OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Piet Hein

* No s'ha de confondre amb Piet Hein (científic).
Piet Pieterszoon Hein (o Pieter Pietersen Heyn) (25 de novembre de 1577 - 18 de juny de 1629) va ser un marí neerlandès nascut a la ciutat de Delft i considerat un heroi nacional. Va actuar com a corsari durant la Guerra dels Vuitanta Anys lliurada entre les Disset Províncies i l'Imperi Espanyol.
El 1623 va ser nomenat vicealmirall de la flota de la Companyia Holandesa de les Índies Occidentals, fundada dos anys abans. En el seu nou càrrec va navegar a les ordres de l'almirall Jacob Willekens cap a la costa de Brasil, on van prendre la ciutat de Salvador de Bahia el juny de 1624 (la ciutat seria reconquerida per les forces hispano-portugueses al maig de 1625). Poques setmanes després, ja separat de Willekens, va dur a terme un atac fallit contra Luanda (Angola), en poder dels portuguesos. El 1627 tornaria sobre Salvador, i encara que no va aconseguir prendre la ciutat, va capturar un important nombre de naus amarrades al seu port.
El 1628 Hein va comandar la flota holandesa en la batalla de la Badia de Matanzas, en la qual va derrotar i va capturar les embarcacions que formaven la Flota d'Índies en la seva ruta des de la Nova Espanya cap a Europa enfront de les costes de Cuba. Després del saqueig, Hein va portar cap a Holanda un carregament de tones d'or i plata provinents de les mines de Mèxic. Tot el guany econòmic d'aquest fet es va invertir a organitzar l'enorme armada de 61 bucs i 7000 homes que posteriorment va servir per apoderar-se el 1630 de Pernambuco i fundar la colònia de Nova Holanda al Brasil.
Morí el 18 de juny de 1629, davant de les costes de Flandes en combat contra els corsaris de Dunkerque. A l'Església Major de Delft es va aixecar un monument en la seva memòria.

## Cultura popular

L'any 2019, el cantant de música rap Valtònyc publicà, des de l'exili a Brussel·les, el seu disc Piet Hein amb lletres reivindicatives i col·laboracions de músics internacionals.

## Referències

* ↑ Luis Castro, Haroldo Miguel. «Piet Hein: el pirata que humilló a España». CubaHora, 21-08-2018. [Consulta: 17 juliol 2019].
* ↑ «Valtonyc i el pirata Piet Hein». TV3, 10-05-2019. [Consulta: 17 juliol 2019].
# Tehla

Tehla és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2011 tenia 525 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1251.

## Referències

* ↑ «Resident Population by sex and age, by municipalities, 2011 Census» (en anglès). Oficina d'Estadística d'Eslovàquia. [Consulta: 18 desembre 2021].
* ↑ «Obce a mestá Nitrianskeho kraja» (en eslovac). Školske. [Consulta: 18 desembre 2021].
# Carlo Mario Abate

Carlo Mario Abate (italià: Carlo Maria Abate) (Torí, 10 de juliol de 1932 - Torí, 29 d'abril de 2019) va ser un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.

## A la F1

Va debutar a la quarta cursa de la temporada 1962 (la tretzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, corrent la classificació pel GP de França disputat el 8 de juliol del 1962 al Circuit de Rouen-Les-Essarts.
Carlo Mario Abate va participar en un total de tres proves puntuables pel campionat de la F1, disputades en dues temporades consecutives (1962 - 1963) no aconseguint classificar-se per disputar cap de les tres curses.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1962 | Scuderia SSS Republica di Venezia | Lotus 18/21 | Climax Straight-4 | HOL | MON | BEL | FRA NVC | GBR | ALE NVC | ITA | USA | SUD | | - | 0 |
| 1963 | Count Volpi | Porsche | Porsche Flat-4 | MON | BEL | HOL | FRA | GBR | ALE | ITA NVC | USA | MEX | SUD | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* ↑ «Carlo Abate» (en anglès). HistoricRacing.com. Arxivat de l'original el 15 agost 2015. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ «France 1962 – Result». statsF1.com. [Consulta: 6 setembre 2018].
* ↑ «Germany 1962 – Result». statsF1.com. [Consulta: 6 setembre 2018].
# Imad-ad-Din al-Isfahaní

Imad-ad-Din Muhàmmad ibn Muhàmmad al-Kàtib al-Isfahaní fou un poeta i historiador persa nascut a Isfahan el 1125. A la seva joventut va viure a Isfahan i Kashan i va estudiar a Bagdad.
El 1156 fou nomenat governador de Wasit però fou destituït el 1164 a la mort del visir Ibn Hubayra. Al cap d'un temps fou nomenat katib del zengita Nur-ad-Din Mahmud i més tard mudarris d'una madrassa. A la mort de Nur al-Din el 1173 va haver de marxar a Mossul i el 1175 va presentar salutacions a Saladí després de la conquestra d'Homs i el va acompanyar uns anys. Després es va dedicar a la vida literària fins a la seva mort el 1201.
Va escriure diverses obre destacant la primera història dels gran seljúcides i un llibre sobre les guerres de Saladí.

## Enllaços externs

* Crusades-encyclopedia.com
* Donald S. Richards, "ʿEMĀD-AL-DĪN KĀTEB, ABŪ ʿABD-ALLĀH MOḤAMMAD" a Encyclopaedia Iranica
# Cardo

* Per a altres significats, vegeu «Cardo (sèrie de televisió)».
El cardo (nom llatí) era el carrer que anava en sentit nord-sud a les ciutats romanes basades en un esquema urbanístic ortogonal, és a dir dividides en blocs o illes quadrangulars uniformes, en particular pel que fa a les fundacions colonials.
El terme, de fet, s'utilitzava per indicar una delimitació en sentit nord-sud en la centuriació romana, és a dir la divisió del territori d'una colònia en lots que s'assignaven als colons individualment. L'orientació segons els punts cardinals, però, podia ser modificada per tal de configurar la centuriació al llarg d'una gran via de comunicació preexistent o bé un element geogràfic important, com per exemple el curs d'un riu. Amb la mateixa orientació de la centuriació, doncs, es configurava també la subdivisió de la ciutat en illes de cases (insulae).
L'eix principal de la centuriació i de l'urbanisme ciutadà era el cardo maximus, que s'encreuava en angle recte amb el decumanus maximus, l'eix principal que anava en direcció est-oest. Al punt de trobada del cardo i del decumanus principals quasi sempre hi havia el fòrum, la plaça major de la ciutat.
Aquests carrers també s'anomenaven així en l'àmbit dels campaments romans o castra, a la intersecció dels quals, però, no hi havia el fòrum, sinó el pretori (praetorium), és a dir la tenda del comandant. De fet, d'alguns campaments importants situats en posicions estratègiques han nascut algunes de les principals ciutats europees, com ara Viena o Torí; a Catalunya n'és un exemple Sant Cugat del Vallès, derivat del Castrum Octavianum romà.

## Referències

* ↑ «estructura ciutat romana». [Consulta: 11 novembre 2018].
# Festival d'Enceses del Bestiari de Catalunya

El Festival d'Enceses del Bestiari de Catalunya és una concurs que es realitza en el marc de la festa major d'Artesa de Lleida.
El festival consisteix en un total de tres enceses del bestiari de foc participant. Una encesa es fa amb el ball protocol·lari i propi de la bèstia i la música de la colla, una altra dinamitza la figura de foc a fi de cremar de manera ràpida i lluïda, i l'ultima encesa és amb la música de la banda que acompanya el Festival d'Enceses. Addicionalment es realitza una encesa final conjunta amb totes les colles participants. El total de bèsties de foc participants són cinc a més de l'amfitrió, el Griu d'Artesa de Lleida, sense dret a concursar.

## Bestiari de foc

| Edició | Any | Guanyador |
| I | 2009 | Drac de Montblanc |
| II | 2010 | Drac de Valls |
| III | 2011 | Drac de Llorenç |
| IV | 2012 | Drac de la Geltrú |
| V | 2013 | Badalot de l'Arboç |
| VI | 2014 | Drac de Bellvei |
| VII | 2015 | Hydracus de Jesús |
| VIII | 2016 | Mamut Venux |
| IX | 2017 | Grafus de Tortosa |
| X | 2018 | Drac de Santa Margarida |
| XI | 2019 | Griu de Tarragona |
| XII | 2020 | [edició virtual] |
| | 2021 | [no es va celebrar] |
| XIII | 2022 | Drac d'Olivella |
| XIV | 2023 | Bou Brufat de Santpedor |
| XV | 2024 | Corb Borni de Llinars del Vallés |

## Referències

* ↑ Pérez, Paula. «Artesa de Lleida s'omple de bèsties i foc». Segre, 03-07-2022. [Consulta: 13 gener 2023].
* ↑ Bayarri, Meritxell. «Torna el Festival d’Enceses d’Artesa de Lleida, que se celebrarà el pròxim dissabte 2 de juliol». Agrupació del Bestiari Festiu i Popular de Catalunya, 13-06-2022. [Consulta: 13 gener 2023].
* ↑ Rodríguez, Maria José. «Les millors bèsties de foc, al Festival d'Enceses d'Artesa». El Punt Avui, 06-07-2018. [Consulta: 13 gener 2023].
* ↑ «El drac de Llorenç guanya el Festival d’Enceses de Bestiari de Catalunya», 08-07-2011. [Consulta: 13 gener 2023].
* ↑ «El Drac de la Geltrú, guanyador del concurs d'enceses de bestiari de Catalunya», 09-07-2012. [Consulta: 13 gener 2023].
* ↑ «La Galera dels Diables Cagarrieres obté el segon lloc al Festival d'Enceses de Foc a Artesa de Segre». Revista Cambrils, 26-07-2018. [Consulta: 13 gener 2023].
* ↑ «12è Festival d'Enceses del Bestiari de Catalunya 2020 — Artesa de Lleida». [Consulta: 13 gener 2023].
* ↑ «El Drac d’Olivella, guanyador del Festival d’Enceses d’Artesa de Lleida que ressorgeix després de la pandèmia». Agrupació del Bestiari Festiu i Popular de Catalunya, 04-07-2022. [Consulta: 13 gener 2023].
* ↑ «El Drac d’Olivella guanya el Festival d’Enceses d’Artesa de Lleida», 05-07-2022. [Consulta: 13 gener 2023].
* ↑ Pijuan, Jofre. «El Bou Brufat de Santpedor s'endú el primer premi de la 14a edició del Festival d'Enceses de Catalunya», 05-07-2023. [Consulta: 31 juliol 2024].
* ↑ «15è Festival d’Enceses d’Artesa de Lleida 2024 – Agrupació del Bestiari Festiu i Popular de Catalunya», 15-07-2024. [Consulta: 31 juliol 2024].
# Cels (nom)

Celso és un nom propi masculí d'origen llatí en la seva variant en català. El seu significat és "sublim, elevat, excels".

## Santoral

6 d'abril: Sant Cels. 28 de juliol: Sant Cels.

## Variants

* Femení: Celsa.

### Variants en altres idiomes

Variants en altres llengües :
| Español | Celso |
| Alemany | Celsus |
| Català | Cels |
| Txec | Celsus |
| Basc | Keltse |
| Finlandès | Celsus |
| Francès | Celse |
| Gallego | Celso |
| Grec | Κέλσος (Kélsos) |
| Holandès | Celsus |
| Hongarès | Celsus |
| Anglès | Celsus |
| Italià | Celso |
| Llatí | Celsus |
| Occità | Cèls |
| Portuguès | Celso |
| Rus | Цельс (Cel's) |
| Serbi | Целс (Cels) |
| Suec | Celsus |

## Bibliografia

* El libro de los Santos. Alianza, Madrid, 2001. ISBN 84-206-7203-3.
* Diccionario etimológico comparado de nombres propios de persona. Fondo de Cultura Económica, México, 1994. ISBN 968-16-2284-7.
* El gran libro de los Nombres. M. E. Editores, Madrid, 1995. ISBN 84-495-0232-2.
# Pesca d'arrossegament pelàgica

La pesca d'arrossegament pelàgica o pesca d'arrossegament a profunditat intermèdia és la pesca d'arrossegament que es duu a terme a una profunditat intermèdia a la columna d'aigua. Contrasta amb la pesca d'arrossegament bentònica. En la pesca d'arrossegament pelàgica, una xarxa amb forma de con pot ser arrossegada per una sola nau i oberta per una porta d'arrossegament. Alternativament, pot ser arrossegada per dues naus (arrossegament en parella), que actuen com a dispositiu d'obertura.
Serveix per atrapar animals pelàgics, com ara anxoves, gambes, tonyines i verats, mentre que la pesca d'arrossegament bentònica captura peixos demersals i animals semipelàgics, com ara bacallans, sípies, halibuts i sebàstids.
La pesca d'arrossegament pelàgica té un menor impacte sobre el fons marí que la bentònica.

## Referències

* ↑ FAO: Midwater Pair Trawls
# Tehrik-ul-Mujahideen

Tehrik-ul-Mujahideen és una organització guerrillera del Caixmir creada el juny de 1990 per Yunus Khan, associat de Mohammed Abdullah Tairi, cap del Jammu and Kashmir Jamaat-e-Ahle-Hadith. Afavoreix la unió de Caixmir al Pakistan. La seva base és la comunitat Asidih.
El comandant o emir és Sheikh Jamil-ur-Rehman. Maulana Fazlur Rahman, cap d'una facció de Jamiat-Ulema-e-Islam és el patró. Un dels caps, Yunus Khan, va morir en un combat el 1991 i el va substituir Mohammed Salim Miron. El comandant Abdul Gani Dar àlies Gazalli, fou detingut l'1 de març de 2002 prop de Srinagar.
Està aliat a Lashkar-e-Toiba i rep assistencia del servei secret pakistanès. És membre de la Muttahida Jihad Council.
Té certa activitat a Jammu i Caixmir però menys que Hizb-ul-Mujahideen, Lashkar-e-Toiba i Jaish-e-Mohammad Mujhaeddin E-Tanzeem.
# Carlos Alberto Torres

Carlos Alberto Torres (Rio de Janeiro, Brasil, 17 de juliol de 1944 - Rio de Janeiro, 25 d'octubre de 2016) fou un futbolista brasiler que ocupava la posició de defensa. Va ser internacional absolut per la selecció de futbol del Brasil en 53 ocasions, amb la qual es va proclamar campió del món l'any 1970.

## Trajectòria

| Club | País | Any |
| Fluminense | Brasil | 1963-1966 |
| Santos FC | Brasil | 1966-1974 |
| Fluminense | Brasil | 1974-1977 |
| Flamengo | Brasil | 1997 |
| New York Cosmos | Estats Units | 1977-1980 |
| California Surf | Estats Units | 1981 |
| New York Cosmos | Estats Units | 1982 |

## Palmarès

* 1 Copa del Món de futbol: 1970 (Brasil)
* 3 Campionat carioca: 1964, 1975 i 1976 (Fluminense)
* 4 Campionat Paulista: 1967, 1968, 1969 i 1973 (Santos)
* 1 Recopa Sud-americana: 1968 (Santos)

## Referències

* ↑ Brazilian football loses the biggest of its captains: Carlos Alberto Torres passes away (portuguès)
* ↑ Benson, Andrew «The perfect goal». BBC Sport. British Broadcasting Corporation, 02-06-2006 [Consulta: 8 maig 2011].
* ↑ «Todos os brasileiros - 1970» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Imants Lieģis

Imants Lieģis (Meriden (Regne Unit) 30 d'abril de 1955) és un polític i diplomàtic letó, va ser ministre de Defensa de Letònia entre 2009 i 2010. El setembre de 2012 va presentar la carta credencial com ambaixador extraordianri i plenipontenciari de Letònia a Hongria.
Diplomàtic de carrera Lieģis va ser nomenat el 1997 per ocupar el càrrec d'ambaixador de Letònia en l'OTAN, també va ser ambaixador a Espanya des de setembre de 2008 fins a març de 2009

## Vegeu també

* Primer Gabinet Dombrovskis

## Referències

* ↑ «Dombrovska valdības apstiprināšana» (en letó). Diena, 12-03-2009. [Consulta: 28 abril 2015].
* ↑ «Presentation of letters of accreditation to Latvia’s ambassador extraordinary and plenipotentiary to Hungary, Imants Lieģis» (en anglès). Latvijas Valsts Prezidents. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 28 abril 2015].
* ↑ Lungescu, Oana. «Nato crisis prompts candidates' jitters». BBC Europa. [Consulta: 28 abril 2015].
# Carlo Mazzantini

Carlo Mazzantini (Reconquista, Argentina, 1895 - Torí, Itàlia, 1971) va ser un filòsof i professor universitari argentí, que va desenvolupar tota la seva carrera a Itàlia. Va ensenyar a Càller, Gènova i després a Torí. Seguidor de Martin Heidegger, va dedicar extensos estudis sobre la relació entre Benedetto Croce i Giovanni Gentile. Va ser membre corresponent, des de 1953, de la "Acadèmia de Ciències de Torí".

## Principals obres

* L'esperança en la immortalitat, Torí, Paravia, 1923.
* La lluita per l'evidència. Els estudis de la metafísica i l'epistemologia, Roma, Studium, 1929.
* El problema de les veritats necessàries i una síntesi a priori de Kant, Torí, Edizioni de L'erma, 1935.
* Filosofia perenne i personalitat filosòfica, Padova, Cedam, 1942.
* El Temps. Estudi filosòfic, Com, I. Cavalleri, 1942.
* La filosofia a filosofar humà. Història del pensament antic, Torí; Roma, Marietti, 1949.
* Filosofia i història de la filosofia, Firenze, [s.n.], 1955.
* El problema filosòfic del lliure albir en les controvèrsies teològiques del segle xiii, Torí, S. Gheroni, 1962
* La filosofia d'Escoto Eriúgena G., historia curs de filosofia medieval, Torí, Tirrenia, 1964.
* L'ètica de Kant i Schopenhauer, Torí, Tirrenia, 1965.
* El temps i quatre assajos sobre Heidegger, Parma, Studium Parmense, 1969.

## Referències

* ↑ «Mazzantini, Carlo» in Diccionari de filosofia, Roma, Istituto dell'Enciclopèdia Italiana, 2009. (Italià)
* ↑ Perspectives de pluralisme filosòfic. Consells per a la recerca en la comparació de Erminio Juvalta Mazzantini i Carlo Andrea Paris, 2 febrer de 2006, Revista de Filosofia. (Italià)
# Festival d'escacs de Biel de 2015

El Festival d'escacs de Biel de 2015 fou un conjunt de torneigs d'escacs que varen tenir lloc entre el 18 i el 30 de juliol a Biel/Bienne (Suïssa).
El 48è Torneig de Grans Mestres fou de categoria XIX amb una mitjana d'Elo de 2720 amb la participació de Michael Adams, Radosław Wojtaszek, Maxime Vachier-Lagrave, David Navara, Pàvel Eliànov i Richard Rapport. Competiren pel sistema de tots contra tots a doble volta (10 partides) amb el ritme de temps de 100 minuts per les primeres 40 jugades més 50 minuts per les 20 jugades següents més 15 minuts per acabar la partida amb l'afegit de 30 segons per jugada. Les taules pactades no eren permeses fins passades les quaranta jugades i si dos (o més) jugadors empetaven pel primer lloc, el guanyador vindria determinat per unes partides de desempat que tindria lloc el 31 de juliol.
El Gran Mestre Maxime Vachier-Lagrave va ser el guanyador per quarta vegada (i tercera consecutiva) baten ambdós rècords del torneig, i obtinguen 13 punts d'Elo escalant a la setzena posició del ranking mundial.

## Torneig de Grans Mestres

    48è Torneig de Grans Mestres de Biel ParticipantsRating123456PuntsSB 1 Maxime Vachier-Lagrave2731* *½ 01 1½ 1½ ½½ 16.529.75 2 Radosław Wojtaszek2733½ 1* *½ ½0 ½1 ½½ 1627.75 3 Michael Adams27400 0½ ½* *1 10 1½ 15.524.5 4 David Navara2724½ 01 ½0 0* *1 ½1 15.523 5 Pàvel Eliànov2723½ ½0 ½1 00 ½* *½ 14.520.75 6 Richard Rapport2671½ 0½ 0½ 00 0½ 0* *211.25

## Altres esdeveniments

A més a més del Torneig de Grans Mestres, el Festival de Biel de 2015 s'hi va organitzar un Torneig de Mestres per jugadors amb Elo superior a 2000 i una bossa de premis de 7.000 francs suïssos (que fou guanyat per l'israelià Emil Sutovsky), un Torneig Obert per a jugadors amb Elo inferior a 2050 i una bossa de premis de 1.500 francs suïssos, un Torneig de partides ràpides amb una bossa de premis de 1.500 francs suïssos i un Torneig de partides llampec amb 1.000 francs suïssos de premis. També s'hi va organitzar un torneig amb partides pel sistema Fischer, un altre per a la joventut, una exhibició de simultànies, entre altres activitats relacionades amb els escacs.

## Referències

* ↑ «48th Biel/ Bienne GM Tournament». chessdom.com. [Consulta: 25 gener 2016].
* 1 2 «48th Biel/Bienne Chess Festival starts in Switzerland». fide.com. [Consulta: 25 gener 2016]. (anglès)
* ↑ «Maxime Vachier-Lagrave breaks two records winning 48th Biel/Bienne GM tournament». fide.com. [Consulta: 25 gener 2016]. (anglès)
* ↑ «Resultats i classificació». arena.chessdom.com. Arxivat de l'original el 5 de setembre 2015. [Consulta: 25 gener 2016].
* ↑ «Històric campions Festival de Biel». Arxivat de l'original el 12 de març 2016. [Consulta: 25 gener 2016]. (anglès)
# Cels, Marcionil·la, Antoni, Anastasi i companys

Cels i Marcionil·la, Antoni, Anastasi i companys van ser màrtirs a Antioquia (sembla, però, que la lectura correcta ha de ser a Antinoe, Egipte) juntament amb Julià, durant les persecucions de Dioclecià, propt del 304.
Marcionil·la i Cels eren mare i fill; Antoni d'Antioquia un sacerdot i Anastasi d'Antioquia un convers i neòfit batejat per Antoni. També es diu que hi van morir els set germans de Marcionil·la. Són venerats com a sants per diverses confessions cristianes. La seva festivitat litúrgica és el 9 de gener.

## Vegeu també

* Julià i Basilissa

## Enllaços externs

* Julian, Basilissa, Antony, Anastasius and Companions Arxivat 2008-01-05 a Wayback Machine.
# Ghagar

Ghagar és un riu de Bangladesh.
Neix a les maresmes de Kotwalipara, al centre del país a 23° 45′ N, 90° 08′ E﻿ / ﻿23.750°N,90.133°E﻿ / 23.750; 90.133 i corre cap al sud fins a desaiguar al riu Madhumati, un dels distributaris del Ganges. A la part inferior del riu és anomenat com a Saldaha. És navegable tot l'any.

## Vegeu també

* Riu Ghaggar, Índia

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Temple Guǎngjì

El Temple Guǎngjì (xinès tradicional: 廣濟寺, xinès simplificat: 广济寺, pinyin: Guǎngjì Sì) o Temple del Vast Socors és un temple budista situat al districte de Xicheng, a Pequín. L'entrada és al carrer Fuchengmen, prop de l'estació de metro de Xisi. El temple és també la seu de l'Associació Budista de la Xina.
Fou construït durant la dinastia Jin, tot i que s'hi feren diverses ampliacions posteriors fins a arribar a l'estructura actual, que es finalitzà durant la dinastia Ming, concretament entre 1457 i 1464, gràcies a un monjo de la província de Shanxi anomenat Hui He. Quan el govern central de la Xina inaugurà el temple després de la restauració hi incorporà una placa on s'hi llegia "弘慈广济" (literalment amplificant la misericòrdia i estenent l'ajuda). Posteriorment, durant la dinastia Qing, diversos monjos molt cultes van situar el temple al centre de la difusió del budisme.
El temple ocupa una àrea de més de 23 km² i consta de diverses edificacions i patis. Entre les edificacions, en destaquen quatre halls, i dues torres (dites la de la campana i la del tambor). Dins el Hall del Rei Celestial s'hi troba el Buda de Maitreya rodejat dels quatre reis celestials, i al sostre la Roda del Dharma. D'altra banda, al segon pati s'hi troba el Hall Mahavira, i davant del hall un vas de bronze que data de 1793, durant el regnar de l'Emperador Qianlong de la dinastia Qing (1644-1911). Aquest vas fa dos metres d'alçada i consta amb els vuit tresors del budisme. Dins del hall hi ha estàtues de Buda i 18 arhats (practicants del budisme dels que es diu que tenen poders especials). A l'altra banda de la paret del darrere hi ha un mural pintat per un artista de la dinastia Qing. Aquest mural fa 5 metres d'alt i 10 d'ample i fou pintat usant els dits de l'artista en comptes de pinzells, fet que li confereix un alt valor artístic.
El temple custodia una paret de 18 figures budistes, diverses relíquies religioses de la dinastia Ming i té una biblioteca amb més de cent mil volums d'escriptures en vint llengües diferents, algunes de les quals daten d'abans de la dinastia Song (960–1279).

## Referències

* 1 2 «Temple of Vast Succour (Guangji Temple)» (en anglès). [Consulta: 24 novembre 2016].
* ↑ «Beijing Guangji Temple» (en anglès). Beijing Attractions, 2010. Arxivat de l'original el 28 de novembre 2016. [Consulta: 27 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Guangji Temple-Tour Beijing (anglès)
* Guangji Temple-China.org.cn (anglès)
# Carlos Alcántara Cuevas

Carlos Alcántara Cuevas (Zarandona, 1 de febrer de 1985) és un futbolista murcià, que ocupa la posició de defensa. Actualment juga al CE Alcoià.

## Trajectòria

Sorgeix del planter del Vila-real CF. Amb el conjunt groguet hi juga cinc partits a primera divisió repartits entre la 04/05 i la 05/06. Sense continuïtat a l'equip valencià, hi juga al Real Jaén, FC Cartagena i CF Atlético Ciudad. El 2009 marxa al Ferencváros TC hongarès.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Imanàikino

Imanàikino (en rus: Иманайкино) és un poble de la República de Marí El, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 24 habitants. Pertany al districte rural de Voljsk.

## Referències

* ↑ План Генерального Межевания Казанского уезда