OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emilio Gastón Sanz

Emilio Gastón Sanz (castellà: Emilio Gastón) (Saragossa, 8 de gener de 1935 - Saragossa, 22 de gener de 2018) fou un advocat i polític espanyol.

## Biografia

Va estudiar amb Labordeta i altres futurs intel·lectuals aragonesos, amb els que va fundar la revista Andalán. Fundador de l'Aliança Socialista d'Aragó el 1974 i del PSA (Partit Socialista d'Aragó), va promoure la Comissió Aragonesa Pro Alternativa Democràtica, que va organitzar manifestacions a Casp en 1975 i 1976 reclamant autonomia per Aragó. Va ser elegit diputat en el Congrés després de les eleccions generals espanyoles de 1977 fins al 1979, i fou portaveu del Grup Mixt i vocal de la Diputació Permanent.
Després de la integració de gran part de la militància del PSA en el PSOE, Gastón va seguir al capdavant del partit, però sense tornar a aconseguir acta de diputat. Posteriorment va ocupar el càrrec de Justícia d'Aragó entre 1988 i 1993, el primer després de la restauració de la democràcia a Espanya.
Com a esperantista, participà a nombrosos congressos nacionals i internacionals d'aquesta llengua auxiliar internacional. És fill de Rafael Gastón i nebot d'Emilia Gastón i d'Inés Gastón. També és net d'Emilio Gastón Ugarte, advocat i esperantista aragonès. Entre 1920 i 1923 Gastón Ugarte va ser el principal organitzador del moviment d'acollida que hi va haver a l'estat espanyol de 330 nens austríacs després de la Primera Guerra Mundial.

## Poemari

* El hombre amigo Mundo, 1958
* Y como mejor proceda digo, 1976
* Pronunciamiento, 1978
* Abandonado en el ensueño como único vehículo de confianza, 1981
* Musas enloquecidas (Prensas Universitarias de Zaragoza, 1986)
* El despertar del hombre selva (Endymion, 1987)
* Emilio Gastón. Antología épica (Amelia Romero ed., l990)
* Manifiestos (Huerga y Fierro, 1995)
* Acracia feliz (La Torre degli Arabeschi, 2007)
* La Subordania: epopeya chesa sin d'acabanza. (Rolde de Estudios Aragoneses, 2007)

## Enllaços externs

* «Emilio Gastón Sanz». Gran Enciclopedia Aragonesa. Saragossa: DiCom Medios SL, sota llicència Creative Commons.

## Referències

* ↑ «Fallece el político y escritor Emilio Gastón, primer Justicia de Aragón y diputado constituyente al Congreso» (en castellà). El Diario, 22-01-2018 [Consulta: 25 gener 2018].
* 1 2 «Gastón Sanz, Emilio» (en castellà). Gran Enciclopedia Aragonesa. Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 25 novembre 2014].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Cortès i Braña, Lurdes. Interessos al voltant de l'ajuda als infants després de la Primera Guerra Mundial: el cas dels nens austríacs recollits a Espanya amb l'ajuda d'esperantistes. Institut Universitari d'Història Jaume Vicens i Vives, 2008.
* ↑ Rodríguez Hernández, José María «The Esperantist Movement's humanitarian activities in the two World Wars and its relationship with the International Red Cross». International Review of the Red Cross, 21 (135), 1996, pàg. 340-348. Arxivat de l'original el 2012-10-17 [Consulta: 19 octubre 2014]. Arxivat 2012-10-17 a Wayback Machine.
# Barranc de Fontmil

El barranc de Fontmil és un barranc, afluent del riu de Pujals. Pertany a la conca del Segre, i discorre del tot dins del terme d'Abella de la Conca, en terres del poble de Bóixols, al sud de l'extrem de llevant de la Serra de Carreu.
És a prop del límit nord-oriental del terme, paral·lel al qual discorre.
Neix al sector oest de la Cantalera, passa entre les masies de Cal Mestre i Cal Gravat del Cerdà, passa ran de la Font Mil, de la qual pren el nom, travessa el Camí de Cal Cerdà, poc després la carretera L-511 al nord-est de Bóixols, i s'aboca en el torrent de Budeu, juntament amb el barranc de Cal Cerdà.

## Etimologia

El barranc pren el nom de la font prop de la qual passa cap a la meitat del seu recorregut, la Font Mil.

## Enllaços externs

* El Barranc de Fontmil en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Salmophasia sladoni

Salmophasia sladoni és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Fuleco

Fuleco és la mascota de la Copa del Món de Futbol de 2014. La mascota s'inspira en el gènere dels armadillos de tres bandes i, concretament, en l'espècie coneguda com a armadillo de tres bandes brasiler, que és natural de la regió de caatinga del nord-est del Brasil i es troba en estat d'espècie amenaçada d'extinció. L'origen etimològic del nom «Fuleco» és la unió de les paraules futebol i ecologia.
Fou escollida a partir de les opcions Amijubi (amizade i júbilo) i Zuzeco (azul i ecologia), en una votació de gairebé 1,7 milions de fans de l'esport. La seva data de naixement fou escollida per a coincidir amb l'any nou.

## Referències

* ↑ Fuleco establishing himself as a Brazilian football great Arxivat 2014-07-09 a Wayback Machine. FIFA.com. Consultat el 12 de gener del 2013.
* ↑ Excitement surrounds Armadillo visit to Mineirao Arxivat 2014-07-09 a Wayback Machine. FIFA.com. Consultat el 12 de gener del 2013.
* ↑ Armadillo a big hit with the kids Arxivat 2014-10-11 a Wayback Machine. FIFA.com. Consultat el 12 de gener del 2013.
* ↑ Fuleco é escolhido como nome da mascote da Copa de 2014 Uol Copa 2014 (en portuguès). Consultat el 12 de desembre del 2012.
# Beuzec-Cap-Sizun

Beuzec-Cap-Sizun (en bretó Beuzeg-ar-C'hab) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 1.074 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.539 | 1.420 | 1.318 | 1.307 | 1.181 | 1.037 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean Pichon | |
# Moviment afroamericà pels drets civils

El Moviment afroamericà pels drets civils (1955-1968) es refereix als moviments que van aparèixer als Estats Units d'Amèrica (especialment als estats del sud, entre els quals Mississippi, Alabama, Arkansas i Geòrgia hi destaquen) amb l'objectiu de prohibir la discriminació racial contra els afroamericans i restablir el seu dret a vot. L'aparició de l'eslògan del Black Power ('Poder Negre'), que va durar aproximadament des del 1966 al 1975, va ampliar els objectius del moviment pels drets civils en incloure la dignitat ètnica, l'autosuficiència econòmica i política, i la llibertat davant l'opressió dels blancs americans.
El moviment es va caracteritzar per grans campanyes de resistència civil. Entre 1955 i 1968, els actes de protesta no-violenta i la desobediència civil van produir situacions de crisi entre els activistes i les autoritats governamentals. Els governs federal, estatals i locals, empreses i comunitats, sovint havien de respondre immediatament a aquestes situacions que van posar en relleu les desigualtats que les enfrontaven amb els afroamericans. Formes de protesta i/o desobediència civil van incloure boicots, com l'exitós boicot als autobusos de Montgomery (1955-1956) a Alabama, segudes com ara la influent seguda de Greensboro (1960) a Carolina del Nord; marxes, com les marxes de Selma a Montgomery (1965) a Alabama, i una àmplia gamma d'altres activitats no violentes.
Van destacar els èxits legislatius durant aquesta fase del moviment de drets civils, que van ser l'aprovació de la Civil Rights Act ('Llei de Drets Civils') del 1964, que prohibeix la discriminació basada en "ètnia, color, religió, o origen nacional", en les pràctiques d'ocupació i serveis públics, la Voting Rights Act ('Llei de Drets Electorals') del 1965, que va restaurar i protegir els drets de vot, la Immigration and Nationality Services Act ('Llei de Serveis d'Immigració i Nacionalitat') del 1965, que dramàticament va obrir l'entrada als EUA als immigrants que no fossin els tradicionals grups europeus, i la Fair Housing Act ('Llei d'Habitatge Just') del 1968, que va prohibir la discriminació en la venda o lloguer de l'habitatge.

## Referències

* ↑ Civil Rights Act of 1964

## Vegeu també

* Moviments pels drets civils
# Denis Pétau

Denis Pétau (21 d'agost de 1583, Orleans - 11 de desembre de 1652, París) fou un jesuïta francès, teòleg i autor de diverses obres sobre cronologia històrica, dinasties, ciutats, etc. Es formà a La Sorbonne, on defensà la seva tesi per ser mestre d'arts en grec.
Arribà a ser bibliotecari reial, i les seves obres teològiques foren molt influents en la dogmàtica catòlica, en particular la seva obra De theologicis dogmatibus presenta un nou apropament a la dogmàtica, més centrat en la història de la seva formulació que en les tesis i distincions pròpies del sistema escolàstic. D'aquesta manera donà lloc a la història del dogma com a disciplina.

## Referències

* ↑ Fontana Giusti, Luigi. «Denis Pétau». A: Port-Royal, Utrecht, Pistoia: Il movimento giansenista nella storia religiosa e nella formazione morale della società europea. Gangemi Editore Spa, 2013-05-10T00:00:00+02:00, p. 62–63. ISBN 978-88-492-7623-7.
* ↑ Cf. B. Altaner, Patrologia, Casale 1966, 11.
# Beade (desambiguació)

«Beade» té aquests significats:
* Beade, municipi de la província d'Ourense.
* Beade, parròquia del municipi de Vigo, a la província de Pontevedra.
* Beade, entitat de població de la parròquia d'Abegondo, al municipi d'Abegondo, província de la Corunya.
* Beade, entitat de població de la parròquia de Redemuíños, al municipi de Quintela de Leirado, província d'Ourense.
* Beade, entitat de població de la parròquia d'Augasantas, al municipi de Rois, província de la Corunya.
# Eisbrecher

Eisbrecher és una banda d'origen alemany pertanyent al moviment cultural Neue Deutsche Härte, la música de la qual incorpora elements de l'Industrial Metal i la música electrònica.

## Història
### Inicis

La banda fou formada el 2003 després que Alexander Wesselsky abandonés (Alexx) la banda Megaherz degut a diferències creatives. Alexx contactà amb Noel Pixx, qui ja havia treballat abans amb Megaherz en discs anteriors, naixent així el grup Eisbrecher. La seva música es basa principalment en pistes electròniques creades pel programador (Noel Pix) i en les que Alexx i ell van introduint tons forts o lleugers donant així vida a la part indistrial de la seva música, una branca de l'electrònica coneguda pel nom d'electrònic progressiu. Van llançar el seu àlbum "Eisbrecher" el 2004, seguit per "Antikörper" el 2006, "Sünde" el 2008 i "Eiszeit" el 2010. El 3 de febrer del 2012, es llançà el nou àlbum "Die Hölle Muss Warten".

### Nom

El nom Eisbrecher és la traducció literal de l'alemany per "trencagels". Tota l'estètica de la banda té a veure amb aquest nom, des de les seves lletres fins a frases tan típiques com Ahoi o Und Es Wird Kalt (I Fa fred). Tot això amb l'objectiu, segons ells, de profunditzar dins els racons més íntims del cor humà, on les passions i els sentiments estan glaçats, on mai ningú no s'atreveix a cercar res, i un lloc on, òbviament, fa fred. A més, Alexx acostuma a emprar vestits navals durant els seus concerts.

## Membres

La banda es compon d'Alexx i de Noel Pixx, però en les seves presentacions en viu solen ser acompanyats per altres músics.

### Membres Actuals

* Alexander Wesselsky "Alexx" - Veu
* Jochen Seibert "Noel Pixx" - 1a Guitarra
* Jürgen Planger (desde 2006) - 2a Guitarra
* René Greil - Percussió
* Maximilian Schauer "Maximator" - Teclat
* Martin Motnik (des del 2006) - Baix

### Antics membres

* Felix Homeier "Primc" (fins al 2006) - a Guitarra
* Michael Behnke "Miguel" (fins al 2006) - Baix

## Discografia
### Àlbums

* Eisbrecher 26 de gener del 2004
* Antikörper 20 d'octubre del 2006
* Sünde 22 d'agost del 2008
* Eiszeit 16 d'abril del 2010
* Die Hölle Muss Warten 3 de febrer del 2012

### Singles

* Mein Blut 16 de juny del 2003
* Fanatica 22 de setembre del 2003
* Leider 14 de juliol del 2004
* Leider/Vergissmeinnicht (Edició limitada només als EUA, doble single) 22 d'agost del 2006
* Vergissmeinnicht 25 d'agost del 2006
* Kann denn Liebe Sünde sein 11 de juliol del 2008 (Sólo Alemania)
* Verrückt 22 de gener del 2012

## Referències

* ↑ «Radio Goethe». Radio Goethe. [Consulta: 11 agost 2015].
* ↑ «Musik-CD mit Kopieranreiz | heise online». Heise.de, 20-11-2014. [Consulta: 11 agost 2015].
* ↑ «Die ganze Musik im Internet: Charts». musicline.de. Arxivat de l'original el 2015-02-16. [Consulta: 11 agost 2015].

## Enllaços externs

* Web Oficial de la Banda
* MySpace Oficial
* Facebook Oficial
* Eisbrecher page a Metropolis Records
* Eisbrecher page Arxivat 2010-07-15 a Wayback Machine. a AFM-Records GmbH
# Batalla d'Atlixco

La batalla d'Atlixco va tenir lloc el 4 de maig de 1862 als voltants de l'anomenada Hacienda de las Traperas d'Atlixco, a l'estat mexicà de Puebla. S'hi van enfrontar l'exèrcit mexicà de la república, al comandament dels generals Antonio Carvajal i Tomás O'Horan, i les tropes al servei del Segon Imperi Mexicà comandades pel general José María Cobos i Leonardo Márquez, formades per soldats conservadors mexicans enviats com a reforç per a la batalla de Puebla, durant la intervenció francesa a Mèxic. La batalla va acabar amb una victòria republicana.

## Conseqüències

El grup conservador de Márquez no va poder aconseguir el seu objectiu d'auxiliar les tropes franceses de Charles de Lorencez a la batalla de Puebla.

## Referències

* ↑ Musacchio, Humberto. Milenios de Mexico (en castellà). Hoja Casa Editorial, 1999, p. 2457. ISBN 968656537X.
# Salmophasia novacula

Salmophasia novacula és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Fortunat

Fortunat és el nom dels següents personatges:
* Atili Fortunat, escriptor en llatí del segle v
* Venanci Fortunat, poeta llatí
* Sants Fortunat i Fèlix, sants màrtirs a Aquileia en 303
* Sants Hermàgores i Fortunat, sants màrtirs a Aquileia al segle i
* Sants Fortunat, Fèlix i Aquil·leu, llegendaris sants màrtirs de Valença
* Fortunat l'apòstol, company d'Acaic de Corint
* Publi Eli Fortunat, pintor romà (segle ii)
# Bibiloni (motocicleta)

Bibiloni fou una marca mallorquina de ciclomotors, fabricats a Palma entre 1952 i 1960.
N'hi va haver dues sèries, la primera amb suspensió davantera mitjançant paral·lelograms deformables de tipus BSA i la segona amb suspensió davantera telescòpica. Ambdues muntaven motor Mosquito.

## Referències

* ↑ Herreros, Francisco; Aznar, José Luis. «Relación de las principales marcas». A: Historia del motociclismo en España (en castellà). Barcelona: RACC, 1998, p. 306. ISBN 84-920886-5-6.
* ↑ «Bibiloni» (en castellà). ottw.es. [Consulta: 8 juny 2021].
# Murfatlar

Murfatlar (pronunciat en romanès: [murfatˈlar]) és una ciutat del comtat de Constanța, al nord de la Dobruja (Romania). Es va convertir oficialment en una ciutat el 1989, com a resultat del programa de sistematització rural romanès.

## Etimologia

El nom de la ciutat prové de la paraula turca murvet (que significa "home generós").
Entre el 1921 i el 1965, i del 1975 al 2007, la localitat fou coneguda com a Basarabi. El 26 de juny de 2007, la cambra baixa del Parlament de Romania, la Cambra de Diputats, va aprovar una proposta per tornar a canviar el nom a Murfatlar, que també va ser ratificada pel Senat i promulgada pel president de Romania el 20 de desembre, 2007.

## Administració

Murfatlar és un port del canal Danubi-Mar Negre i té una població d'11.070 habitants. Es va trobar un complex de coves esculpides als turons propers, vegeu el complex de les coves de Basarabi.
El poble de Siminoc (nom històric: Turc-Murfat) és administrat per la ciutat de Murfatlar. El nom del poble prové de la flor Helichrysum arenarium (siminoc en romanès), que es pot trobar abundantment a la zona.
Les vinyes de Murfatlar i Complex de la Cova de Basarabi es troben a prop del nucli urbà.

## Demografia

Segons el cens del 2011, Murfatlar tenia 8.657 romanesos (89,86%), 547 tàtars (5,68%), 236 gitanos (2,45%), 134 turcs (1,39%), 9 hongaresos (0,09%), 3 aromanesos (0,03%), 16 altres (0,17%), 32 amb ètnia no declarada (0,33%).

## Fills il·lustres

Murfatlar és el bressol del quart president romanès Traian Băsescu.

## Galeria d'imatges

* Canal Danubi-Mar Negre a Murfatlar
* Canal Danubi-Mar Negre a Murfatlar
* Pont sobre el canal Danubi-Mar Negre a Murfatlar

## Referències

* 1 2 Murfatlar's History Arxivat 2008-06-11 a Wayback Machine., Murfatlar City Hall, consultat al 23 de Juny de 2008
* ↑ România Liberă, Oraşul natal al lui Băsescu nu se mai numeste Basarabi, ci Murfatlar Arxivat 2007-07-01 a Wayback Machine. (Băsescu's hometown is no longer called Basarabi, but Murfatlar), June 26, 2007
* ↑ Law No. 370/21.12.2007 regarding the name change of town of Basarabi, Constanţa County, into Murfatlar Arxivat 2013-09-30 a Wayback Machine., Chamber of Deputies, consultat al 23 de Juny de 2008
# Depressió tropical catorze (1987)

La depressió tropical catorze fou l'última depressió tropical semiactiva de la temporada d'huracans a l'Atlàntic del 1987 i fou la tercera tempesta més destructiva d'aquell any. La depressió es formà el 31 d'octubre de 1987 al mar del Carib i es desplaçà, en direcció nord, des del sud del Golf de Mèxic fins a Florida on va ser absorbida el 4 de novembre del mateix any. El trajecte i els danys materials foren similars als de l'Huracà Floyd de principis del mes d'octubre. La depressió prengué vents de fins a 55 km/h (35 mph), assolits el primer de novembre amb una pressió atmosfèrica mínima de 1004 hPa (29,65 inHg). Tanmateix, algunes lectures baromètriques han considera que la depressió hauria pogut esdevenir tempesta tropical.
La depressió al llarg del temps que estigué activa afectà a diverses ciutats i localitats de Jamaica i Cuba, ensems provocà aiguats significatius al sud de Florida. Jamaica va ser l'àrea més colpejada per la depressió, produint fins a sis víctimes mortals i causant al voltant de $1,802 milions (1987 USD, $3 milions 2009 USD) en danys. La depressió causà inundacions que anegaren pobles, camins i ponts i provocaren dotzenes d'esllavissades a tota l'illa. Es desbordaren diversos rius de l'illa com el Riu Minho i Riu Dogna. Els danys causats per la depressió tropical eren comparables amb els d'una inundació prèvia del juny de 1986.

## Referències

* ↑ «Global Register of Extreme Flood Events». ReliefWeb, 1987. Arxivat de l'original el 2016-04-13. [Consulta: 25 novembre 2007].
* ↑ Case, Robert. «1987 Global Register of Extreme Flood Events in XLS Format». Dartmouth University, 17-11-1987. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 25 novembre 2007].
# Bento Ribeiro

Bento Ribeiro és un barri de classe mitjana en la Zona nord de Rio de Janeiro, Brasil. És una àrea suburbana a prop de Marechal Hermes i Oswaldo Cruz i Vila Valqueire, Rio de Janeiro.
Bento Ribeiro deu el seu nom a Bento Manuel Ribeiro Carneiro Monteiro, alcalde de Rio de Janeiro entre 1910 i 1914. És on va néixer el jugador de futbol professional Ronaldo i el lloc on la presentadora de televisió Xuxa va viure en la seva infantesa.

## Referències

* ↑ «Wayback Machine», 02-09-2013. Arxivat de l'original el 2013-09-02. [Consulta: 19 agost 2020].
* ↑ «Ronaldo: o atleta, a dor e o fim - Parte 1» (en portuguès), 18-02-2011. [Consulta: 19 agost 2020].
* ↑ «O passado de Xuxa» (en portuguès), 25-05-2012. [Consulta: 19 agost 2020].
# El pacte (pel·lícula de 2021)

El pacte (originalment en danès, Pagten) és una pel·lícula danesa del 2021 dirigida per Bille August. És un drama basat en les memòries de Thorkild Bjørnvig. El 28 de gener de 2022 es va estrenar el doblatge en català a les sales de cinema.

## Sinopsi

Karen Blixen, de 63 anys, després d'escriure les Memòries de l'Àfrica, decideix tornar a Dinamarca. Allà, la seva vida es veu agitada el dia que coneix el poeta Thorkild Bjørnvig, de 29 anys. Fan un pacte que a ell li permetrà dedicar-se a escriure, però no sap fins a quin punt podrà complir la seva part.

## Repartiment

* Birthe Neumann com a Karen Blixen
* Simon Bennebjerg com Thorkild Bjørnvig
* Nanna Skaarup Voss com a Grete Bjørnvig
* Asta Kamma August com a Benedicte Jensen
* Anders Heinrichsen com a Knud W. Jensen

## Referències

* 1 2 «El pacte». Cinema en Català. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «'El pacte', 'Mira per mi' i 'La mama és pura pluja', les estrenes en català d'aquest divendres». Generalitat de Catalunya, 26-01-2022. [Consulta: 1r febrer 2022].
# Sant Joan del Pla (Sant Martí de Llémena)

es mentida de vritat esdiu pla de sant joan
Sant Joan del Pla és una obra de Sant Martí de Llémena (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una capella d'una sola nau, coberta amb volta de canó, de perfil lleugerament apuntat, amb absis de punt rodó. La façana principal presenta espitlleres. L'accés es fa a través d'una porta semidovellada de pedra amb un teuladet a dues aigües al damunt. El campanar d'espadanya de dos arcs es produeix a la cara curta de la nau, contrària a l'absis. A l'absis s'obren dues finestres, la central de doble esqueixada, i cap al sud una altra, d'una sola esqueixada aparedada, a la façana oest n'hi ha una quarta, totalment transformada.
L'interior està ben arreglat i preparat per al culte, amb una imatge de sant Joan Baptista que presideix la capella. Té uns goigs dedicats escrits per mn. A. Soler.

## Referències

* ↑ «Sant Joan del Pla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2017].
* ↑ «Goigs de la capella del Pla de Sant Joan (Sant Martí de Llémena)». [Consulta: 2017].