OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chavanatte

Chavanatte és un municipi francès, es troba al departament del Territori de Belfort i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2004 tenia 370 habitants.

## Geografia

El municipi se situa a 21 km de Belfort, capital del departament.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2004 |
| 79 | 82 | 88 | 104 | 129 | 127 | 146 |
# Port de Colomers

El Pòrt de Colomèrs és una collada que es troba en el límit dels termes municipals de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) i Naut Aran (Vall d'Aran), dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El coll està situat a 2.603,4 metres d'altitud, entre el Tuc de Serreta (NNO) i la Tuqueta deth Pòrt (SSE); comunica la Vall de Colieto (O) i el Circ de Colomèrs (E).

## Rutes

Ambdues rutes coincideixen amb els dos trams que uneixen els dos refugis:
* Per la Vall de Colieto, des del Refugi Joan Ventosa i Calvell: abandonant el tàlveg de la vall al sud del Bony dels Estanyets de Colieto i seguint direcció est, per girar després cap al nord-est i vorejar la riba oriental de l'Estany Tort de Colieto, i buscar finalment el coll a llevant.
* Per la Vall d'Aiguamòg, des del Refugi de Colomèrs: Direcció sud, seguint la riba occidental del Estanh Major de Colomèrs, Estanh Mòrt i Estanhets deth Pòrt.

## Vistes

* Estanys de Colieto i Pòrt de Colomèrs vistos des del Bony dels Estanyets de Colieto
* Pòrt de Colomèrs vist des de la Vall de Colieto
* Estanhets deth Pòrt, Pòrt de Colomèrs i Tuc de Serreta vistos des del Circ de Colomèrs

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pòrt de Colomèrs. [Consulta: 21/09/2013]
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Enneapterygius namarrgon

Enneapterygius namarrgon és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu fins als 5 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Territori del Nord (Austràlia).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Boursin

El boursin és la marca comercial d'una pasta per a untar creada el 1957 per François Boursin que fou comercialitzada industrialment a partir de 1963 per la formatgeria Boursin a Croisy-sur-Eure (Eure).
La seva base és de formatge de vaca pasteuritzada, amb pasta fresca salada i s'hi afegeix una barreja d'all i fines herbes. Conté un 40% de matèria grassa i té un pes mitjà de 150 grams. Es presenta amb forma cilíndrica.
El 1990 la marca Boursin va passar al grup Unilever. Aquest darrer va anunciar la venda de la companyia el 2007, que va passar al grup Bel.
La fàbrica actual se situa a Croisy-sur-Eure al costat de Pacy-sur-Eure. La marca va realitzar una xifra de vendes de 100M€ el 2006.

## Altres untables, als Països Catalans

A França no es ven ni és coneguda la marca Philadelphia, sent l'untable més similar una marca francesa anomenada Saint-Moret. En canvi, sí que és coneguda la marca Boursin, que no és gens popular o directament no es comercialitza en altres llocs, com als Països Catalans, per exemple.
Altres marques d'aliments untables de base de formatge conegudes i utilitzades als Països Catalans són l'esmentat formatge Philadelphia o, també del grup francès Bel, Kiri i La vache qui rit.

## Enllaços externs

* Le site du Boursin
# Frontera entre l'Índia i Sri Lanka

La frontera entre l'Índia i Sri Lanka és totalment marítima i està situat a l'oceà Índic. Anteriorment els dos territoris eren colònies de l'Imperi Britànic, i la qüestió es planteja en la independència el 1947 del Raj britànic i de Ceilan l'any següent.
Els dos països estan separats per l'estret de Palk amb una amplada que varia des de 64 fins a 137 quilòmetres. Ambdós països comparteixen el Pont d'Adam, arxipèlag consisteix en bancs de sorra amb d'un costat l'illa índia de Pamban i de l'altra l'illa de Sri Lanka de Mannar.
Els dos països en disputen l'estatut de l'illa de Katchatheevu, finalment atorgada al juny de 1974 a Sri Lanka. En març de 1976 les fronteres foren reconegudes durant tot el golf de Mannar i l'estret de Palk; al juliol de 1976, les coordenades de la unió amb les Maldives s'ha ajustat a 04° 47.04′ N, 77° 01.40′ E﻿ / ﻿4.78400°N,77.02333°E﻿ / 4.78400; 77.02333 en ple mar de les Lacadives.
L'acord sobre la delimitació de la zona marítima va entrar en vigor l'1 de setembre de 1976.

## Referències

* ↑ Tractat de Sri Lanka
* ↑ (anglès) Maritime Zones Law No. 22 of 1 September 1976
# Plaça de sa Mora

La plaça de sa Mora, originalment anomenada del Carril, és una plaça de la ciutat Manacor. Està situada davant l'estació ferroviària i connecta l'avinguda d'es Tren amb el carrer de Lleó XIII. Situada en un extrem hi destaca la font de sa Mora, l'obra d'estil modernista més remarcable i important de la plaça i de la ciutat. Es tracta d'un conjunt arquitectònic culminat amb una escultura que representa a una dona amb un fanal.

## Història

A finals del segle XIX es produí un augment demogràfic que suposà la creació dels primers eixamples de Manacor. Vinculat amb l'arribada del tren el 1879, la ciutat experimentà un procés d'urbanització al voltant de l'estació ferroviària. La manca d'espai públic dels nous eixamples afavoriren la creació de noves places i passejos públics, com és el cas de la plaça de sa Mora.
Encara que el projecte municipal data de l'any 1874, la plaça no va ser inaugurada fins al 23 de juliol de l'any 1911. Aquell mateix dia, el rector beneí també la nova font, anomenada de sa Mora, tot i que ho va fer de mala gana ja que, segons ell, el conjut escultòric femení ''mostrava massa pell per poca roba''. Els diversos noms que ha rebut la plaça són: del Carril, León XIII i General Goded.

### Font de sa Mora

La font de sa Mora és l'obra d'estil modernista més important de la ciutat. Fou un regal de l'Ajuntament al poble de Manacor. L'arquitecte català i col·laborador d'Antoni Gaudí, Joan Rubió fou l'autor dels plànols i l'obra fou executada pel mestre Damet.
Un dels elements a destacar és una bassa excavada al terra per on es baixava a la font, encara que actualment ja no tengui aquesta funció. D'altra banda, el conjunt arquitectònic és aixecat per dues columnes inclinades de manera convergent. La peanya, de formes sinuoses, és decorada amb un trencadís de rajoles marrons i blanques.
A la part superior es troba el conjunt escultòric, format per un pedestal i una figura femenina: sa Mora. Feta de ferro fos amb motle, l'estàtua representa una dona jove de fisonomia subsahariana. Té els braços alçats i sosté un fanal. Avui en dia, el conjunt artístic encara forma par de l'enllumenat públic.

## Referències

* 1 2 «Podeu endevinar quina és aquesta plaça manacorina?» (en català).
* 1 2 3 4 «Sa Mora. Tasques de neteja i restauració de l'escultura femenina de la plaça de la font de sa Mora, Manacor, Mallorca» (en català).
* ↑ «Aportacions gràfiques a l'evolució urbana de Manacor» (en català).
* 1 2 «CATÀLEG D’ELEMENTS I ESPAIS PROTEGITS DEL TERME MUNICIPAL DE MANACOR» (en català).
# Els Sumidors (Sant Pere de Ribes)

Els Sumidors és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada a ponent del Puig dels Sumidors. És un edifici aïllat de planta rectangular entorn el qual hi ha adossats diversos cossos. Consta de planta baixa i pis i té la coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. S'hi accedeix per un portal d'arc pla arrebossat que es troba descentrat en el frontis, al voltant del qual s'hi distribueixen diverses finestres d'arc pla arrebossat. En un costat del frontis hi ha adossat un petit pou quadrangular. A les façanes laterals hi ha adossats cossos d'un sol nivell d'alçat, mentre que a la posterior hi ha un corral en estat ruïnós que queda tancat per un baluard. L'acabat exterior és arrebossat de color terrós.

## Història

Segons algunes fonts, els Sumidors està documentat des de l'any 1482 i apareix anomenat en un capbreu d'Olivella de l'any 1681. Al cadastre de l'any 1717 hi consta la casa de Sumidors, de la qual n'era propietari Francisco Mestre del Racó i masover Josep Massó. L'any 1827 s'esmenta un tal Josep Carreras, dit "Sumidor".

## Referències

* 1 2 «Els Sumidors». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* 1 2 Els Sumidors, Mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona
# Can Moragues (Palafrugell)

Can Moragues és una obra de Palafrugell (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de planta baixa i tres pisos amb habitatge al pisos i un bar restaurant als baixos. L'immoble és de planta trapezoïdal i es troba sobre el traçat de l'antiga muralla. Les obertures són emmarcades amb pedra picada: portes d'arc escarser, al primer pis trobem una llarga balconada correguda en les dues façanes i balcons simples a les altres dues plantes. Vora la cantonada totes les obertures que donen a la plaça són simulades. Hi ha, a més un àtic i una terrassa amb balustrada moderna. Els baixos són coberts amb volta de pedra arrebossada.. A dues llindes dels balcons s'hi llegeix: D.F. GIRONELL / 1843. Aquesta casa fou reformada en ser enderrocada la torre de muralla a la qual s'adossava, a l'actual cantonada.

## Història

La torre d'en Moragues era l'únic element de la muralla que restà dempeus fins entrat el segle xx. El propietari de l'edifici, Gervasi Isern, cobrà -després de diversos peritatges i al·legacions- per l'expropiació de la torre 2.410,14 pessetes, que li lliurà l'alcalde F. Sagrera, en moneda de plata, el juliol de 1910. L'any 1908 fou enderrocada la torre segons el projecte d'aliniament del carrer de Pi i Margall elaborat per l'arquitecte municipal Isidre Bosch. La recomposició de la façana en la part on s'afegia la torre significà la continuació del balcó corregut i els buits simulats. En una barana del balcó, de forja, hi ha les sagetes al·lusives a Sant Sebastià, copatró de la vila. Les fotografies antigues mostren la torre desapareguda. Era cilíndrica, alta i massissa, amb un torricó al cim, segurament molt més tardà.
La torre d'en Moragues era l'únic element de la muralla que restà dempeus fins entrat el segle xx. El propietari de l'edifici, Gervasi Isern, cobrà -després de diversos peritatges i al·legacions- per l'expropiació de la torre 2.410,14 pessetes, que li lliurà l'alcalde F. Sagrera, en moneda de plata, el juliol de 1910. L'any 1908 fou enderrocada la torre segons el projecte d'aliniament del carrer de Pi i Margall elaborat per l'arquitecte municipal Isidre Bosch. La recomposició de la façana en la part on s'afegia la torre significà la continuació del balcó corregut i els buits simulats. En una barana del balcó, de forja, hi ha les sagetes al·lusives a Sant Sebastià, copatró de la vila. Les fotografies antigues mostren la torre desapareguda. Era cilíndrica, alta i massissa, amb un torricó al cim, segurament molt més tardà.

## Referències

* 1 2 3 «Can Moragues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# Boursies

Boursies és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 302 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 297 | 318 | 285 | 239 | 243 | 285 | 302 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Charles Caudrillier | |
# Gambusia atrora

Gambusia atrora és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic.

## Referències

* ↑ «Gambusia atrora». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Lucinda, P.H.F.: Poeciliidae (Livebearers). planes 555-581. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors): Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. EDIPUCRS, Porto Alegre (Brasil). 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Postures de karate

Dins del karate hi ha diferents postures, cada un amb les seves característiques de força, flexibilitat i moviment.

## Galeria

* Heisoku dachi
* Musubi dachi
* Hachiji dachi
* Uchi hachiji dachi
* Heikō dachi
* Teiji dachi
* Renoji dachi
* Zenkutsu dachi / Fudō dachi / Sochin dachi
* Kōkutsu dachi
* Kiba dachi
* Shiko dachi
* Neko ashi dachi
* Sanchin dachi
* Hangetsu dachi
* Kosa dachi
* Moto dachi
* Sagi ashi dachi / Tsuru ashi dachi

## Enllaços externs

* Postures de karate(anglès)
# Enrique Pérez Vergara

Enrique Pérez Vergara (n. Valladolid, 1975), conegut artísticament com a Flipy, és un actor i humorista espanyol. A més és productor executiu de diversos programes de televisió.

## Carrera mediàtica
### Ràdio

* 100x100 (Cadena 100)
* No somos nadie. Col·laborador del programa fins a l'any 2007. Presentava una secció de ciència.

### Televisió

* Rufus y Navarro
* Paco y Veva
* Showmatch (Antena 3)
* ¿Quién es Tony Moog?
* Viajar
* La gran evasión (ETB)
* El Hormiguero. Col·laborador del programa des del 2006 fins a l'actualitat. Presenta la mateixa secció que al programa de ràdio No somos nadie. On tampoc no utilitza el seu nom real, sinó Flipy i actua com un científic boig.
A més va fer una aparició a un anunci de Kinder bueno, i un altre de Vodafone. També ha participat en el videoclip d'un MC: Frank T.

### Cinema

* Campamento Flipy

### Producció

És productor executiu, amb Vicente Haro, del programa Muchachada Nui, emès a La 2 de televisió espanyola, on també ha intervingut com a actor.
Fundà la productora Hill Valley amb el seu germà Rafa i Jorge Torrens, que produeix Muchachada Nui i amb el qual produí un especial de nadal que TVE estrenà el 2008 amb el títol "Es Bello Vivir", una comèdia que parodiava la clàssica pel·lícula It's a Wonderful Life, exercint de productor executiu i com a actor.
Ha produït el programa d'humor La hora de José Mota, que s'emet a TVE. Ja havia produït alguns programes de José Mota i ha aparegut a l'especial de la crisi d'any nou 2009.

## Referències

* ↑ Llista de l'equip del programa El Hormiguero Arxivat 2009-02-28 a Wayback Machine.
* ↑ Fitxa d'Enrique Pérez Vergara a la pàgina web de Cuatro Arxivat 2009-02-28 a Wayback Machine..
# Can Moragues (Sant Antoni de Vilamajor)

Can Moragues és un edifici al municipi de Sant Antoni de Vilamajor (Vallès Oriental) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es conserva documentació de Can Moragues des del segle xiii, però l'actual construcció, com ho testimonia la finestra conopial, ha de ser dels segles XV i XVI. La planta és rectangular, la teulada és a dos vessants, i la façana està sota un d'aquests vessants. La porta té 11 dovelles, una finestra conopial i un rellotge de sol, que distingeixen la part central de la façana. A una paret lateral hi ha alguns contraforts i per sobre una balconada.

## Notes

* 1 2 «Can Moragues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Big Sky

Big Sky és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 1.221 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Big Sky tenia 1.221 habitants, 573 habitatges, i 280 famílies. La densitat de població era de 2,1 habitants per km².
Dels 573 habitatges en un 18% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,7% hi vivien parelles casades, en un 3,5% dones solteres, i en un 51,1% no eren unitats familiars. En el 32,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,3% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 48% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 6,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 127,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.688 $ i la renda mediana per família de 62.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.909 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era de 31.492 $. Aproximadament el 3,2% de les famílies i el 6,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Big Sky». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Big Sky». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# War

«War» té aquests significats:
* War (àlbum), tercer disc de la formació irlandesa de rock U2
* War (grup de música),
* War (pel·lícula), film americà del 2007, dirigit per Phillip Atwell i protagonitzat per Jet Li i Jason Statham
* War (Virgínia de l'Oest), població dels Estats Units a l'estat de Virgínia de l'Oest
# Gambusia gaigei

Gambusia gaigei és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Texas (Estats Units).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Lucinda, P.H.F.: Poeciliidae (Livebearers). planes 555-581. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors): Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. EDIPUCRS, Porto Alegre (Brasil). 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Jabal

* Per a altres significats, vegeu «Jàbal (orografia)».
Al llibre del Gènesi, capítol quart, Jabal (hebreu: יָבָל בן-לֶמֶך, Yaval ben Lemech‎; àrab: جبل, Jabal) és el fill que Lèmec va tenir amb la seva primera dona Adà i germà de Jubal. També era germanastre de Tubal-Caín i Naamà, fills de Sil·là.
Se'l considera pare de la gent que viu en tendes i dels pastors nòmades. El teòleg britànic Gordon Wenham sosté que aquest vers significa que Jabal va ser el «pare» de l'estil de vida beduí.

## Referències

* ↑ Gènesi. 4:20-22
* ↑ Gordon Wenham, Gènesi 1-15 (Word, 1987), 113.
# Enypnias

Enypnias és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Cap arrodonit.
* L'obertura branquial es troba restringida a una obertura vertical tan gran com l'ample de la base de l'aleta pectoral.
* Aleta caudal arrodonida i amb 17 radis segmentats.
* Les escates poden ésser presents o absents en el cos. Si fan acte de presència, són petites (40-60 al llarg del costat), llises i una mica encastades. El cap, el pit i el ventre sempre sense escates. La base de l'aleta caudal presenta dues escates molt aspres.

## Taxonomia

* Enypnias aceras (Ginsburg, 1939)
* Enypnias seminudus (Günther, 1861)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Böhlke, J.E i Robins, C.R., 1968. Western Atlantic seven-spined gobies, with descriptions of ten new species and a new genus, and comments on Pacific relatives., Proc. Acad. Nat. Sci. Phila., 120(3):45-174.
* Van der Heiden, A. M. i Findley, L. T., 1988. Lista de los peces marinos del sur de Sinaloa, México. Anales del Centro de Ciencias del Mar y Limnología de la Universidad Autónoma Nacional de México, 15:209-224.

## Enllaços externs

* NCBI (anglès)
* uBio (anglès)
# Can Moranta

Can Moranta és una casa de possessió de Santa Maria del Camí (Mallorca) situada a un coster del Puig de Son Seguí, a Passatemps. Confronta amb sa Torre, Can Verderol, Son Collet, Son Borràs, Son Crespí i Son Seguí.
L'any 1835 l'amo de la possessió (arrendador) era Sebastià Far i Pisà. El seu fill, Rafel Far i Torrents, va ser propietari d'una botiga a Santa Maria, també dita Can Moranta, on hi havia l'antic molí de fer llet d'ametla que la tradició considera originari del Convent de la Soledat de Santa Maria del Camí. La possessió en l'actualitat es troba dedicada majoritàriament a la vinya i l'ametlerar.

## Referències

* ↑ Morro i Marcé, Mateu. «Santa Maria del Camí». Nomenclàtor Toponímic de les Illes Balears. [Consulta: 27 juliol 2019].
* ↑ Juan Forteza, Rafel. «Can Moranta». A: Notes històriques de la vila de Santa Maria del Camí. Ajuntament: Santa Maria del Camí, 2002.