerun, 2000 i 2002)
* 1 Medalla d'or de Futbol als Jocs Olímpics d'estiu del 2000 (Selecció del Camerun)
* 4 Lligues de Campions (Reial Madrid, 1999-00), (FC Barcelona, 2005-06, 2008-09), (Inter de Milà, 2009-10).

### Distincions individuals

* Elegit millor davanter de la Lliga de Campions 2005-2006, per la UEFA.
* Elegit millor Futbolista africà de l'any durant quatre anys: 2003, 2004, 2005 i 2010, per davant de jugadors com Drogba o Essien.
* Pitxitxi de la lliga en 1 ocasió (Temporada 2005-2006).
* Tercer golejador europeu el 2006.
* Tercer millor jugador del món la temporada 2005-2006, per la FIFA.

## Notes i referències

* ↑ Eto'o, Samuel et al. Raça de campió. Editat per EDECASA (Grupo Zeta), 1a Edició (2005)
* ↑ «La revancha de Eto'o». Fox Sport. Arxivat de l'original el 28 octubre 2010. [Consulta: 20 octubre 2006].
* ↑ «QUI SUIS JE ? Samuel, Eto´o Fils». Arxivat de l'original el 9 de novembre 2007. [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ «Samuel Eto'o - Football Stats - Antalyaspor - Age 34 - Soccer Base». soccerbase.com. Arxivat de l'original el 10 març 2014.
* ↑ «Eto'o». Soccerway. Arxivat de l'original el 13 agost 2013. [Consulta: 9 abril 2014].
* ↑ «Samuel Eto'o » Club matches». Worldfootball. Arxivat de l'original el 6 gener 2017.
* ↑ «Samuel Eto'o Fils - Century of International Appearances». rsssf.com. Arxivat de l'original el 4 març 2016. [Consulta: 3 juny 2016].
* ↑ Samuel Eto'o Fils – Goals in International Matches Arxivat 4 March 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation

## Enllaços externs

* Selecció dels millors gols
Samuel Eto'o amb el Barça - Plantilles de navegació :
FC Barcelona 2004-051 V. Valdés · 2 Belletti · 3 Motta · 4 Márquez · 5 Puyol · 6 Xavi · 7 Larsson · 8 Giuly · 9 Eto'o · 10 Ronaldinho · 11 Maxi López · 12 Van Bronckhorst · 14 Gerard · 15 Edmílson · 16 Sylvinho · 18 Gabri · 19 Navarro · 20 Deco · 22 Albertini · 23 Oleguer · 24 Iniesta · 25 Jorquera · 28 Rubén · 30 Messi · 32 Damià · 34 Sergio · Entrenador Frank Rijkaard
El Barça Campió d'Europa 2005-20061 Víctor Valdés · 2 Belletti · 3 Motta · 4 Márquez · 5 Puyol · 6 Xavi · 7 Larsson · 8 Giuly · 9 Eto'o · 10 Ronaldinho · 11 Maxi · 12 Gio · 14 Ezquerro · 15 Edmílson · 16 Sylvinho · 17 Van Bommel · 18 Gabri · 19 Messi · 20 Deco · 23 Oleguer · 24 Iniesta · Entrenador Frank Rijkaard
FC Barcelona 2006-071 V. Valdés · 2 Belletti · 3 Motta · 4 Márquez · 5 Puyol · 6 Xavi · 7 Guðjohnsen · 8 Giuly · 9 Eto'o · 10 Ronaldinho · 11 Zambrotta · 12 Van Bronckhorst · 15 Edmílson · 16 Sylvinho · 18 Ezquerro · 19 Messi · 20 Deco · 21 Thuram · 22 Saviola · 23 Oleguer · 24 Iniesta · 25 Jorquera · 26 Olmo · 28 Rubén · Entrenador Frank Rijkaard
FC Barcelona 2007-081 V. Valdés · 3 Milito · 4 Márquez · 5 Puyol · 6 Xavi · 7 Guðjohnsen · 8 Iniesta · 9 Eto'o · 10 Ronaldinho · 11 Zambrotta · 13 Pinto · 14 Henry · 15 Edmílson · 16 Sylvinho · 17 Gio dos Santos · 18 Ezquerro · 19 Messi · 20 Deco · 21 Thuram · 22 Abidal · 23 Oleguer · 24 Touré Yaya · 25 Jorquera · 27 Bojan · 30 Víctor Sánchez · 33 Pedro · 36 Víctor Vázquez · 37 Fali · 38 Rueda · Entrenador Frank Rijkaard
El Barça del Triplet (2008-2009)1 Víctor Valdés  · 2 Cáceres  · 3 Piqué  · 4 Márquez  · 5 Puyol  · 6 Xavi  · 7 Guðjohnsen  · 8 Iniesta  · 9 Eto'o  · 10 Messi  · 11 Bojan  · 13 Pinto  · 14 Henry  · 15 Keita  · 16 Sylvinho  · 18 Milito  · 20 Dani Alves  · 21 Hleb  · 22 Abidal  · 24 Touré Yaya  · 25 Jorquera  · 27 Pedro  · 28 Busquets  · 29 Víctor Sánchez  · Entrenador Pep Guardiola :
Samuel Eto'o amb la selecció camerunesa - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol del Camerun – Copa del Món Futbol de 1998
1 Songo'o •
2 Elanga •
3 Wome •
4 Song •
5 Kalla •
6 Njanka •
7 Omam-Biyik •
8 Angibeaud •
9 Tchami •
10 M'Boma •
11 Eto'o •
12 Lauren •
13 Abanda •
14 Simo •
15 N'Do •
16 William •
17 Pensée •
18 Ipoua •
19 Mahouvé •
20 Olembé •
21 Job •
22 Alioum •
Seleccionador: Le Roy
Selecció de futbol del Camerun – Copa del Món Futbol de 2002
1 Boukar •
2 Tchato •
3 Wome •
4 Song •
5 Kalla •
6 Njanka •
7 N'Do •
8 Geremi •
9 Eto'o •
10 M'Boma •
11 N'Diefi •
12 Lauren •
13 Mettomo •
14 Epalle •
15 Alnoudji •
16 Songo'o •
17 Foé •
18 Suffo •
19 Djemba-Djemba •
20 Olembé •
21 Job •
22 Kameni •
23 N'Gom Kome •
Seleccionador: Schäfer
Selecció de futbol del Camerun – Copa del Món de Futbol 2010
1 Kameni •
2 Assou-Ekotto •
3 N'Koulou •
4 R. Song •
5 Bassong •
6 A. Song •
7 N'Guémo •
8 Geremi •
9 Eto'o (c) •
10 Emana •
11 Makoun •
12 Bong •
13 Choupo-Moting •
14 Chedjou •
15 Webó •
16 Hamidou •
17 Idrissou •
18 Enoh •
19 Mbia •
20 Mandjeck •
21 Matip •
22 Assembé •
23 Aboubakar •
Entrenador: Le Guen
Selecció de futbol del Camerun – Copa del Món de Futbol 2014
1 Feudjou •
2 Assou-Ekotto •
3 N'Koulou •
4 Djeugoué •
5 Nounkeu •
6 Song •
7 N'Guémo •
8 Moukandjo •
9 Eto'o  •
10 Aboubakar •
11 Makoun •
12 Bedimo •
13 Choupo-Moting •
14 Chedjou •
15 Webó •
16 Itandje •
17 Mbia •
18 Enoh •
19 Olinga •
20 Salli •
21 Matip •
22 Nyom •
23 N'Djock •
Entrenador: Finke :
Samuel Etoo - Premis i guardons :
Golden Foot
2003: Baggio
2004: Nedvěd
2005: Xevtxenko
2006: Ronaldo
2007: Del Piero
2008: Roberto Carlos
2009: Ronaldinho
2010: Totti
2011: Giggs
2012: Ibrahimović
2013: Drogba
2014: Iniesta
2015: Eto'o
2016: Buffon
2017: Casillas
2018: Cavani
2019: Modrić
2020: C. Ronaldo
2021: Salah
Futbolista africà de l'anyPremi atorgat per France Football
1970: Keïta
1971: Sunday
1972: Souleymane
1973: Bwanga
1974: Moukila
1975: Faras
1976: Milla
1977: Dhiab
1978: Razak
1979: N'Kono
1980: Manga-Onguéné
1981: Belloumi
1982: N'Kono
1983: El Khatib
1984: Abega
1985: Timoumi
1986: Zaki
1987: Madjer
1988: Bwalya
1989: Weah
1990: Milla
1991: Pele
1992: Pele
1993: Pele
1994: Weah
Premi atorgat per la CAF
1992: Pele
1993: Yekini
1994: Amunike
1995: Weah
1996: Kanu
1997: Ikpeba
1998: Hadji
1999: Kanu
2000: M'Boma
2001: Diouf
2002: Diouf
2003: Eto'o
2004: Eto'o
2005: Eto'o
2006: Drogba
2007: Kanouté
2008: Adebayor
2009: Drogba
2010: Eto'o
2011: Touré Yaya
2012: Touré Yaya
2013: Touré Yaya
2014: Touré Yaya
2015: Aubameyang
2016: Mahrez
2017: Salah
2018: Salah
2019: Mané
2020-21: Premi no entregat
2022: Mané
2023: Osimhen
Màxims golejadors de la lliga espanyola de futbol
1929: Bienzobas
1930: Gorostiza
1931: Bata
1932: Bata
1933: Olivares
1934: Lángara
1935: Lángara
1936: Lángara
1940: Unamuno
1941: Pruden
1942: E. Suárez
1943: Martín
1944: E. Suárez
1945: Zarra
1946: Zarra
1947: Zarra
1948: Pahiño
1949: César
1950: Zarra
1951: Zarra
1952: Pahiño
1953: Zarra
1954: Di Stéfano
1955: Arza
1956: Di Stéfano
1957: Di Stéfano
1958: Badenes, Di Stéfano & Ricardo
1959: Di Stéfano
1960: Puskás
1961: Puskás
1962: Seminario
1963: Puskás
1964: Puskás
1965: Ré
1966: Aragonés & Vavá
1967: Waldo
1968: Uriarte
1969: Amancio & Gárate
1970: Amancio, Aragonés & Gárate
1971: Gárate & Rexach
1972: Porta
1973: Marianín
1974: Quini
1975: Carlos
1976: Quini
1977: Kempes
1978: Kempes
1979: Krankl
1980: Quini
1981: Quini
1982: Quini
1983: Rincón
1984: Da Silva & Juanito
1985: Sánchez
1986: Sánchez
1987: Sánchez
1988: Sánchez
1989: Baltazar
1990: Sánchez
1991: Butragueño
1992: Manolo
1993: Bebeto
1994: Romário
1995: Zamorano
1996: Pizzi
1997: Ronaldo
1998: Vieri
1999: Raúl
2000: Salva
2001: Raúl
2002: Tristán
2003: Makaay
2004: Ronaldo
2005: Forlán & Eto'o
2006: Eto'o
2007: Van Nistelrooy
2008: Güiza
2009: Forlán
2010: Messi
2011: C. Ronaldo
2012: Messi
2013: Messi
2014: C. Ronaldo
2015: C. Ronaldo
2016: L. Suárez
2017: Messi
2018: Messi
2019: Messi
2020: Messi
2021: Messi
2022: Benzema
2023: Lewandowski
2024: Dovbyk :