OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La William (equip ciclista)

L'equip La William va ser un equip ciclista belga, de ciclisme en ruta que va competir entre 1989 i 1993.

## Principals resultats

* Gran Premi de la vila de Rennes: Jan Bogaert (1989)
* Omloop van de Vlaamse Scheldeboorden: Jan Bogaert (1989), Danny Neskens (1991), Ludo Giesberts (1992)
* Circuit de Houtland: Jan Bogaert (1989), Johan Devos (1992)
* Premi Nacional de Clausura: Ludo Giesberts (1990), Wim Omloop (1993)
* Brussel·les-Ingooigem: Ludo Giesberts (1990), Patrick Vanroosbroeck (1991), Johan Devos (1993)
* Gran Premi del 1r de maig-Premi d'honor Vic de Bruyne: Michel Cornelisse (1991)
* Nokere Koerse: Koen Van Rooy (1991), Michel Cornelisse (1993)
* Fletxa costanera: Michel Cornelisse (1992, 1993)
* Ster van Zwolle: Michel Cornelisse (1993)
* Volta a Colònia: Willem Van Eynde (1993)
* Binche-Tournai-Binche: Patrick Vanroosbroeck (1993)
* Volta a Limburg (Bèlgica): Patrick Vanroosbroeck (1993)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# La Vòuta (Ardecha)

La Vòuta (en francès La Voulte-sur-Rhône) és un municipi de la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps i el departament de l'Ardecha.
# La Via Augusta

* Aquest article tracta sobre la sèrie de televisió. Vegeu-ne altres significats a «Via Augusta (desambiguació)».
La Via Augusta és una sèrie de televisió ideada per Joaquim Oristrell, dirigida per Sònia Sánchez i escrita per Joaquim Oristrell i Enric Gomà. Fou produïda per Ovideo TV i estrenada per TV3 el 26 d'abril de 2007 fins al 2 d'agost del mateix any.
La sèrie està ambientada a Tarraco l'any 24 aC, l'època de màxima esplendor de la ciutat. L'emperador August es trasllada a la ciutat per seguir més a la vora la conquesta dels últims poblats ibers resistents a Hispània. Aquest, amoïnat per la seva salut, ordena al seu antic metge, en Pompeu, que es traslladi a Tarraco. Pompeu, la seva sogra Drusil·la, que és qui dirigeix la família, i la resta de la família Escipió s'instal·len a la ciutat on transcorrerà tota la sèrie.

## Personatges

Cèsar
* Emperador Cèsar August: Jordi Bosch i Palacios
Senyors
* Clàudia: Mònica López
* Pompeu: Francesc Garrido
* Drusil·la: Anna Lizaran
* Calpúrnia: Cristina Plazas
* Antoni: Albert Ribalta
* Màrcia: Carla Nieto
* Marc: Ramon Pujol
* Júlia: Diana Gómez
* Adrià: Pau Poch
Esclaus
* Asdrúbal: Ferran Rañé
* Numància: Alícia Pérez
* Mandoni: Roger Casamajor
* Arinsal: Marc Arias
* Bescaran: Quimet Pla
* Osca: Alícia Orozco
* Laietana: Mar del Hoyo
* Caro: Joan Jaimez
Altres
* Diana: Vicenta N'Dongo
* Lívia: Carme Balagué
* General Vespasià: Toni Sevilla
* Aureli: Francesc Lucchetti

## Referències

* ↑ «La Via Augusta - Què em passa, doctor?». Sant Joan Despí: Televisió de Catalunya, 19-07-2007. Arxivat de l'original el 2014-05-28. [Consulta: 29 març 2012].
* ↑ «La Via Augusta - La nit del foc». Sant Joan Despí: Televisió de Catalunya, 19-07-2011. Arxivat de l'original el 2014-05-28. [Consulta: 29 març 2012].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la sèrie Arxivat 2011-11-18 a Wayback Machine.
# La buena nueva

La buena nueva és una pel·lícula de 2008 dirigida per Helena Taberna i basada en un passatge de la vida d'un jove rector, Marino Ayerra (Unax Ugalde), que arriba a Altsasu (Navarra) el 16 de juliol de 1936 fins al final de la Guerra Civil. Reflecteix el paper com a botxí, a més de víctima, que va tenir l'Església en la contesa. Va ser estrenada el 14 de novembre de 2008.

## Argument

Miguel és nomenat rector d'un poble socialista coincidint amb la revolta de 1936. Des de l'inici de la guerra, el bàndol ultradretà ocupa el poble i aviat se succeeixen els afusellaments. En la seva lluita per defensar als represaliats, Miguel s'enfronta a la jerarquia eclesiàstica i militar, posant en joc la seva pròpia vida. A més, s'enamora d'una de les dones del poble
Basada en una història real, la pel·lícula recull el suport de l'Església catòlica a l'aixecament contra la Segona República espanyola, batejat com a "Santa Creuada". Al llarg de tres anys de Guerra Civil, Miguel assegui com la pròpia Església s'allunya del Evangeli en emparar la repressió dels revoltats contra la població civil. El protagonista encarna la força de les pròpies conviccions i la coherència personal, en una trucada apassionada i atemporal contra la injustícia.
Miguel troba refugi en la seva amistat amb la mestra del poble, el marit del qual ha estat assassinat a l'inici de la contesa. La relació amb Margari suposa el contrapunt al desencantament del jove rector i el seu únic suport en un camí que ha de recórrer només.

## Comentaris

Rodada entre Leitza, Altsasu, Lekunberri, Gorriti (concejo de Larraun), Berastegi, Sant Sebastià, Azpeitia, Hernani i Ezkio-Itsaso.
Compta amb banda sonora de la Simfònica de Varsòvia i diversos components de la Banda de Música de Zizur Mayor (Navarra).
En 1994 es roda el documental, previ a la pel·lícula, titulat Alsasua 1936 i protagonitzat per Fernando Guillén Cuervo. Aquest any l'Església catòlica va ser molt reticent en mostrar certs aspectes de l'Església a la Guerra civil.

## Referències

* ↑ La buena nueva en lahiguera.net
* ↑ Cristina Savall. Luz sobre la España negra. Revista DOMinical. número 321. 9 de novembre de 2008.
* ↑ La buena nueva, tràiler de la pel·lícula del primer protagonista per Unax Ugalde
* ↑ Casanova, Julián. La Iglesia de Franco. Madrid: Temas de Hoy, 2001. ISBN 84-8460-080-7.

## Enllaços externs

* Sitio web oficial
* Helena Taberna comienza en Leitza el rodaje de " La buena nueva", su tercer largometraje Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* «La buena nueva» llega de la mano de Helena Taberna Arxivat 2007-09-11 a Wayback Machine., ressenya a Gara'.
* “En el tema de la Guerra Civil no hay que buscar venganzas, pero sí recordar a quienes fueron valientes”, entrevista a Helena Taberna a Deia.
# Lebam

Lebam és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 176 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lebam tenia 176 habitants, 77 habitatges, i 43 famílies. La densitat de població era de 46,5 habitants per km².
Dels 77 habitatges en un 26% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,2% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 42,9% no eren unitats familiars. En el 35,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 4% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 20,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 116,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.125 $ i la renda mediana per família de 40.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.313 $ mentre que les dones 51.250 $. La renda per capita de la població era de 15.831 $. Aproximadament el 8% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lebam». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lebam». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Lebadea

Lebadea o Lebaida (en grec antic Λεβάδεια) era una ciutat de Beòcia a la part occidental del país prop de la frontera, que Estrabó situa entre el mont Helicó i Queronea. Diu que es trobava als peus d'un precipici, allà on l'Helicó acaba abruptament.
Pausànies diu que a l'altura de damunt de Lebadea havia estat fundada la ciutat de Midea (Μίδεια), que Homer menciona al "Catàleg de les naus" a la Ilíada. Els habitants de la qual es van traslladar a la plana i van fundar Lebadea. Estrabó diu que les ciutats de Midea i Arne van quedar submergides a les aigües del llac Copais. La ciutat va guanyar importància perquè tenia l'oracle de Trofoni, fundat pel beoci Saó. L'oracle va ser consultat tant per Cresos com per Mardoni, segons Heròdot i es consultava encara en temps de Plutarc, quan ja no quedaven més oracles per ser consultats a Beòcia.
El mateix Pausànies va consultar l'oracle, i per la manera com parla de la ciutat era encara un lloc important. Un riu la separava del bosc sagrat de Trofoni, on hi ha l'oracle dins d'una gruta, i prop d'allí la tomba d'Arcesilau, mort per Hèctor a la guerra de Troia i portat fins allí per Leitos.
Malgrat la santedat de l'oracle, Lebadea no va escapar als estralls de la guerra. A la Tercera Guerra Macedònica contra Perseu de Macedònia, va estar al costat de Roma mentre Tebes, Haliartos i Coronea eren partidàries de Macedònia. La ciutat va ser saquejada dos cops, una vegada per Lisandre, i després per Arquelau, general de Mitridates VI Eupator.
Sota dominació turca va ser la capital d'un sandjak. És la moderna Levàdia (Livadhía).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Lebadeia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 gener 2021].
# Laura Casabuena García

Laura Casabuena García (Alcoi, 26 de desembre de 2005) és una esportista valenciana que competeix en gimnàstica artística.
Va guanyar una medalla de bronze en els Jocs Mediterranis de 2022, en la prova per equip, i va obtenir el tercer lloc en la Copa del Món disputada al Caire el 2024, en la prova de terra. Es va classificar per a participar en els Jocs Olímpics de París 2024, després del tancament del rànquing olímpic per aparells.

## Referències

* ↑ «Laura Casabuena García». proyectofer.es. [Consulta: 20 abril 2024].
* ↑ «CASABUENA Laura - FIG Athlete Profile». [Consulta: 20 juliol 2024].
* ↑ «Laura Casabuena (Gymnastics) : Prize list and results». [Consulta: 20 juliol 2024].
* ↑ «Laura Casabuena logra en Doha su clasificación para París 2024». Superdeporte, 20-04-2024. [Consulta: 20 abril 2024].
# La hermana San Sulpicio (pel·lícula de 1934)

* Per a altres significats, vegeu «La hermana San Sulpicio».
La hermana San Sulpicio és una pel·lícula de comèdia espanyola del 1934 dirigida per Florián Rey y protagonitzada per Imperio Argentina, Miguel Ligero i Salvador Soler Marí. És un remake de la pel·lícula que va fer el propi Rey el 1927 La hermana San Sulpicio amb dues amb el mateix argument basada en la novel·la del mateix nom d'Armando Palacio Valdés.
Fou produïda per CIFESA, aleshores la major productora d'Espanya.

## Repartiment

El doctor Ceferino Sanjurjo marxa des de Viana do Bolo al balneari de Marmolejo per rebre una cura d'aigües. Allí s'hi troba la Mare Superiora del convent del Corazón de María de Sevilla, acompanyada per dues germanes joves de la congregació. El doctor Sanjurjo queda fascinat per gloria, coneguda com la germana San Sulpicio.

## Repartiment

* Imperio Argentina - Gloria / Hermana San Sulpicio
* Miguel Ligero - Daniel Suárez
* Salvador Soler Marí - Ceferino Sanjurjo
* Rosita Lacasa - Isabel
* Ana Adamuz - Paca
* Luis Martínez Tovar - Don Óscar
* Mari Paz Molinero
* Emilio Portes
* María Anaya - Madre Florentina
* Enrique Vico
* Juan Calvo - Hombre que pide otra copla
* Cándida Folgado
* Nicolás D. Perchicot - Señor Paco
* Olga Romero

## Referències

* ↑ Goble p.796
* ↑ La hermana San Sulpicio a Fotogramas
* ↑ la hermana San Sulpicio (1934) a abc.es

## Bibliografia

* Goble, Alan. The Complete Index to Literary Sources in Film. Walter de Gruyter, 1 Jan 1999.

## Enllaços externs

* Fragments de la pel·lícula a YouTube
# Larrun

El pic Larrun és un cim situat als Pirineus occidentals, entre els territoris de Navarra i Lapurdi i fronterer entre França i Espanya. La seua alçada és de 905 m. Larrun significa 'bon pasturam' en euskera batua, probablement una etimologia popular; en francès, fins al segle XX Larhune, en l'actualitat La Rhune. Larrun és una destinació turística notable, sobretot des del 1924, gràcies al Petit train de La Rhune, un tren cremallera que surt del coll de Sanit Ignace (entre Azkaine i Sara. El panorama ofereix una vista clara sobre els territoris voltants, fins a les landes occitanes i de l'oceà Atlàntic.
# Launchpad (macOS)

* Per a altres significats, vegeu «Launchpad (desambiguació)».
El Launchpad és un llançador d'aplicacions per macOS desenvolupat per Apple i introduït en Mac OS X Lion. Cada aplicació es troba representada per una icona, on l'usuari pot clicar per obrir-la. El Launchpad consta d'una interfície d'usuari a pantalla completa i és l'alternativa a altres formes d'obrir aplicacions a macOS, com el Dock (barra), el Finder (gestor d'arxius) o l'Spotlight (cercador).

## Característiques

El Launchpad ha estat dissenyat a partir de la interfície SpringBoard d'iOS.
En un principi, la pantalla del Launchpad s'omple amb la llista de programes instal·lats a la carpeta "Aplicacions" de macOS. L'usuari pot afegir-ne més a mesura que les instal·li. Només es poden desinstal·lar des del Launchpad aquelles aplicacions que s'hagin descarregat a través de la Mac App Store. Les apps es poden organitzar en carpetes de la mateixa manera que a iOS. Al Mac OS X Lion, el Launchpad tenia vuit icones per fila. A partir d'OS X Mountain Lion, té set icones per fila. De totes maneres, l'usuari pot canviar aquesta configuració mitjançant un perfil root.
Des de Mac OS X Lion, la tecla de funció F4 del teclat obre el Launchpad. En cas de tenir-ho activat, també es pot obirir mitjançant el gest de pessigar amb quatre dits el touchpad.
La possibilitat de cercar apps directament des del Launchpad es va afegir amb OS X Mountain Lion.
A OS X Mavericks, el fons del Launchpad va passar a ser una versió difuminada del fons de pantallla de l'escriptori, abandonant l'estètica esqueuformista anterior.
A partir d'OS X Yosemite, les carpetes del Launchpad s'assemblen molt a les d'iOS, formant-se a partir de quadrats translúcids amb una graella de previsualització 3x3 de les aplicacions agrupades. A l'obrir-se s'expandeixen en forma de llista rectangular. A més, també es va permetre la paginació de les carpetes per poder organitzar millor les aplicacions.

## Referències

* ↑ «Welcome to Dentistry | Faculty of Dentistry, University of Toronto» (en anglès). [Consulta: 15 desembre 2017].
* ↑ «Change launchpad icon rows and columns to fit more icons» (en anglès), 23-05-2015. Arxivat de l'original el 2016-02-17. [Consulta: 13 febrer 2016].
* ↑ «Use Launchpad Search to Quickly Open Apps in OS X» (en anglès). OS X Daily, 08-10-2012.
* ↑ «tips-and-tricks-in-mavericks.com» (en anglès). [Consulta: 15 desembre 2017].
* ↑ «OS X Yosemite: Tips, Tricks, and Details» (en anglès). MacStories.

## Vegeu també

* Mac App Store

## Enllaços externs

* Mac Basics — Guia del Launchpad a Apple.com (anglès)
* OS X Launchpad for Windows a SourceForge.net
# Les Plantades

Les Plantades és una partida en part constituïda per camps de conreu del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en el territori del poble d'Erinyà. És al costat de llevant d'Erinyà, ran del poble, al nord-est de la Cua i al sud-oest de les Vies.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Lepidammodytes macrophthalmus

Lepidammodytes macrophthalmus és una espècie de peix de la família dels ammodítids i l'única del gènere Lepidammodytes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Hawaii.

## Referències

* ↑ Ida, H., Sirimontaporn, P. & S. Monkolprasit 1994. Comparative morphology of the fishes of the family Ammodytidae, with a description of two new genera and two new species. Zool. Studies 251-277.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Ida, H., P. Sirimontaporn i S. Monkolprasit, 1994. Comparative morphology of the fishes of the Family Ammodytidae, with a description of two new genera and two new species. Zool. Stud. 33(4):251-277.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lepidarchus adonis

Lepidarchus adonis és una espècie de peix de la família dels alèstids i de l'ordre dels caraciformes que es troba a Àfrica: sud de Ghana i de la Costa d'Ivori.
És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (22 °C-26 °C). Els mascles poden assolir 2,1 cm de longitud total.

## Subespècies

* Lepidarchus adonis signifer (Isbrücker, 1970)

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Dankwa, H.R., E.K. Abban i G.G. Teugels, 1999. Freshwater fishes of Ghana: identification, distribution, ecological and economic importance Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool. 283:53 p.
* ↑ Paugy, D., K. Traoré i P.S. Diouf, 1994. Faune ichtyologique des eaux douces d'Afrique de l'Ouest. p. 35-66. A G.G. Teugels, J.F. Guégan i J.J. Albaret (eds.) Biological diversity of African fresh- and brackish water fishes. Geographical overviews presented at the PARADI Symposium, Senegal, 15-20 de novembre de 1993. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool., 275:177 p.
* ↑ Teugels, G.G., C. Lévêque, D. Paugy i K. Traoré, 1988. État des connaissances sur la faune ichtyologique des bassins côtiers de Côte d'Ivoire et de l'ouest du Ghana. Rev. Hydrobiol. Trop. 21(3):221-237.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch, 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.
* ↑ Paugy, D., 1990. Characidae. p. 195-236. A: C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest. Tom I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes, 1828. Histoire naturelle des poissons. Tome second. Livre Troisième. Des poissons de la famille des perches, ou des percoïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 2: i-xxi + 2 pp. + 1-490, Pls. 9-40.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Les quatre nines

Les quatre nines (títol original en italià: Le bambole) és una pel·lícula d'esquetxos italiana en blanc i negre estrenada el 1964, dirigida per Mauro Bolognini, Luigi Comencini, Dino Risi i Franco Rossi. Ha estat doblada al català.
És una comèdia satírica italiana composta de quatre pel·lícules:
* La Trucada Telefònica, dirigida per Dino Risi segons el guió de Rodolpho Sonego, amb Virna Lisi i Nino Manfredi
* La Sopa, dirigida per Franco Rossi, guió de Rodolfo Sonego i Steno, amb Monica Vitti i Orazio Orlando
* El Tractat de genètica, dirigida per Luigi Comencini, amb Elke Sommer i Maurizio Arena
* Monsenyor Cupidon‘, dirigida per Mauro Bolognini segons el guió de Leo (Leonardo) Benvenuti i Piero De Bernardi, amb Gina Lollobrigida, Akim Tamiroff i Jean Sorel.

## Argument

* Giorgio i Luisa (Virna Lisi) són joves casats. Un dia, Giorgio fa comprendre a la seva dona que la desitja. Però en aquell moment la mare de Luisa truca la seva filla...
* Giovanna (Monica Vitti), una bonica jove, vol desfer-se del seu marit, vell i lleig, amb el qual viu en una barraca; però totes les seves temptatives seran vanes i Giovanna s'acaba resignant a menjar la sopa amb el seu marit.
* Havent llegit un tractat de genètica, Ulla (Elke Sommer), una jove alemanya, va a Roma per buscar el mascle llatí, futur pare perfecte del seu fill. Però finalment s'enamorarà del seu xofer i es convertirà en una perfecta mare de família italiana.
* Monsenyor Arcudi (Akim Tamiroff) i el seu nebot Vincenzo (Jean Sorel) baixen a Roma a l'hotel que té Beatrice (Gina Lollobrigida). Aquesta abandona les bones maneres per intentar seduir Vincenzo.

## Repartiment
### La Telefonata

* Virna Lisi: Luisa
* Nino Manfredi: Giorgio
* Alicia Brandet: Armenia

### La Minestra

* Monica Vitti: Giovanna
* John Karlsen: Alfonso
* Orazio Orlando: Richetto
* De Simone: Peppe

### Il Trattato di Eugenetica

* Elke Sommer: Ulla
* Piero Focaccia: Valerio
* Maurizio Arena: Massimo

### Monsignor Cupido

* Gina Lollobrigida: Beatrice
* Jean Sorel: Vincenzo
* Akim Tamiroff: Monsenyor Arcudi

## Referències

* 1 2 esadir.cat. Les quatre nines. esadir.cat.
* ↑ «Le bambole». The New York Times.
# Les recol·lectores d'avellanes

Les recol·lectores d'avellanes (en francès Les noisettes, literalment, Les avellanes) és un quadre del pintor academicista francès William-Adolphe Bouguereau, que fou realitzat l'any 1882. Pintat a l'oli, fa 176 cm per 131 cm. Representa dues nenes descansant després d'haver recollit avellanes.
El quadre fou donat el 1954 per William E. Scripps al Detroit Institute of Arts on actualment es troba en exposició permanent, sota el títol The Nut Gatherers (literalment Les recol·lectores de fruita seca).

## Referències

* 1 2 Detroit Institute of Arts. «The Nut Gatheres» (en anglès). Arxivat de l'original el 2011-10-12. [Consulta: 1r desembre 2011].

## Enllaços externs

* «William-Adolphe Bouguereau al WebMuseum» (en anglès).
# Lexus CT200h

El Lexus CT200h és un cotxe híbrid, comercialitzat des de l'any 2010 per la marca comercial Lexus, filial de Toyota,als grans mercats europeus, americans i asiàtics. Fabricat al Japó, va ser presentat amb motorització híbrida des de l'inici, i no hi ha l'opció de comprar-lo només amb motor de gasolina o Motor dièsel, opció disponible en altres models de la marca. Equipat amb el mateix conjunt motopropulsor que el Toyota Prius o el Toyota Auris Hybrid, els supera en qualitats dinàmiques i, sobretot, en presentació i acabats de més luxe, i en preu.
Amb una longitud total de 4,32 metres, i carrosseria de cinc portes, se situa com a competidor de l'Audi A3 o del BMW 1, si bé amb les característiques pròpies del seu motor híbrid.

## Difusió

L'any 2011, primer any sencer al mercat, ha tingut 4.742 matriculacions a Europa, i 14.381 als EUA

## Motor

El motor de benzina de quatre cilindres i 1.798 c.c rendeix 99 Cavall de vapor a 5.200 rpm, i combina amb un motor elèctric de 82 Cavall de vapor, oferint una Potència física màxima de 136 Cavall de vapor, que degut a la particularitat del sistema híbrid no és mai la suma total del dos tipus de motor. Presenta un consum mitjà de 4,1 l/100 km i unes emissions de CO₂ de 94 g/km.
El canvi és automàtic, gestionat electrònicament, però el conductor pot escollir quatre opcions; normal, eco, esport i EV. Aquesta darrera permet, per trajecte curt i baixa velocitat, i si la Bateria elèctrica està prou carregada, circular com un cotxe elèctric. Les altres tres permeten modular l'estalvi de benzina o la recerca de Potència física.

## Referències

* ↑ "Toyota Motor Europe post year-on-year sales increase despite supply disruptions". Toyota Motor Europe Corporate Site. 09-01-2012
* ↑ "December 2011 Dashboard: Sales Still Climbing" Hybridcars.com. Publicat 9.01.2012.
* ↑ Joan Dalmau. Revista "Cotxes" Nº 18. Agost 2011. Pàg.80