OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santa Marta del Cerro

Santa Marta del Cerro és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 50 | 51 | 54 | 53 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Micronycteris homezi

Micronycteris homezi és una espècie de ratpenat que viu a Veneçuela, Guyana, la Guaiana Francesa i el Brasil.

## Taxonomia

Va ser considerada inicialment com una subespècie del ratpenat orellut brasiler per Pirlot, encara que Simmons i Voss el 1998 i posteriorment Bernand el 2001, la van ascendir al rang d'espècie.

## Referències

* ↑ Pirlot, P «Nouvelle recolte de chiropteres dans l'ouest du Venezuela». Mammalia, vol.31, 1967, pp.260-274. (francès)
* ↑ Simmons, N. B. & R. S. Voss «The mammals of Paracou, French Guiana: A Neotropical lowland rainforest fauna. Part 1. Bats». Bulletin of the American Museum of Natural History, vol.237, 1998, pp.1-219. (anglès)
* ↑ Bernard, E «First capture of Micronycteris homezi Pirlot (Chiroptera, Phyllostomidae) in Brazil». Revista Brasileira de Zoologia, vol.18, 2001, pp.645-647. (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Al-Nukhayla

Al-Nukhayla fou una antiga població de l'Iraq propera a Kufa. També un pou entre al-Mughitha i al-Àqaba, a uns 5 km d'al-Hufayr portava el mateix nom. El nom d'al-Nukhayla és esmentat als relats de la segona batalla de Qadisiyya. Estaria a uns 65 km al nord-nord-oest de Kufa. Es creu que pot correspondre a la moderna Khan Ibn Nkhayle a uns 20 km al sud/sud-est de Karbala.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, VIII, 114-115

## Enllaços externs

* Al-Nuk̲h̲ayla a BrillOnline Reference Works
# Aldo Serena

Aldo Serena (Montebelluna, 25 de juny de 1960) és un exfutbolista italià que jugava com a davanter.
Amb la selecció italiana disputà el Mundial de 1986 i el de 1990. En total jugà 24 partits amb la selecció i marcà 5 gols. També jugà amb Itàlia els Jocs Olímpics de 1984.
Pel que fa a clubs, destacà de forma especial a l'Inter de Milà. La temporada 1988-89 guanyà l'Scudetto amb aquest club i fou màxim golejador de la lliga italiana de futbol, amb 22 gols. També jugà a clubs com l'AS Bari, l'AC Milan, la Juventus i el Torino FC.

## Referències

* ↑ «Aldo Serena Biography and Statistics». Sports Reference. Arxivat de l'original el 2009-01-06. [Consulta: 26 octubre 2009].
Aldo Serena amb la selecció italiana - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 1986
1 Galli •
2 Bergomi •
3 Cabrini •
4 Collovati •
5 Nela •
6 Scirea •
7 Tricella •
8 Vierchowod •
9 Ancelotti •
10 Bagni •
11 Baresi •
12 Tancredi •
13 De Napoli •
14 Di Gennaro •
15 Tardelli •
16 Conti •
17 Vialli •
18 Altobelli •
19 Galderisi •
20 Rossi •
21 Serena •
22 Zenga •
Seleccionador: Bearzot
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 1990
1 Zenga •
2 Baresi •
3 Bergomi •
4 De Agostini •
5 Ferrara •
6 Ferri •
7 P. Maldini •
8 Vierchowod •
9 Ancelotti •
10 Berti •
11 De Napoli •
12 Tacconi •
13 Giannini •
14 Marocchi •
15 R. Baggio •
16 Carnevale •
17 Donadoni •
18 Mancini •
19 Schillaci •
20 Serena •
21 Vialli •
22 Pagliuca •
Entrenador: Vicini :
# Acrochordonichthys guttatus

Acrochordonichthys guttatus és una espècie de peix de la família dels akísids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir els 9,8 cm de llargària total.
* Nombre de vèrtebres: 40-41.

## Distribució geogràfica

Es troba al Sud-est asiàtic: Borneo (Indonèsia).

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Acrocefàlids

Els acrocefàlids (Acrocephalidae) són una família d'aus de l'ordre dels passeriformes, que antany s'incloïen a la família dels sílvids (Sylviidae).

## Morfologia

* Les espècies d'aquesta família solen ser més grans que els sílvids.
* La majoria tenen un plomatge molt poc vistós, marró olivaci per sobre i de groc a beix per sota.

## Hàbitat i distribució

Normalment es troben en boscos oberts, canyissars o zones amb herbes altes, principalment al sud d'Euràsia occidental i zones properes, però també al Pacífic, amb algunes espècies a l'Àfrica.

## Taxonomia

Classificats tradicionalment a la família dels sílvids. Recentment s'ha creat el gènere Iduna amb set espècies en total, de les quals una s'incloïa a Acrocephalus, quatre a Hippolais i dues a Chloropeta (Fregin et al, 2009). Es classifica en 6 gèneres amb 58 espècies.
* Gènere Graueria, amb una espècie: grauèria (Graueria vittata).
* Gènere Nesillas, amb 6 espècies.
* Gènere Acrocephalus, amb 43 espècies.
* Gènere Arundinax, amb una espècie: boscarla becgrossa (Arundinax aedon).
* Gènere Iduna, amb 6 espècies.
* Gènere Calamonastides, amb una espècie: busqueta groga dels papirs (Calamonastides gracilirostris).

## Referències

* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
# Al Bahraoyine

Al Bahraoyine (en àrab البحراويين, al-Baḥrāwiyyīn; en amazic ⴱⵃⵔⴰⵡⵢⵢⵉⵏ) és una comuna rural de la província de Fahs-Anjra, a la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.465 persones. Està situada a l'est de Tànger. Limita al nord amb l'estret de Gibraltar; a l'est, amb la comuna d'Al-Ksar es-Seghir; al sud-este, amb la comuna de Malloussa; al sud-oest amb Laaouama; i a l'oest amb la prefectura de Tanger-Assilah.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Almacenados

Almacenados és una obra de teatre del català David Desola. Escrita el 2002 amb el títol original d' Estamos, estamos, el 2003 va guanyar el XXII Premi de Teatro Hermanos Machado, atorgat per l'àrea de cultura de l'ajuntament de Sevilla.

## Argument

El senyor Lino, submís, servil i ancorat en la mentida és a punt de jubilar-se i disposa de 5 dies per a ensenyar al jove Nin el treball on ell ha estat 39 anys a l'empresa Salvaleón de mastelers per vaixells. Nin, a més, és rebel i qüestiona els seus principis laborals i existencials. Però, què és el que han de fer? L'obra parla de la necessitat de treballar, el temps i com s'hi enfronte dues generacions diferents a través d'humor i preguntes i del vincle que es crearà entre ells malgrat la diferència generacional.

## Representacions

Fou estrenada al Teatro Palacio Valdés d'Avilés (Astúries) el 5 de setembre de 2004 amb muntatge produït per Fila Siete dirigit per Juan José Alfonso i protagonitzada per José Sacristán (Lino) i Carlos Santos Rubio (Nin). Després va anar de gira per diverses ciutats fou representada a La Villarroel del 19 de gener al 27 de febrer de 2005 i el setembre de 2005 al Teatro Fígaro de Madrid. També es va estrenar a Costa Rica, Uruguai, el Perú i l'Argentina, i va realitzar cinc temporades a Mèxic amb l'actor Héctor Bonilla.

## Versió cinematogràfica

El 2015 va ser portada al cinema a Mèxic sota la direcció de Jack Zagha. Per aquesta adaptació, realitzada pel mateix autor, va guanyar l'Ariel a millor guionista a Mèxic el 2017.

## Referències

* ↑ Una profesora argentina gana el premio de relatos Alfonso Grosso, El País, 16 de maig de 2003
* ↑ Almacenados a sabreproducciones.com
* ↑ José Sacristán arriba a Barcelona amb l'obra "Almacenados", al Villarroel, ccma.cat, 19 de gener de 2005
* ↑ El ojo de Sacristán revela el gran talento de un joven autor teatral: David Desola, ABC, 20 de gener de 2005
* ↑ Un mediocre y un rebelde, frente a frente en el teatro Fígaro, El País, 2 de setembre de 2005
* ↑ Estreno de 'Almacenados' de David Desola en La Carpintería Teatro, artezblai.comm 29 de juny de 2018
* ↑ David Desola, nominada al mejor guión adaptado a los Premios Ariel de México, llull.cat, 11 de juliol de 2017
# Almadrones

Almadrones és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 112 | 91 | 86 | 109 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].

## Vegeu també

* Apostolat d'Almadrones
# Ammodytes americanus

Ammodytes americanus és una espècie de peix de la família dels ammodítids i de l'ordre dels perciformes que es troba a l'Atlàntic nord-occidental: des del sud de Delaware fins a la Península del Labrador.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 23,5 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* DeKay, J. E. 1842. Zoology of New-York, or the New-York fauna; comprising detailed descriptions of all the animals hitherto observed within the state of New-York, with brief notices of those occasionally found near its borders, and accompanied by appropriate illustrations. Part IV. Fishes. W. & A. White & J. Visscher, Albany. (part of: Natural History of New York). Zool. New York: i-xv + 1-415, Pls. 1-79.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Nizinski, M.S., B.B. Collette i B.B. Washington, 1990. Separation of two species of sand lances, Ammodytes americanus and A. dubius, in the western North Atlantic. Fish. Bull. 88:241-255.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ambuíla

Ambuíla és un municipi de la província de Uíge. Té una extensió de 4.799 km² i 16.654 habitants. Comprèn les comunes d'Ambuíla o Nova Caipenba i Quipedro. Limita al nord amb els municipis de Bembe i Songo, a l'est amb el d'Uíge, al Sud amb Quitexe i Nambuangongo, i a l'oest amb Nzeto.
Va formar part de l'antic regne del Congo. La colonitzacio portuguesa va començar en 1625. Aquí va transcórrer la batalla de Mbwila en 1665, en la que les forces portugueses derrotaren al rei del Congo.

## Referències

* ↑ Ambuíla al web del cens d'Angola
* ↑ Freeman-Grenville, GSP. Chronology of World History: A Calendar of Principal Events from 3000 BC to AD 1973, 1975. Page 1744.
# Alexandre Boucicaut

Alexandre Boucicaut (Port-au-Prince, 18 de novembre de 1981) fou un futbolista haitià de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció d'Haití.
Pel que fa a clubs, destacà a Violette AC, Chicago Fire, Colorado Rapids, Independiente Santa Fe i Querétaro FC.

## Referències

* ↑ CONCACAF Championship, Gold Cup 2002 - Full Details Arxivat 2019-07-01 a Wayback Machine. - RSSSF
* ↑ CONCACAF Championship, Gold Cup 2007 - Full Details Arxivat 2008-10-24 a Wayback Machine. - RSSSF
* ↑ Rodriguez, Gustavo «Resaltan labor equipo Moca campeón de Liga Mayor Fútbol» (en castellà). Hoy, 18-03-2013 [Consulta: 2 gener 2014].
* ↑ 2004 stats Arxivat 2012-07-23 at Archive.is - ESPN
* ↑ Perfil a BDFA
* ↑ Alexandre Boucicaut a National-Football-Teams.com (anglès)
# Anka

Anka és una ciutat de Nigèria, capçalera d'una Local Government Area (LGA) a l'estat de Zamfara. És també capital de l'emirat tradicional d'Anka (abans Zamfara). La superfície de la LGA és de 2.746 km² amb una població estimada el març de 2016 de 197.800 habitants.

## Referències

* ↑ «NIGERIA : STATES AND LOCAL GOVERNMENTS». [Consulta: 27 octubre 2016]. Arxivat 2016-08-15 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-08-15. [Consulta: 11 gener 2022]..
* ↑ Informació demogràfica de l'estat de Zamfara (Nigèria). Consulta el 7 de setembre de 2018.
# Ankang

Ankang (xinès: 安康; pinyin: Ānkāng) és una ciutat a nivell de prefectura al sud de la província de Shaanxi, a la República Popular de la Xina. Limita amb la província de Hubei a l'est, el municipi de Chongqing al sud i la província de Sichuan al sud-oest.

## Història

L'assentament d'Ankang data de l'edat de pedra, i la seva història registrada es remunta a més de 3000 anys. El comtat d'Ankang es va establir durant la dinastia Jin Occidental (280 dC).

## Clima

Ankang té un clima subtropical humit influït pel monsó (Köppen Cwa), amb hiverns frescos i secs i estius calorosos i humits. La temperatura mitjana mensual oscil·la entre els 3,7 °C al gener i els 27,0 °C al juliol, mentre que la mitjana anual és de 15,7 °C. La major part de les precipitacions anuals es produeixen de juny a setembre.
# Anatoli Bugorski

Anatoli Petróvitx Bugorski (óblast d'Oriol, RSFS de Rússia, 25 de juny de 1942) és un científic rus que va patir un accident en un accelerador de partícules el 1978.

## L'accident

Quan realitzava la seva tesi doctoral a l'Institut de Física d'Alta Energia de Protvino, Bugorski solia emprar el major accelerador de partícules existent a la Unió Soviètica, el sincrotró U-70. El 13 de juliol de 1978, Bugorski feia una reparació en una peça de l'equip quan els sistemes de seguretat van fallar i va patir un accident. El seu cap va entrar en contacte amb el feix de protons emergents. En paraules seves, va observar un flaix «més brillant que un miler de sols», encara que no va sentir dolor. Aquest raig de protons feia uns 2.000 gray quan va penetrar al crani de Bugorski, i 3.000 a la seva sortida després de travessar-lo.

## Conseqüències

El costat esquerre de la cara de Bugorski va patir una inflor pronunciada i, al llarg dels dies següents, es va escamar mostrant la zona cremada per l'impacte del flux de protons (que es movia a una velocitat semblant a la de la llum). Aquesta cremada es va donar a la pell però també a l'os i teixit cerebral subjacents. Fins aleshores, es creia que 5 o 6 grays podien matar una persona, per aquesta raó, els científics van examinar a Moscou el cas de Bugorski amb especial interès. Bugorski no només va sobreviure, sinó que va completar el doctorat. La seva capacitat intel·lectual no es va veure afectada, però la fatiga davant del treball intel·lectual es va incrementar. Bugorski va perdre la facultat de sentir per l'orella esquerra, si bé va mantenir un tinnitus la resta de la seva vida. El costat esquerre de la cara es va paralitzar a causa de la destrucció dels seus nervis i va desenvolupar crisis d'absència i epilèpsia.
La carrera científica de Bugorski va continuar després de l'accident, aconseguint el lloc de coordinador d'experiments de Física. El secretisme soviètic sobre tota investigació relacionada amb l'energia nuclear va fer que no es fes públic l'accident durant més d'una dècada. Bugorski va continuar essent examinat per radiòlegs i va conèixer altres afectats per accidents nuclears. Es va casar amb Vera Nikolaevna i va tenir un fill, Peter.

## Referències

* 1 2 3 4 Gessen, Masha. «The Future Ruins of the Nuclear Age». Wired magazine, 01-12-1997. [Consulta: 26 abril 2007].
* ↑ Raffio, Valentina. «L'home que va ficar el cap en un accelerador de partícules i va xocar amb un feix de protons». El Periódico, 04-07-2022. [Consulta: 12 juliol 2022].
* 1 2 3 4 «новости, экономика, автомобили, наука и техника, кино, музыка, спорт, игры, анекдоты, курсы валют». KM.ru, 14-02-2021. [Consulta: 12 juliol 2022].
* ↑ «С П Р А В О Ч Н И К областей, республик, краев и округов РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ» (PDF) (en ruso). [Consulta: 26 abril 2007].
# Annals

Annals (Annales) era el recull cronològic organitzat per anys que feia el pontífex màxim de Roma, dels esdeveniments organitzats en el que s'anomenava àlbum, que incloïa els noms dels magistrats i tota mena d'esdeveniments com guerres, pestes, prodigis, etc. El seu nom era annales pontificum o annales maximi, però foren destruïts en l'incendi de Roma pels gals el 389 aC i encara que foren restaurats hi ha alguns error i llacunes. Van continuar fins al 130 aC quan foren col·leccionats en vuit llibres, i després foren continuats pels anomenats annalistes (els escriptors d'annals)
Posteriorment es van dir annals a tots els reculls històrics organitzats per anys.

## Referències

* ↑ White, Hayden V. The Content of Form: Narrative Discourse and Historical Representation. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 1987, p. 11. ISBN 9780801829376.
Viccionari
# Albert Colomer Espinet

Albert Colomer Espinet (Terrassa,15 de febrer de 1964) és un economista i àngel inversor català. Actualment, és president d’Autoocupació. Ha dirigit sis edicions del manual Passos i costos per a la posada en marxa d'un projecte d'autoocupació i ha coordinat diverses publicacions i estudis relacionats amb els àngels inversors i la transmissió d'empreses.

## Premis i reconeixements

* Euronews EU Business Personality of the Year 2017
* Early Stage Investor who has been a game changer for Europa 2017, Business Angels (EBAN)

## Referències

* ↑ «Direcció | Autoocupació». [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ FINANCER, EL MON. «Autoocupació guardonada al Global Entrepreneurship Congress 2022» (en castellà). [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ TV3. «TV3 impulsa el somni de vuit "Emprenedors"», 16-10-2008. [Consulta: 5 setembre 2024].
* ↑ CCMA. «Més 324 - Entrevista a Albert Colomer, emprenedor i Business Angel - 3Cat». [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ «EuroNews escoge a Albert Colomer, de la Cecot, como personalidad empresarial» (en castellà), 10-01-2018. [Consulta: 5 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Antoni Mª Grau, director general d'indústria, i Albert Colomer, Business Angel, explica què fan els àngels inversors, i les qualitats que ha de tenir una idea i un projecte de negoci per trobar finançament, a L'entrevista de TV3
# Anaza

Anaza és una tribu àrab, antiga però encara existent. El seu ancestre seria Wail, també ancestre dels Bakr i el Taghlib.
Els Anaza vivien al Tuwayk, al sud del Wadi Nisah on encara viu una fracció: els Banu Hizzan a Hadar. Establiments dels Anaza al sud de Taif van desaparèixer vers el 1200 com a conseqüència d'una pesta. De Hadar van sortir els Banu Utba, emparentats amb les cases reials de Kuwait i Bahrein. Altres Anaza es van establir al segle VI a la zona de l'Eufrates i encara que es van fer musulmans van participar en la Rida (apostasia) que va seguir a la mort del Profeta el 632, si bé més tard van retornar a la religió. Grups Anaza es van establir a la zona de Kufa, a la de Bàssora i a la de Mossul. Al segle ix es va produir una emigració cap a la regió d'al-Anbar; més tard al segle xvi es van desplaçar a l'est fins a Kasim.
Vers el 1700 els grups Anaza estaven repartits així:
* Els Djela o Ruwala al sud de l'Harrat Khaybar entre Medina i Samira
* Els Sbaa al Wadi l-Ruma fins a Kasim
* Els Amarat al Djebel Shammar
* Els Fadan al nord de l'Harra (després substituïts pels Wald Sulayman, als que estant emparentat)
* Els Wald Ali i els Hesene a l'oest de Khaybar
Els Djela van emigrar al segle xviii a Síria i Jordània. Una segona onada es va produir al segle xix fugint dels wahhabites. Després la política dels Anaza es va orientar a tractar amb els otomans i amb els Banu Rashid d'Hail, emirs de Xammar.
Al segle xx els Ruwala dirigits pel clan dels Banu Shalan van governar Djof del 1909 al 1922. El 1917 els Amarat es van aliar als anglesos després que aquestos van entrar a Bagdad l'11 de març de 1917. Els van seguir els Ruwala el setembre del 1918, el xeic dels quals, al-Nuri ibn Shalan va entrar a Damasc amb les tropes angloàrabs (octubre de 1918). Després de la guerra els Anaza van quedar repartits:
* Els Fadan, Sbaa i Ruwala a Síria
* Els Amarat en majoria a Iraq i una part a Aràbia Saudita
Llavors es van dividir en dos fraccions: els Dana Muslim (Hesene, Wald Ali, i Ruwala) i els Bishr (Fadan, Sbaa i Amarat). Les lluites entre fraccions, a Síria, foren reprimides pels francesos el 1929. Després d'aquesta data van quedar establerts:
* Fadan a l'est d'Alep i Hamah
* Sbaa a l'est i nord d'Hamah
* Amarat, a la Djazira al sud-est de Khabur (principalment a Iraq)
* Hesene, a l'est d'Homs
* Wald Ali, nord-est de Damasc i al Hawran
* Ruwala, al sud-est d'Homs
* Alguns grups a Aràbia Saudita i Iraq (Fukara, part dels Wald Ali i Wald Sulayman)

## Bibliografia

* Touvia Ashkenazi The Anazah Tribes, 1948
# Antoni Buades Fiol

Antonio Buades Fiol (Palma, Mallorca, 21 de setembre de 1923 – 9 de juliol de 2000) és un industrial i polític mallorquí.

## Biografia

Fill de l'empresari Antoni Buades Ferrer, el 1942 es graduà com a professor mercantil a l'Escola de Comerç de Palma. Des de 1943 treballà a l'empresa familiar coneguda com a Can Buades, de la que en fou gerent i director general de 1966 a 1974, així com d'altre empreses del grup familiar. Va estar vinculat a la Cambra de Comerç, Indústria i Navegació de Mallorca, Eivissa i Formentera, de la que en fou vicepresident de 1966 a 1976 i president de 1976 a 1986.
Entre 1979 i 1985 ha estat vicepresident del Foment de Turisme de Mallorca i del Cercle Mallorquí. De 1965 a 1980 ha estat vocal del consell palmesà de Banc Atlàntic i el 1976 fundà i presidí fins a 1985 la Federació de Golf de les Illes Balears.
Políticament milità a la Unió Liberal de Pedro Schwartz Girón. A les eleccions generals espanyoles de 1986 fou escollit senador per Mallorca dins la Coalició Popular. Fou vocal de la Comissió d'Indústria i Energia, Comerç i Turisme del Senat d'Espanya. El març de 1986 s'incorpora definitivament a Alianza Popular (després Partido Popular) i participà en la fundació de l'Associació d'Industrials de Mallorca (ASIMA). Fins a la seva jubilació participà en els consells d'administració d'empreses com Industrial Tèxtil Mediterrània, Industrial Brodadora, Brodats Mallorca i Hotelera Insular.

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Antoni Buades Fiol a miquelcinema.blogspot.com
# Antoni d'Oms de Santapau i de Cabrera

Antoni d'Oms de Santapau i de Cabrera (? - 1705) senyor de Rubí, fou un militar català al servei dels reis hispànics.
Va ingressar a l'exèrcit el 1667, va lluitar com a capità de cuirassers de la guàrdia reial de Catalunya durant la Guerra dels Nou Anys. Va arribar a ser conseller al Consell d'Indies. Va morir en un duel el 1705.

## Referències

* 1 2 Espino López, Antonio «Oficiales catalanes en el ejército de los Austrias, 1635 - 1700.» (en castellà). Cuadernos de Historia Moderna, 24, 01-01-2000, pàg. 49. ISSN: 1988-2475.
# Antoni de Barnola i Verdaguer

Antoni de Barnola i Verdaguer (Barcelona, 1840 - Barcelona, 24 d'abril de 1912) fou un polític conservador i notari català del segle xix, fill del també polític Pau de Barnola i d'Espona.

## Trajectòria

Fill d'una família de grans propietaris d'Osona, el 1881 era un dels membres de la junta de l'Institut Agrícola Català de Sant Isidre (IACSI), del qual el seu pare n'havia estat un dels fundadors. Durant un temps va presidir la secció d'agricultura de l'Ateneu Català. El 1876 va ser un dels fundadors de la Unió Barcelonesa de les Classes Productores.
Fou directiu d'empreses com la Sociedad Vinícola de la Corona de Aragón i de bancs com el Banco Vitalicio de Cataluña i el Banco Universal.
Políticament, durant el sexenni democràtic fou membre de la Lliga d'Ordre Social. Quan s'imposà la restauració borbònica es va fer del Partit Conservador i va rebre el nomenament com a regidor de l'ajuntament de Barcelona el 1875. Més endavant fou elegit diputat per Castellterçol a les eleccions generals espanyoles de 1879 i altre cop a les eleccions del 1884, desenvolupant molt poca activitat parlamentària i votant sempre amb els conservadors.
Una part de la seva col·lecció d'art va estar exposada a la secció d'arqueologia de l'Exposició Universal de Barcelona de l'any 1888.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Palomas, 2002: p. 548
* 1 2 3 4 5 Mestre, 1998: p. 104, entrada: "Barnola i d'Espona, Pau"

## Bibliografia referenciada

* Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 1.147. ISBN 84-297-3521-6.
* Palomas i Moncholi, Joan. «El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans (1876-1885). Tesi doctoral, dirigida pel Dr. Nazario González.». Tesi doctoral p. 576, 2002. [Consulta: 24 agost 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)