OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gugney

Gugney és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 79 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Gugney era de 79 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 38 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 35 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 32 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Gugney el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 50 persones, 36 eren actives i 14 eren inactives. De les 36 persones actives 33 estaven ocupades (17 homes i 16 dones) i 3 estaven aturades (3 homes). De les 14 persones inactives 1 estava jubilada, 7 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 2 d'empreses immobiliàries, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Gugney hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Gugney a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Gugney a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Esquilache

Esquilache és una pel·lícula espanyola de la directora andalusa Josefina Molina que recrea un esdeveniment ocorregut a l'Espanya del segle xviii, durant el regnat de Carles III: el motí de Squillace, on cert sector de la població es rebel·la contra les lleis establertes pel Marquès d'Esquilache, interpretat en aquest llargmetratge per Fernando Fernán Gómez.
Aquesta pel·lícula, estrenada el 1989, es basa en l'obra teatral Un soñador para un pueblo, d'Antonio Buero Vallejo.

## Argument

Diumenge de Rams de 1766. Quan el Marquès d'Esquilache (Fernando Fernán-Gómez) arriba a la seva residència, La Casa de las Siete Chimeneas, encara se senten pels carrers els crits de Mori el mal govern! Mori Esquilache!. Acompanyat pel seu secretari Antonio Campos (Jose Luis López Vázquez), comprova horroritzat els efectes del saqueig a què ha estat sotmesa la seva casa. A continuació, Esquilache, Fernanda (Ángela Molina) i Campos es dirigeixen al Palau Reial mentre passen revista a les seves entrevistes amb el rei Carles III (Adolfo Marsillach), als enfrontaments amb els nobles espanyols, a la corrupció de Pastora (Concha Velasco), l'esposa d'Esquilache, i, sobretot, a la seva relació sentimental amb Fernanda.

## Repartiment

* Fernando Fernán Gómez: Esquilache
* José Luis López Vázquez: Antonio Campos
* Ángela Molina: Fernanda
* Ángel de Andrés: Marqués de la Ensenada
* Concha Velasco: Pastora Patermo
* Adolfo Marsillach: Carles III
* Amparo Rivelles: Isabel de Farnesio
* Alberto Closas:Duque de Villasanta
* Fernando Valverde: Bernardo

## Premis i nominacions
### Premis

* 1990. Goya al millor actor secundari per Adolfo Marsillach
* 1990. Goya a la millor direcció artística per Ramiro Gómez i Javier Artiñano

### Nominacions

* 1989. Os d'Or
* 1990. Goya a la millor pel·lícula
* 1990. Goya a la millor direcció per Josefina Molina
* 1990. Goya al millor actor per Fernando Fernán Gómez
* 1990. Goya a la millor actriu secundària per Amparo Rivelles
* 1990. Goya a la millor actriu secundària per Concha Velasco
* 1990. Goya al millor guió adaptat per Joaquim Oristrell, Josefina Molina i José Sámano
* 1990. Goya a la millor música original per José Nieto
* 1990. Goya a la millor fotografia per Juan Amorós
* 1990. Goya a la millor direcció de producció per Marisol Carnicero
# Josep Castanyer i Ferrer

Josep Castanyer i Ferrer va ser un músic català que traspassà el 1808. Va ser organista de les esglésies de Santa Maria de Martorell i de Sant Martí de Palafrugell entre el 1805 i 1808. D'aquest autor s'han conservat dos goigs per a veus i instruments. Se sap que va ser el copista d'una obra atribuïda a Josep Saurí, datada el 1797, la qual cosa mena a pensar que es podria haver format amb aquest mestre de Canet de Mar.

## Referències

* ↑ «Castanyer, a l'Inventari de Fons Musicals de Catalunya». [Consulta: 23 desembre 2015].
* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria. Fons Musical de l'Església de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar. vol. 1. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació, 2009, p. VII-LX. ISBN 9788439379676.
# Marc Cispi

Marc Cispi (en llatí Marcus Cispius) va ser un magistrat i polític romà del segle i aC. Formava part de la gens Císpia, una antiga gens romana d'origen plebeu.
Va ser elegit tribú de la plebs l'any 57 aC, quan Ciceró va retornar del seu desterrament. Va ser partidari de Ciceró junt amb el seu pare i el seu germà, tot i que uns anys abans havien tingut un afer legal on Ciceró actuava d'acusador. Aquest suport familiar a Ciceró els va arribar a posar la vida en perill. Marc Cispi va estar a punt de morir quan les bandes armades enviades per Publi Clodi Pulcre el van atacar i el van expulsar del Fòrum. Cispi més tard va ser acusat de suborn (ambitus) i Ciceró, per agrair-li el suport, el va defensar però no va poder obtenir un veredicte favorable.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 758.
# Marc Cinci

Marc Cinci (en llatí Marcus Cincius) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Formava part de la gens Cíncia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser prefecte de Pisa l'any 194 aC i va escriure al senat romà per informar d'una revolta dels lígurs. Probablement és el mateix personatge que Marc Cinci Aliment, tribú de la plebs el 204 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 753.
# Otto Kuntze

Otto Carl Ernst Kuntze (23 de juny de, 1843 - 1907) va ser un botànic alemany, que va néixer a Leipzig.
Era farmacèutic. De 1863 a 1866 treballà com a comerciant a Berlín i viatjà per l'Europa Central i Itàlia. De 1868 a 1873 tenia la seva pròpia fàbrica d'olis essencials. Entre 1874 i 1876 va viatjar pel món: arribant al Japó i la Xina entre altres llocs. Va publicar el diari d'aquests viatges (1881). Es va doctorar el 1878 a Freiburg amb una monografia sobre el gènere Cinchona.
Edità la col·lecció botànica dels seu viatge pel món amb 7.700 espècimens. El seu tractat en 3 volums Revisio Generum Plantarum (1891) va ser àmpliament rebutjat o ignorat deliberadament.
El 1886, Kuntze visità l'est de Rússia i passà el període 1887–88 a les Illes Canàries. A principi de la dècada de 1890 anà a Amèrica del Sud. El 1894 visità el sud d'Àfrica i les colònies alemanyes del continent. Al final de la seva vida es va estar a Sanremo (Itàlia).
Les seves revolucionàries idees sobre nomenclatura botànica crearen un cisma en els conjunts de les Regles de la Nomenclatura Botànica, el cisma no es va resoldre fins a 1930.

## Articles biogràfics

* Barnhart, John Hendley. «Otto Kuntze». A: Bulletin of the Charleston Museum. 9, 1913, p. 65–68.
* Urban, Ignaz (en llatí) Symbolae Antillanae, 3, 1902, p. 70..
* Hemsley, W. B.. «Dr. Otto Kuntze». A: Kew Bulletin of Miscellaneous Information, 1907, p. 100–101.
* Stafleu, Frans A. «Kuntze, Carl Ernst Otto». A: Dictionary of Scientific Biography. 15, 1978, p. 268–69.
* Zanoni, TA. «I. Biography, Bibliography and Travels». A: , 1980, p. 551–71. «Otto Kuntze, Botanist» .

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Nicolson, DH «A History of Botanical Nomenclature». Annals of the Missouri Botanical Garden, 78, 1, 1991, pàg. 33–56. JSTOR: 2399589.
* ↑ Weatherby, CA «Botanical Nomenclature Since 1867». American Journal of Botany, 36, 1, 1949, pàg. 5–7. JSTOR: 2438113.

## Enllaços externs

* Revisio generum plantarum. Botanicus. .
* Kuntze, Otto. Illustrated Garden. .
* Comprehensive bibliography. WorldCat. .
# Olympique Alès

L'Olympique Alès és un club de futbol francès, amb seu a la comuna d'Alès. Fou fundat l'any 1923. Juga actualment al Championnat National 3, la cinquena divisió del sistema de lliga francesa de futbol. El club en el passat havia jugat durant sis temporades a la Ligue 1.

## Palmarès

* Campió de França D2: 1957
* Campió de França D2-Sud, predecessor de la Ligue 2: 1934
* Vicecampió de França D2: 1947
* Semifinalistes de la Copa de França: 1987 (eliminats pel Girondins de Bordeus 0–0, 2–2)

## Enllaços externs

* Olympique Alès - Lloc web oficial
# Otto Zykan

Otto Zykan (Viena, 29 d'abril de 1935 - Burgschleinitz-Kühnring, 25 de maig de 2006) fou un compositor i pianista austríac.
Va estudiar a l'Acadèmia de Música de Viena, on els seus professors van incloure Karl Schiske (composició), Bruno Seidlhofer i Josef Dichler (piano). També va assistir als cursos d'estiu de Darmstadt (1958, 1964-1966), guanyant el premi "Kranichstein Music" del concurs internacional de piano en la seva primera visita. Les obres més característiques de Zykan són les seves "produccions artístiques totals", en què els processos de permutació s'estenen al moviment, als sons i als elements lingüístics, de vegades produint compromís i de vegades distorsió, i sovint reduint a l'absurd el comentari crític.
Com que la seva obra creativa ha estat concebuda íntegrament en relació amb el present, algunes de les seves obres només existeixen en forma d'esbós. Ha prescindit sobretot de la publicació, ja que la majoria de les seves obres depenen de la seva interpretació personal. Com a resultat, s'han perdut diverses composicions. També ha creat anuncis televisius per a empreses conegudes. Entre les seves obres n'hi ha tres òperes, Singers Nähmaschine ist die best del 1966, Kunst kommt von Gönnen i Auszählreim del 1986.

## Referències

* ↑ Slonimsky, Nicolas (1978). "Zykan, Otto M.". Diccionari biogràfic de músics de Baker's (6a ed.). Nova York: Schirmer Books. pàg. 1955. ISBN 0-02-870240-9.
* OperaGlass page (cached)
# Marisol Padilla Sánchez

Marisol Padilla Sánchez (n. Los Angeles, Califòrnia, 7 de juny de 1973) és una actriu nord-americana.+ És coneguda principalment pels seus papers en dues pel·lícules nominades a l'Óscar, L. A. Confidential i Traffic. Usualment caracteritza a personatges hispans.

## Filmografia

| Any | Títol | Personatge |
| 1995 | Legend | Maria |
| 1996 | Men Behaving Badly "Jamie's in Love" | Esperanza |
| 1997 | The End of Violence | Mathilda |
| 1997 | L. A. Confidential | Inez Soto |
| 1998 | Simon Says | Avitel |
| 1998 | Significant Others "Matters of Gravity" | Dona #2 |
| 1998 | The Adventures of Sebastian Col·le | Dona en el desert |
| 1999 | Dementia | Luisa |
| 1999 | Febre (Fever) | Soledad |
| 2000 | Abans que fosquegi | Margarita Camacho |
| 2000 | Traffic | Ana Sánchez |
| 2004 | The Hillside Strangler | Christina Chávez |
| 2004 | Dirty Dancing: Havana Nights | Yolanda |
| 2005 | In the Bathroom | Lila |
| 2006 | In Justice "Crossing the Line" | Lupe |
# Marisol Fernández Barrero

Marisol Fernández Barrero (Burgos, 1960 - 10 de febrer de 2021) fou una activista social, ecologista, sindicalista, programadora i política balear.
Activista social, fundadora de l'associació veïnal de Canamunt, va ser una històrica de l'esquerra ecologista mallorquina, que va arribar a ser regidora d'EU-Verds a l'Ajuntament de Palma entre els anys 2003 i 2007, i impulsora de Més per Palma, a més de representant sindical de CCOO a la Junta de Personal de l'Ajuntament palmesà, on era funcionària.
A l'Ajuntament de Palma, també fou coordinadora de Serveis Socials, pel Bloc per Mallorca, juntament amb Eberhard Grosske Fiol com a regidor de l'àrea. El 2011, ocupà el segon lloc, després d'Antoni Verger, en la coalició PSM-Entesa i IniciativaVerds, amb Antoni Noguera Ortega com a número tres. El 2013, va renunciar per motius personals i va ser substituïda per Neus Truyol Caimari. Com a activista social, va ser presidenta i fundadora de l'Associació de Veïns Canamunt-Ciutat Antiga, zona en la qual residia des dels anys 80, i secretària de la Federació d'Associacions de Veïns de Palma. Al marge de la seva carrera política, Marisol Fernández era funcionària de l'Ajuntament de Palma, on va obtenir una plaça d'auxiliar administrativa. Anys després, va sol·licitar una excedència i va començar a treballar a l'Institut Municipal d'Innovació (IMI), com a programadora.

## Referències

* 1 2 Castillo Navarro, Francisco José «Fallece Marisol Fernández, exconcejala de Palma una incansable luchadora ecosocial». Tot Balears, 12-02-2021. Arxivat de l'original el 7 de març 2021 [Consulta: 27 març 2021].
* 1 2 Terrasa, Montse; Capó, Josep «Fallece Marisol Fernández, exconcejala de Palma En el Ayuntamiento se la recuerda como "una incansable trabajadora"». Diario de Mallorca, 10·02·2021 [Consulta: 27 març 2021].
# PMH

PMH té els següents significats:
* Protocol for Metadata Harvesting, protocol d'interoperabilitat per a l'intercanvi d'informació, desenvolupat per l'Open Archives Initiative
* Patronat Municipal de l'Habitatge, organisme municipal de promoció de l'habitatge
* Padró municipal d'habitants, registre administratiu on consten els veïns d'un municipi
* pmh també és el codi ISO 639-3 del maharashtri, llengua parlada a l'Índia
# PME

PME té els següents significats:
* Petita i mitjana empresa, empresa amb un nombre de treballadors inferior a un límit establert
* Parc Mòbil de l'Estat, matrícula que distingeix els vehicles propietat de l'administració de l'estat
* Mioclònia epilèptica progressiva (del seu nom en anglès Progressive Myoclonus Epilepsy), síndrome epilèptica caracteritzada per mioclònia
* pme també és el codi ISO 639-3 del pwaamèi, llengua austronèsia parlada a Nova Caledònia
# Marchantiopsida

Les marcantiòpsides (Marchantiopsida) són una classe de hepàtiques que conté 4 ordres i prop de 17 famílies.

## Descripció

Són un grup que conté poques característiques comunes entre els diferents ordres que la comprenen. El gametòfit és generalment tal·lós mentre que l'esporangi està recobert per una única capa de cèl·lules. El gametòfit de les Marchantiales és complex i en la majoria d'espècies les càmeres d'aire estan presents dins del tal·lus i els seus teixit presenten cèl·lules especialitzades lliures de clorofil·la que contenen cossos oleífers (estructures que es troben dins de les cèl·lules del parènquima de reserva que acumulen olis essencials en el seu interior) El gametòfit de les Sphaerocarpales és simple, tal·lós, i pot ser profundament dividit o lobulat.
L'esporòfit roman submergit molt de temps dins la paret de l'arqueogoni i apareix poc abans de la maduresa de les meiòespores, un cop madures les espores són expulsades de la càpsula amb l'ajut dels elàters.

## Ordres

* Blasiales
* Marchantiales
* Neohodgsoniales
* Sphaerocarpales

## Referències

* ↑ Söderström, Lars; Hagborg, Anders; von Konrat, Matt; Bartholomew-Began, Sharon; Bell, David; Briscoe, Laura; Brown, Elizabeth; Cargill, D. Christine; da Costa, Denise Pinheiro; Crandall-Stotler, Barbara J.; Cooper, Endymion; Dauphin, Gregorio; Engel, John; Feldberg, Kathrin; Glenny, David; Gradstein, S. Robbert; He, Xiaolan; Hentschel, Joern; Ilkiu-Borges, Anna Luiza; Katagiri, Tomoyuki; Konstantinova, Nadezhda A.; Larraín, Juan; Long, David; Nebel, Martin; Pócs, Tamás; Puche, Felisa; Reiner-Drehwald, Elena; Renner, Matt; Sass-Gyarmati, Andrea; Schäfer-Verwimp, Alfons; Segarra-Moragues, José; Stotler, Raymond E.; Sukkharak, Phiangphak; Thiers, Barbara; Uribe, Jaime; Váňa, Jiří; Wigginton, Martin; Zhang, Li; Zhu, Rui-Liang «World checklist of hornworts and liverworts». PhytoKeys, 59, 29-01-2016, pàg. 1–828. DOI: 10.3897/phytokeys.59.6261.
* ↑ «Terminologia Hepàtiques». Universitat Autònoma de Barcelona. Arxivat de l'original el 19 d’abril 2019. [Consulta: 19 abril 2019].
* ↑ Wolkmar Wirth; Ruprecht Düll; Xavier Llimona; Rosa María Ros; Olaf Werner. Guía de campo de los líquenes, musgos y hepáticas. Barcelona: Omega, 2004. ISBN 84-282-1266-X.
# Pactumeu Clement

Pactumeu Clement (llatí: Pactumeius Clemens) va ser un jurista romà probablement contemporani de Sext Pomponi, que l'esmenta com a mort recentment, i li atribueix una constitució de l'emperador Antoní Pactumeius Clemens aiebat imperatorem Antoninum constituisse.
Aquest emperador Antoní podria ser Antoní Pius, però també Marc Aureli, Luci Ver, Còmmode, Caracal·la, Geta, Diadumè o Diadumenià, i Elegàbal encara que sense cap afegit es refereix en general a Caracal·la, Marc Aureli, o Antoní Pius. Probablement era Antoní Pius, del que se'l suposa contemporani.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/803?rgn=full+text;view=image;q1=ClemensSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 788. ]
# Pah

Pah (també apareix com Pa) fou un petit estat tributari protegit del prant de Gohelwar a l'agència de Kathiawar, presidència de Bombai, format per un poble amb dos tributaris separats. Els ingressos estimats eren de 255 lliures dels que unes 30 eren pagades com a tribut al Gaikwar de Baroda i 24 al nawab de Junagarh. La població de l'estat era de 416 habitants el 1872 i de només 300 el 1881.
La capital Pah estava a uns 3 o 4 km a l'oest de Jesar

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Mart Louwers

Mart Louwers (Nimega, 4 de febrer de 1982) és un ciclista neerlandès, que competí de 1999 a 2004.

## Palmarès

* 2001
** Campió dels Països Baixos de contrarellotge sub-23
** 1r al Gran Premi de les Nacions sub-23
* 2002
** 1r a l'Olympia's Tour

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Mart Ojavee

Mart Ojavee (Tallinn, 9 de novembre de 1981) va ser un ciclista estonià, professional des del 2004 fins al 2013. Del seu palmarès destaca el campionat nacional en ruta de 2011.

## Palmarès

* 2007
** Vencedor de 2 etapes a la FBD Insurance Rás
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bulgària
* 2008
** 1r al Gran Premi de Tallinn-Tartu
** Vencedor d'una etapa als Cinc anells de Moscou
** Vencedor d'una etapa al Way to Pekin
* 2009
** 1r al Gran Premi de Donetsk
* 2011
** Campió d'Estònia en ruta

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Mart Siimann

Mart Siimann (21 de setembre de 1946, Kilingi-Nõmme) va ser el primer ministre d'Estònia des de 1997 fins a 1999.
Va estudiar a la Universitat de Tartu des de 1965 fins a 1971. El 1971, es va graduar com filòleg i psicòleg. De 1989 a 1992, va ser director de la Televisió d'Estònia i de 1992 a 1995, Director Gerent de Publicitat Televisió Co. Va ser membre del Parlament d'Estònia entre 1995 i 1997 i novament de 1999 a 2003. Des de 2001, ha estat el president del Comitè Olímpic d'Estònia.

## Referències

* 1 2 Tambur, Silver. «Mart Laar voted the most “influential” Estonian prime minister of the last 30 years» (en anglès britànic), 25-08-2021. [Consulta: 3 juliol 2023].
* ↑ Jõesaar, Andres «Formation of Estonian broadcasting landscape 1994-2007: Experience of the transition state. Impact of the EU legislation on the Estonian television broadcasting since mid 1990s» (en polonès). Central European Journal of Communication, 2, 1, 01-10-2009, pàg. 43–62. ISSN: 1899-5101.
* ↑ «Mart Siimann». EOK. Arxivat de l'original el 2007-09-10. [Consulta: 3 juliol 2023].
# Oogoni

Oogoni (en llatí i en altres idiomes, Oogonium; en plural, oogonia), es pot referir a un oòcit de primer ordre en el fetus femella o al gametangi de certs tal·lòfits.

## En el fetus

Els oognis es formen en gran nombre per la mitosi aviat en el desenvolupament d'un fetus a partir de les cèl·lules germinatives. En els humans comencen a desenvolupar-se entre la quarta i vuitena setmanes i estan presents en el fetus entre les setmanes 5 i 30.
Una vegada que les cèl·lules germinatives han arribat dins l'ovari es desenvolupen com oogonis. Els oogonis migren des del sac de rovell a la vora genital (el lloc dels ovaris futurs) situats en la paret abdominal posterior.
Els oogonis es desenvolupen per mitosi. Tanmateix alguns d'ells esdevenen oòcits de primer ordre, els quals comencen la meiosi que s'atura en la profase I. Quan entren en la profase I de la meiosi esdevenen oòcits de primer ordre; és important dir que aquests procés es completa abans del naixement, en contrast amb l'espermatogènesi. Els oòcits de primer ordre estan presents des de la setmana 10 fins a la menopausa als ~53 anys en les dones.

## En els tal·lòfits

En ficologia i micologia, oogoni es refereix al gametangi femella si la unió del mascle (mòtil o no mòtil) i la femella (gàmeta) té lloc dins aquesta estructura. Els oognis normalment estan envoltats per cèl·lules o sacs que contenen una o més oosferes. L'anteridi mascle normalment produeix moltes cèl·lules amb flagels excepte en els Rhodophyta que no tenen flagels.

## Referències

* ↑ Stegenga, H. Bolton, J.J. and Anderson, R.J. 1997. Seaweeds of the South African West Coast. Bolus Herbarium, University of Cape Tow. ISBN 0 7992 1793 X
* ↑ Smyth, G.M. 1955. Cryptogamic Botany. vol. 1. McGraw-Hill Book Company
* ↑ Fritsch, F.E. 1965. The Structure and Reproduction of the Algae. Vol. 1 Cambridge University Press

## Enllaços externs

* Diagram at University of Toronto