OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Volta a Castella i Lleó 2011

La Volta a Castella i Lleó 2011, 26a edició de la Volta a Castella i Lleó, es disputà entre el 13 i el 17 d'abril de 2011, sobre un total de 713,1 km, repartits entre cinc etapes, una d'elles contrarellotge individual, i un final en alt.
El vencedor fou el català Xavier Tondo (Movistar Team) que superà en 9" a Bauke Mollema (Rabobank ProTeam) i en 17" a Igor Antón (Euskaltel–Euskadi).

## Classificacions finals
### Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Xavier Tondo (ESP) | Movistar Team | 17h 01' 40" |
| 2 | Bauke Mollema (NED) | Rabobank ProTeam | + 09" |
| 3 | Igor Antón (ESP) | Euskaltel–Euskadi | + 17" |
| 4 | Domenico Pozzovivo (ITA) | Colnago-CSF Inox | + 40" |
| 5 | Jerome Coppel (FRA) | Saur-Sojasun | + 47" |
| 6 | Juan Pablo Suárez (COL) | EPM-UNE | m. t. |
| 7 | Dario Cioni (ITA) | Team Sky | + 54" |
| 8 | Ricardo García (ESP) | Orbea | + 58" |
| 9 | Juan Manuel Gárate (ESP) | Rabobank ProTeam | + 59" |
| 10 | Laurens Ten Dam (NED) | Rabobank ProTeam | + 1' 16" |

### Altres classificacions

* Classificació per punts. Francisco Ventoso (Movistar Team)
* Classificació de la muntanya. Raúl Alarcón (Barbot-Efapel)
* Classificació de la combinada. Bauke Mollema (Rabobank ProTeam)
* Classificació per equips. Rabobank ProTeam

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a | 13 d'abril | Medina de Rioseco - Palència | 174,4 km | Francisco Ventoso | Francisco Ventoso |
| 2a | 14 d'abril | Valladolid - Salamanca | 213,0 km | Francisco Ventoso | Francisco Ventoso |
| 3a | 15 d'abril | Benavente - Laguna de Los Peces | 157,2 km | Filippo Savini | Bauke Mollema |
| 4a | 16 d'abril | Zamora - Zamora | 11,2 km | Alberto Contador | Xavier Tondo |
| 5a | 17 d'abril | Madrigal de las Altas Torres - Medina del Campo | 167,7 km | Ben Swift | Xavier Tondo |

## Enllaços externs

* Volta a Castella i Lleó (castellà)
# Xena: Warrior Princess: The Talisman of Fate

Xena: Warrior Princess: The Talisman of Fate és un videojoc de lluita desenvolupat per Saffire Corporation i publicat per Titus Interactive el 1999 per la Nintendo 64. Es basa en la sèrie de televisió, Xena: Warrior Princess, que es va emetre des de 1995 fins al 2001.

## Jugabilitat

El jugador tria entre el repartiment de personatges i, en un ordre aleatori, combat els altres personatges (incloent el personatge del jugador). Xena apareixerà generalment com a sub-cap. El cap final és Despair, un personatge original del joc, que és el campió de Dahak. Després de derrotar a Despair, tindrà lloc el final individual del personatge del jugador, amb diàlegs diferents segons la dificultat seleccionada. El joc també té un roster mode (mode escalafó), on el jugador selecciona un equip de fins a cinc personatges i entra en un equip lliure per a tots els altres. A més, els jugadors poden organitzar equips i lluitar contra altres equips. Cada personatge té els seus propis moviments especials (com el xamà de Xena i l'explosió del foc de Calisto), i és capaç de realitzar combos d'armes, després de la qual cosa Xena pot cridar "wow" o "excel·lent", o bé la gent pot cridar "boo".

## Referències

* ↑ Doug Trueman. «Xena: Warrior Princess: The Talisman of Fate Review». GameSpot, 20-12-1999. [Consulta: 21 març 2016].
* ↑ Matt Casamassina. «Xena: Warrior Princess, The Talisman of Fate». IGN, 07-12-1999. [Consulta: 31 octubre 2017].

## Enllaços externs

* Xena: Warrior Princess: The Talisman of Fate a MobyGames (anglès)
# Wijnegem

Wijnegem és un municipi belga de la província d'Anvers a la regió de Flandes. Limita al nord amb Schoten, a l'oest amb Anvers, a l'est amb Schilde i al sud amb Wommelgem.

## Evolució de la població
### Segle xix

| Any | 1806 | 1816 | 1830 | 1846 | 1856 | 1866 | 1876 | 1880 | 1890 |
| Població | 658 | 603 | 876 | 1088 | 1111 | 1251 | 1674 | 2007 | 2868 |

### Segle XX (fins a 1976)

| Any | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1947 | 1961 | 1970 | 1976 |
| Població | 3016 | 4036 | 4447 | 5468 | 5820 | 8120 | 8560 | 8372 |

### 1977 ençà

| Any | 1977 | 1980 | 1985 | 1990 | 1995 | 2000 | 2005 | 2006 |
| Població | 8372 | 8199 | 8176 | 8391 | 8554 | 8660 | 8836 | 8817 |
| Font: NIS |||||||||
# Wiligelmo

Wiligelmo (?, segle xi — ?, segle xii) va ser un escultor italià.
Va treballar en els relleus de la façana de la catedral de Mòdena vers l'any 1106. Es desconeix gran part de la seva biografia i els seus orígens, però el seu estil està influenciat per l'escultura francesa i occitana del seu temps.

## Referències

* ↑ «Wiligelmo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# William Thomas Stead

William Thomas Stead (5 de juliol de 1849, Embleton, Northumberland, Anglaterra - Oceà Atlàntic, 15 d'abril de 1912) fou un destacat escriptor, periodista i editor anglès, pioner del periodisme d'investigació, i una de les figures més polèmiques dins del periodisme britànic de l'era victoriana. El seu estil periodístic estableix una forma sensacional a la premsa actual.
Stead era esperantista i sovint va donar suport a la llengua internacional esperanto des de la seva columna mensual a Review of Reviews.
Va ser una de les víctimes de l'enfonsament del famós transatlàntic RMS Titanic, la matinada del 15 d'abril de 1912.

## Obres

* The life of Mr. W. T. Stead (London, 1886).
* Index to the periodical literature of the World... (1891-1902).
* After Death: Letters From Julia (1910)
* The M. P. for Russia
* The Americanisation of the World
* The Truth about Russia
* The Passion Play at Ober Ammergau
* Real Ghost Stories
* If Christ Came to Chicago
* The United States of Europe
* Satan's Invisible World Displayed
* The Pope and the New Era
* Hymns that have Helped
* Last Will & Testament of Cecil Rhodes
* Coming Men on Coming Questions
* The Splendid Paupers: a tale of the coming plutocracy

## Referències

* ↑ Mooney, Bel «High morals and low life of the first tabloid hack: Muckraker: the Scandalous Life and Times of W.T. Stead by W. Sydney Robinson». Mail Online [London], 25-05-2012 [Consulta: 4 novembre 2012].
* ↑ «The W.T. Stead Resource Site, William Thomas Stead, Stead, Maiden Tribute of Modern Babylon, Pall Mall Gazette, prostitution, child prostitution, Eliza Armstrong, Northern Echo, Review of Reviews, new journalism, sensationalism, truth about the navy, borderland, bulgarian atrocities, bulgarian horrors, victorian london, victorian, contagious diseases acts, titanic, jack the ripper, psychic, spiritualism, clairvoyant». Attackingthedevil.co.uk, 30 December 2010. [Consulta: 7 maig 2011].
* ↑ «Press Office Home - The British Library». Arxivat de l'original el 2016-07-25. [Consulta: 1r maig 2017].
* ↑ «An esperantist on the titanic» (en anglès). Arxivat de l'original el 2014-09-13. [Consulta: 13 setembre 2014].
* ↑ "Stead and Astor cling to Raft" (Worcester Telegram, 20 April 1912) Arxivat 15 April 2021$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. at www.attackingthedevil.co.uk
* ↑ Joseph O. Baylen, 'Stead, William Thomas (1849–1912)', Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004; online edn, Sept 2010 accessed 3 May 2011

## Enllaços externs

* (anglès) Biografia de William Thomas Stead, en encyclopedia-titanica.org
# Xerosecta giustii

Xerosecta giustii és una espècie de gastròpode eupulmonat terrestre de la família Hygromiidae.

## Hàbitat

És terrestre.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de la Itàlia central: regió de Colline Metallifere.

## Estat de conservació

Des del 1992 no n'ha estat observat cap exemplar viu, possiblement per l'hivern excepcionalment sec del 1992-1993 i per la destrucció del seu hàbitat a causa de la llaurada de les terres agrícoles.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Manganelli, G. i Favilli, L., 1996. Xerosecta giustii a new hygromiid from Tuscany (Italy) close to extinction (Gastropoda, Pulmonata: Helicoidea). Journal of Conchology 35: 335-355.
* 1 2 3 IUCN (anglès)

## Bibliografia

* Hilton-Taylor, C., 2000. 2000 IUCN Red List of Threatened Species. IUCN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.

## Enllaços externs

* Natura Mediterraneo (italià)
* BioLib (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
* AnimalBase (anglès)
* European Environment Agency (anglès)
# Women Who Code

Women Who Code és una organització internacional sense ànim de lucre. El seu objectiu és donar oportunitats a les dones per sobresortir en carreres de tecnologia i programació mitjançant la creació d'una comunitat i una bossa d'ocupació. L'actual directora és Alaina Percival.
Les activitats involucren entrenament, avaluacions professionals, reunions, beques i tallers, a més de mentories. El 2013 l'organizcació es va triplicar i va arribar a ser una de la majors comunitats del món de dones en l'enginyeria. El 2018 l'organització havia realitzat més de 7,000 esdeveniments gratuïts al voltant del món i va reunir 137,000 persones associades en més de 20 països i 60 ciutats.

## Història

El 2011 es va crear Women Who Code i l'any 2014 es va registrar com a organització sense ànim de lucre. Des de la seva creació envia el butlletí setmanal conegut com a CODE Review que inclou grups d'estudi, nits de hackaton, desenvolupament professional i de lideratge, així com esdeveniments i xerrades enfocades a la indústria tecnològica. Convida a persones expertes, així com a possibles inversors.
Des de la seva fundació els esdeveniments que ha organitzat han obtingut recolzament per part d'empreses com Google, Zendesk, VMWare, KPCB, Capital One, Nike, Yelp i moltes més. El 2016, Women Who Code es va convertir en una companyia de capital llavor, coneguda com a Y Combinator.

## Activitats

Les activitats de Women Who Code inclouen:
* Grups d'estudi tècnics per aprendre llenguatges de programació (Ruby, Javascript, iOS, Android, Python, Algoritmes)
* Connexions entre associades amb experts en tecnologia i inversores
* Desenvolupament i mentorització de carreres en tecnologia i lideratge
* Increment de participació de les dones com a conferenciants i jutgesses en conferències i hackatons
* Increment de participants en la comunitat tecnològica

## Referències

* ↑ «Jobs» (en anglès americà). Women Who Code. [Consulta: 6 setembre 2020].
* 1 2 «Alaina Percival, CEO of Women Who Code, Named Cultural Vistas’ 2019 Distinguished Alumni Award Recipient» (en anglès). Cultural Vistas. [Consulta: 7 setembre 2020].
* ↑ «Alaina Percival | HuffPost» (en anglès). www.huffpost.com. [Consulta: 7 setembre 2020].
* ↑ Dishman, Lydia. «How Women Who Code is making sure women aren’t pushed out of tech jobs» (en anglès americà). Fast Company, 31-10-2018. [Consulta: 7 setembre 2020].
* ↑ «https://www.guidestar.org/profile/46-4218859». www.guidestar.org. [Consulta: 7 setembre 2020].
* ↑ «Women Who Code Medellín – Comunidades Tech» (en castellà). Arxivat de l'original el 2019-12-19. [Consulta: 7 setembre 2020].
* ↑ «Mini Data Science Bootcamp - YouTube». www.youtube.com. [Consulta: 7 setembre 2020].
* ↑ «Women Who Code | About Us». Women Who Code. [Consulta: 21 abril 2020].
* ↑ «Lanzamiento Women Who Code Guatemala “La tecnología también es cosa de mujeres”» (en castellà). Meetup. [Consulta: 7 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Women Who Code - Lloc web oficial
# Warner (cràter)

* No s'ha de confondre amb Werner (cràter).
Warner és un cràter d'impacte que es troba a la part sud de la Mare Smythii, prop del terminador oriental de la Lluna. En aquesta ubicació, el cràter es veu des de la Terra gairebé lateralment, i de vegades s'amaga de la vista a causa de la libració. El cràter es troba just a sud-sud-est de Runge, una formació de característiques molt similars. A sud-oest es troba Widmannstätten, i a sud es troba un parell de cràters fusionats formats per Kao i Helmert.
* Localització de Warner (centre de la imatge)
* Vista obliqua des de l'Apollo 14, Warner al davant i Runge al fons
* Fotografia de la missió Lunar Reconnaissance Orbiter
Aquest cràter ha estat gairebé completament submergit pels fluxos de lava, deixant només una vora exterior poc profunda que sobresurt a través de la superfície. La vora romanent és gairebé circular i té seccions baixes en les cares nord i sud. El sòl interior és similar en aparença a la mar lunar circumdant, i està marcat només per alguns petits cràters. Un cràter petit i superficial jeu just a sud-oest de la vora exterior.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Wilhelm Cordes

Wilhelm Cordes (Wilhelmsburg, 1840 - Hamburg, 1914) fou un arquitecte i director del cementiri d'Ohlsdorf de la ciutat estat d'Hamburg a Alemanya.
Ix d'una família d'agricultors i de moliners de Wilhelmsburg, aleshores al Regne de Hannover. Va rebre una formació de fuster i després va estudiar arquitectura a l'Escola Politècnica de Hannover. Des del 1874 va treballar a la gerència de les obres públiques de la ciutat d'Hamburg, sota la direcció de l'arquitecte Franz Andreas Meyer.
De 1877 a 1879 va ser director de les obres del cementiri d'Ohlsdorf, que la ciutat d'Hamburg va crear per tal de poder evacuar els cementiris a l'entorn de les esglésies del centre històric, al mig de la ciutat creixent, a la qual l'espai urbanitzable feia falta. Va dissenyar el cementiri com un parc, però també la majoria dels edificis: les capelles funeràries 2 a 8, l'edifici administratiu i la torre d'aigua. Al prefaci del primer guia del cementiri publicat el 1897 va escriure:
| « | Un cementiri no ha de ser un lloc dels morts i de descomposició. Ha de ser agradable i suau per al visitant i […] esdevenir així un lloc sagrat. Un barreig pintoresc i equilibrat d'arquitectura, d'escultura i d'arquitectura del paisatge ha de donar espai a la fantasia de l'home i donar-li un camp de treball sense límits i inesgotable. | » |
Va ser sebollit al “seu” cementiri a un sepulcre difícil de trobar, gairebé cobert de rododendres.
* Torre d'aigua
* Capella n°2
* Edifici administratiu
* Capella n°3

## Referències i enllaços

* ↑ Hermann Hipp, Freie und Hansestadt Hamburg - Geschichte, Kultur und Stadtbaukunst an Elbe und Alster, Colònia, Editorial DuMont, 1990, pàgina 446
* ↑ Es troba a la secció AD12, 3-12. Vegeu: Helmut Schoenfeld, «Wilhelm Cordes», Der Ohlsdorfer Friedhof, Bremen, Editorial Temmen, 2010, pàgina 36, ISBN 9783861080862
# Wincanton Classic 1993

La Wincanton Classic 1993 fou la 5a edició de la Wincanton Classic. La cursa es disputà el 15 d'agost de 1993; el vencedor final va ser l'italià Alberto Volpi, que s'imposà en la meta de Leeds.
Va ser la setena cursa de la Copa del Món de ciclisme de 1993.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Alberto Volpi | Mecair-Ballan | 5h 41' 22" |
| 2 | Jesper Skibby | TVM-Bison Kit | + 03" |
| 3 | Maurizio Fondriest | Lampre-Polti | m. t. |
| 4 | Maximilian Sciandri | Motorola | m. t. |
| 5 | Lance Armstrong | Motorola | + 36" |
| 6 | Gert-Jan Theunisse | TVM-Bison Kit | m. t. |
| 7 | Heinz Imboden | Mecair-Ballan | m. t. |
| 8 | Johan Museeuw | GB-MG Boys Maglificio | + 6' 30" |
| 9 | Andreas Kappes | Mecair-Ballan | m. t. |
| 10 | Scott Sunderland | TVM-Bison Kit | m. t. |

## Referències

* ↑ «Volpi sorprende a Fondriest». Mundo Deportivo, 16-08-1993 [Consulta: 26 maig 2015].

## Enllaços externs

* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a cyclingfever.com
# Xkolni (Penza)

* Per a altres significats, vegeu «Xkolni».
Xkolni (Школьный en rus) - és un poble (un possiólok) de l'óblast de Penza, a Rússia, el 2004 tenia 131 habitants.

## Referències

* ↑ «Полубояров М. С. Населённые пункты Сердобского района». Arxivat de l'original el 2011-11-17. [Consulta: 5 gener 2020].
# Yannick Bellon

Marie-Annick Bellon, coneguda públicament com a Yannick Bellon (Biarritz, 6 d'abril de 1924 - 18è districte de París, 2 de juny de 2019) va ser una directora de cinema bascofrancesa, filla de la fotògrafa Denise Bellon (coneguda per les seves aportacions documentals sobre el surrealisme i pels seus reportatges de viatges). La seva germana Loleh Bellon és actriu dramàtica. Va ser també tia de Jaime Semprún.

## Filmografia

* Goémons (1947)
* Colette (1951)
* Varsovie, quand même... (1954)
* Un matin comme les autres (1956)
* Le second souffle (1959)
* Le bureau des mariages (1962)
* Quelque part quelqu'un (1972)
* La femme de Jean (1974)
* Jamais plus toujours (1976)
* L'amor violat (1978)
* L'amour nu (1981)
* La triche (1984)
* Les enfants du désordre (1989)
* L'affût (1992)
* Le souvenir d'un avenir (2001), amb Chris Marker. Pel·lícula sobre la seva mare, Denise Bellon

## Referències

* ↑ Villien, Bruno. «Bellon, Yannick». A: Le Dictionnaire universel des créatrices. Éditions des femmes, 26 de novembe de 2015, p. 3529. ISBN 978-2-7210-0651-6 [Consulta: 14 novembre 2017].
# Yannick Driesen

Yannick Driesen (Anvers, 2 de novembre de 1988) va ser un jugador de bàsquet belga, que va jugar al Club Baloncesto Estudiantes, Club Baloncesto Illescas, Unión Baloncesto la Palma i Antwerp Giants.

## Referències

* ↑ Euroleague.net profile
# Yannick Dalmas

Yannick Dalmas (Le Beausset, França, 28 de juliol del 1961) va ser un pilot de curses automobilístiques francès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1. Fora de la F1 ha estat quatre vegades guanyador de les 24 hores de Le Mans, als anys 1992, 1994, 1995 i 1999.

## A la F1

Yannick Dalmas va debutar a la catorzena cursa de la temporada 1987 (la 38a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 18 d'octubre del 1987 el G.P. de Mèxic al circuit de Mèxic.
Va participar en un total de quaranta-nou curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en cinc temporades no consecutives (temporada 1987 - 1990 i 1994), aconseguint una cinquena posició com millor classificació en una cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots (l'equip no havia inscrit el monoplaça de Dalmas pel campionat de marques).

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1987 | Larrousse Calmels | Lola | Ford | BRA | SMR | BEL | MON | E.USA | FRA | GBR | ALE | HUN | AUT | ITA | POR | ESP | MEX 9 | JPN 14 | AUS 5 | - | 0* |
| 1988 | Larrousse Calmels | Lola | Ford | BRA Ret | SMR 12 | MON 7 | MEX 9 | CAN NVQ | E.USA 7 | FRA 13 | GBR 19 | ALE Ret | HUN 9 | BEL Ret | ITA Ret | POR Ret | ESP Ret | JAP | AUS | - | 0 |
| 1989 | Equipe Larrousse | Lola | Lamborghini | BRA NVQ | | | | | | | | | | | | | | | | - | 0 |
| 1989 | Equipe Larrousse | Lola | Lamborghini | | SMR Ret | MON NVQ | MEX NVQ | USA NVQ | CAN NVQ | FRA | | | | | | | | | | - | 0 |
| 1989 | Automobiles Gonfaronnaises Sportives | AGS | Ford | | | | | | | | GBR NVQ | ALE NVQ | HUN NVQ | | | | | | | - | 0 |
| 1989 | Automobiles Gonfaronnaises Sportives | AGS | Ford | | | | | | | | | | | BEL NVQ | ITA NVQ | POR | ESP NVQ | JPN NVQ | AUS NVQ | - | 0 |
| 1990 | AGS | AGS | Ford | USA NVQ | BRA Ret | SMR NVQ | | | | | | | | | | | | | | - | 0 |
| 1990 | AGS | AGS | Ford | | | | MON NVQ | CAN NVQ | MEX NVQ | FRA 17 | GBR NVQ | ALE NVQ | HUN NVQ | BEL NVQ | ITA NC | POR Ret | ESP 9 | JPN NVQ | AUS NVQ | - | 0 |
| 1994 | Tourtel Larrousse F1 | Larrousse | Ford | BRA | PAC | SMR | MON | ESP | CAN | FRA | GBR | ALE | HUN | BEL | ITA Ret | POR 14 | EUR | JPN | AUS | - | 0 |
(*) L'equip no havia inscrit el monoplaça de Dalmas pel campionat de marques i els punts que va aconseguir no es comptabilitzaven.

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 49 (24) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0* (2) |
# Yannick Jadot

Yannick Jadot (Clacy-et-Thierret, 27 de juliol de 1967) és un polític i activista ecologista francès.
Es membre dels Verds des de 1999 i membre del Parlament Europeu des de 2009.
Fou designat candidat d'Europa Ecologia-Els Verds (EELV) a les eleccions presidencials de 2017 abans de retirar-se a favor de Benoît Hamon, candidat del Partit Socialista. La llista d'EELV que encapçalà a les eleccions al Parlament Europeu de 2019 fou tercera amb un 13,5% dels sufragis.
Al final de les primàries presidencials ecologistes de 2021, va ser nomenat candidat ecologista per a les eleccions presidencials de 2022.

## Llibres

* La politique à nous, Robert Laffont, Benoît Hamon, Yannick Jadot i Michel Wieviorka, 2017, 342 pàg.
* Aujourd'hui, tout commence!, Les Liens qui libèrent, 2019

## Referències

* ↑ «El lideratge europeu de Macron s'enfonsa». Ara, 27-05-2019. [Consulta: 31 maig 2019].
# William Herbert

William Herbert (12 de gener de 1778 – 28 de maig de 1847) va ser un botànic, poeta, i clergue anglès. Va servir com a Membre del Parlament per Hampshire de 1806 a 1807, i per Cricklade de 1811 a 1812.
Va cursar els seus estudis de grau de Bachelor of Arts en el 1798 en el Col·legi d'Exeter, Oxford; després un Master of Arts en el 1802, al Morton College, i, el 1808, diplomes en Dret penal i en civil. I es va fer Dean de Manchester, en el 1840.
Va ser el tercer fill de Lord Porchester, i pare de Henry William Herbert.

## Obra

* Musae Etonensis. 1795. editor
* Select Icelandic Poetry. 1804-6 (Poesia Selecta Islandesa)
* Amaryllidaceae, an attempt to arrange the Monocotyledonous Orders (Amaryllidaceae, un intent de compondre els ordres de les Monocotiledóneas). 1837
* Attila, Or The Triumph of Christianity (1838) (Àtila, o el Triomf de la Cristiandat). 1838
* Crocuses. 1847
* History of the Species of Crocus
* Collected Works. 1842

## Honors
### Reconeixement

La International Bulb Society atorga la Medalla Herbert a les persones que fan meritori reconeixement en l'avanç del coneixement de les plantes bulboses. La mateixa Societat edita la revista especialitzada en botànica, horticultura i recursos genètics de plantes bulbosas anomenada Herbertia, en honor de William Herbert, precursor d'aquests tipus d'estudis.

### Epònims

En el seu honor es nomena el gènere Herbertia Sweet (1783-1835)

## Vegeu també

* Plantes descrites per Herbert

## Referències

* ↑ Brit.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* Lloc web de Leigh Rayment's Peerage Arxivat 2019-10-24 a Wayback Machine.
* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).