OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Illes Flegrees

Les illes Flegrees (italià Isole Flegree ) són un arxipèlag de la Itàlia meridional, que comprèn les illes de Ischia, Procida, Vivara i Nisida.
L'illa de Capri, també situada al golf de Nàpols, no s'inclou generalment a l'arxipèlag Flegreu, al no pertànyer a l'àrea geològica Flegrea.
Administrativament, les illes pertanyen a la Ciutat metropolitana de Nàpols, a la regió de Campània.
El nom deriva de la comuna pertinença d'aquestes illes a la zona geològica dels Camps Flegreus.
L'illa de Capri, tot i que situada al golf de Nàpols, en general no s'inclou dins l'arxipèlag Flegreu, quant pertany a una altra àrea geològica.
Les illes Flegrees i Capri de fet venen definides amb el nom de Arxipèlag Campano (o també Napolità ); més rarament fins i tot com Illes Partenopeas , locució que venia donada un temps també a les Poncianes (abans de la institució de la província de Latina les respectives comunitats pertanyen de fet a la província de Terra di Lavoro, i abans fins i tot a la província de Nàpols).
En època clàssica les illes Flegrees van ser anomenades, en grec, Pithecussae , és a dir, Illes dels Simis . El mite, d'origen grec, relata de fet que dos bandolers Cercopes de Efes, fent burla de Zeus, van ser d'aquesta manera castigats, transformats en simis i relegats a les illes de Aenaria (Ischia) i Prochyta (Procida).
Un altre mite grec, que contrasta amb l'anterior, diu que Zeus estava combatent amb dos titans, un anomenat Tifeo i l'altre Mimante. La trobada va acabar amb la derrota dels dos titans, que, com a càstig, van ser sepultats sota dos blocs de roca: precisament, Tifeo sota Ischia i Mimante sota Prócida. Aquesta versió de el mite podria ser important pel que fa probable resposta dels antics grecs al misteri (per a ells) del vulcanisme de tota la zona: les terres serien així coses mutables a causa de la constant intervenció d'una divinitat.

## Referències

* ↑ Fiego, Giuseppe Consoli. Cumae and the Phlegraean Fields (en anglès). American and British Traveller's Club, 1927.

## Vegeu també

* Camps Flegreus
* Illa d'Ischia
* Escala del rei d'Aragó
# Horacio Valcárcel Villar

Horacio Valcárcel Villar fou un guionista de cinema i de televisió espanyol. Va intentar fer carrera com a director de cinema amb Miguelín (1964) que va participar en el 17è Festival Internacional de Cinema de Canes. El fracàs de la producció del seu segon llargmetratge, Los pájaros ciegos (1965), el va empentar a dedicar-se a fer guions. Es dedicà durant uns anys a fer curtmetratges i documentals fins que el 1977 va fer el guió de La guerra de papá.
Des que el 1981 va fer el guió d'El crack va iniciar una intensa col·laboració amb José Luis Garci, per a qui va fer molts dels guions de les seves pel·lícules com El abuelo (1998), You're the one (una historia de entonces) (2000), Historia de un beso (2002), Tiovivo c. 1950 (2004) i Luz de domingo (2007).
També va fer guions per a sèries de televisió emblemàtiques com Verano azul (1981), Turno de oficio (1986) i Farmacia de guardia (1991). Fou nominat al Goya al millor guió original per Espérame en el cielo (1988) i al Goya al millor guió adaptat per Canción de cuna (1994), El abuelo (1998) i Ninette (2005). És membre de la SGAE des de 1978. El 2010 va rebre el Goya d'honor. El 2016 es va retirar per motius de salut, ja que patia la malaltia d'Alzheimer.

## Referències

* ↑ Horacio Valcárcel a IMDB
* ↑ Espérame en el cielo al web dels Premis Goya
* ↑ Horacio Valcárcel al web de la SGAE
* ↑ Muere Horacio Valcárcel, guionista de 'Verano Azul', El Mundo, 11 de maig de 2018
* ↑ Adiós a Valcárcel, El País, 17 de maig de 2018
# Invasió de la Vall d'Aran

«Invasió de la Vall d'Aran» té aquests significats:
# Invasió de Luxemburg

La invasió de Luxemburg per part d'Alemanya forma part de l'operació Caixa Groga (Fall Gerb en alemany) que comprenia la invasió dels Països Baixos i de França durant la Segona Guerra Mundial. La batalla va començar el 10 de maig de 1940 i va durar només un dia; els alemanys pràcticament no van trobar resistència i van ocupar ràpidament el país. El govern luxemburguès i la gran duquessa Carlota I de Luxemburg van escapar del país i van formar un govern a l'exili a Londres.

## Referències

* ↑ Horne, Alistair, To Lose a Battle, p.258-264
* ↑ Raths,Aloyse 2008 Unheilvolle Jahre für Luxemburg – Années néfastes pour le Grand-Duché, p. 7

## Vegeu també

* Línia Schuster
# Hortènsia Graupera Monar

Hortènsia Graupera Monar (Barcelona, 1950) és una nedadora de salvament i socorrisme, entrenadora i dirigent esportiva.
S'inicià en la natació de competició, però l'any 1966 debutà en salvament i socorrisme. Membre del Club Natació Catalunya, competí en aquest esport entre el 1967 i el 1971. Participà en diversos campionats del món de salvament i socorrisme. El 1968 guanyà la medalla d'or en la prova de 150 m en embarcació i la medalla de bronze per equips. L'any 1969 aconseguí el podi en diverses proves del Campionat del Món i s'adjudicà el títol de campiona del món individual i per equips. El 1970 aconseguí la medalla de plata per equips. El 1971 abandonà la competició per fer d'entrenadora. El 1974, ja retirada, va formar part del Comitè Organitzador del Mundial de Salvament i Socorrisme que es va celebrar a Barcelona, i el 1983 es va incorporar al Comitè Tècnic de la Federació Espanyola d'aquest esport, del qual va ser presidenta entre 1987 i 1991. Va preseidir la Federació Catalana de Salvament i Socorrisme entre el 1992 i el 2008. També va ser pionera en convertir-se en una de les primeres dones a obtenir la categoria d'àrbitre internacional de la Federació Internacional de Salvament i a formar part del seu comitè arbitral. En els anys noranta va pertànyer als Comitès Tècnics de natació sincronitzada de diverses federacions, i va destacar el seu càrrec com a secretària del Comitè Tècnic de la Lliga Europea de Natació (LEN) a partir de 1994. També va formar part del comitè organitzador dels Jocs Olímpics de Barcelona del 1992 i el Mundial de Barcelona 2003 en la competició de sincronitzada, i com a jutgessa d'aquest esport va estar en tres Jocs Olímpics (Sydney 2000, Atenes 2004 i Pequín 2008) i dos Mundials (Fukuoka 2001 i Melbourne 2007). Des de l'any 2000 és membre de l'Associació Catalana de Dirigents de l'Esport, del 2011 al 2013 fou la responsable en matèria de gènere del Consell Català de l'Esport i en l'àmbit professional també va ser directora de la Residència Joaquim Blume i cap de secció de Residències del Consell Català de l'Esport. Rebé la medalla d'argent de les federacions espanyoles de natació i de salvament i socorrisme, la insígnia d'argent de la FC de Natació, el pin d'or de la LEN i la medalla de bronze del Reial Orde al Mèrit Esportiu. El 2011 rebé el Premi a la Dona Dirigent Esportiva de la UFEC.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
# Huang Guan Shan

El Huang Guan Shan (en xinès 皇冠 山, en Pinyin Huáng Guān Shān), també conegut com a The Crown o Crown Peak, és el cim culminant de la serralada Yengisogat, una serralada secundària del Karakoram. Administrativament es troba al Xinjiang, a la Xina. El cim s'eleva fins als 7.295 msnm i té una prominència de 1.919 metres.
La primera ascensió del cim va tenir lloc el juliol de 1993 per part d'una expedició japonesa de Tōkai del Club Alpí Japonès.

## Referències

* ↑ Jill Neate, High Asia, The Mountaineers, 1989
* ↑ Jerzy Wala, Orographical Sketch Map of the Karakoram, Swiss Foundation for Alpine Research, 1990.
* ↑ «The Crown - Peakbagger.com». [Consulta: 9 gener 2021].
* ↑ «Mount Crown, (Huangguan) : Climbing, Hiking & Mountaineering : SummitPost». [Consulta: 9 gener 2021].
* ↑ «AAC Publications - Asia, Chinese Karakoram, The Crown (Huang Guan Feng)». [Consulta: 9 gener 2021].
# Huang Ji

Huang Ji (xinès simplificat: 黄济; xinès tradicional: 黃濟; pinyin: Huáng Jì) fou un pintor xinès que va viure sota la dinastia Ming.
Les dates del seu naixement i de la seva mort no es coneixen amb exactitud. Era originari de Minhou, província de Fujian. Va ser un pintor de la cort imperial i va destacar com a retratista amb un estil molt personal. De les seves obres que es conserven cal mencionar Esmolant l'espasa que està relacionada amb el taoïsme.

## Bibliografia

* The Art Book of Chinese Paintings de Ming Deng.Ed.Long River Press, 2006. ISBN 1592650511

## Enllaços externs

* http://arts.cultural-china.com/en/77Arts6897.html Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Héricourt (Pas de Calais)

Héricourt és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2017 tenia 95 habitants. És principalment un municipi agrícola. Des del primer de gener de 2017 ha integrat la comunitat de municipis del Ternois.

## Demografia

El 2007 hi havia 100 persones en 38 famílies de les quals vuit eren unipersonals.
Habitants censats

## Referències

* ↑ Exploitations agricoles
* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Héricourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Héricourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Imerio Cima

Imerio Cima (Brescia, Llombardia, 29 d'octubre de 1997) és un ciclista italià, actualment corre a l'equip amateur del Viris Maserati. Competeix en carretera i en ciclisme en pista.

## Palmarès

* 2016
** 1r a la Coppa 1° Maggio
** 1r al Circuit Guazzorese
* 2017
** 1r al Circuit del Porto-Trofeu Arvedi
** 1r al Trofeu Ciutat de Castelfidardo

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Isoterma

«Isoterma» té aquests significats:
* Isoterma (Cartografia), corba que uneix els vèrtexs, en un plànol cartogràfic, que presenten les mateixes temperatures en la unitat de temps considerada.
* Isoterma, en termodinàmica, corba d'un diagrama p-V per un procés isotèrmic
* Isoterma d'adsorció, corba que indica la quantitat de substància adsorbida per una substància adsorbent en funció de la pressió (gasos) o la concentració (dissolucions), a una temperatura constant.
# Isoterma (Cartografia)

Una isoterma és una corba que uneix els vèrtexs, en un plànol cartogràfic, que presenten les mateixes temperatures en la unitat de temps considerada. Així, per a una mateixa àrea, es poden dissenyar un gran nombre de plànols amb isotermes, per exemple isotermes de la temperatura mitjana de llarg període del mes de gener, de febrer, etc., o les isotermes de les temperatures mitjanes anuals.

## Vegeu també

* Isolínia
* Isohieta

## Referències

* ↑ isoterma a Optimot
# Interrogation

Interrogation (Polonès: Przesłuchanie) és una pel·lícula polonesa de gènere policíac dirigida per Ryszard Bugajski el 1982. Degut al seu contundent i crític missatge contra la repressió comunista i els seus brutals i immorals mètodes, el film va ser prohibit durant més de set anys fins que la dissolució del Bloc de l'Est l'any 1989 va permetre que fos projectat de nou. La protagonista de la pel·lícula, l'actora Krystyna Janda, va guanyar el premi a la millor acrtriu del Festival de Canes de 1990.
Malgrat la seva recepció inicialment molt controvertida i la subsegüent prohibició, la cinta es va convertir aviat en una pel·lícula de culte i va circular il·legalment copiada en cintes VHS, les quals el mateix director Ryszard Bugajski va ajudar a distribuir clandestinament.

## Argument

A la Polònia estalinista de després de la Segona Guerra Mundial una jove anomenada Tonia (Krystyna Janda) és arrestada per la policia. Tonia és inicialment traslladada a una presó per tal de ser interrogada però finalment restarà diversos anys captiva, sofrint tota mena de vexacions, tortures i abusos sexuals per part de policies corruptes que pretenen fer-la confessar per un crim que no ha comès.

## Repartiment

* Krystyna Janda - Antonina 'Tonia' Dziwisz
* Adam Ferency - Lloctinent Morawski
* Janusz Gajos - Major Zawada "Kapielowy"
* Agnieszka Holland - Communista Witkowska
* Anna Romantowska - Miroslawa "Mira" Szejnert
* Bozena Dykiel - Honorata
* Olgierd Lukaszewicz - Konstanty Dziwisz (marit de Tonia)

## Referències

* 1 2 «MOVIE REVIEW - 'Interrogation': Janda's Arresting Performance - Los Angeles Times». Los Angeles Times. [Consulta: 23 setembre 2009]. (anglès)
* ↑ «Festival de Cannes: Interrogation». festival-cannes.com. [Consulta: 5 agost 2009]. (anglès)

## Enllaços externs

* Second Run DVD - Interrogation
# Jacques Simon

Jacques Simon (Omonville-la-Rogue, 25 de març de 1941 - Valognes, 5 de desembre de 2017) fou un futbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1966.

## Referències

* ↑ Profile a FFF
# Jack McGrath

Jack McGrath fou un pilot estatunidenc de curses automobilístiques nascut el 8 d'octubre del 1919 a Los Angeles, Califòrnia.
McGrath va córrer a la Champ Car a les temporades 1948-1955 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis d'aquests anys (fent la pole el 1954).
Jack McGrath va morir el 6 de novembre del 1955 disputant una cursa a Phoenix, Arizona.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. líder | Retirat |
| 1948 | 52 | 13 | 124.580 | 16 | 21 | 70 | 0 | Motor |
| 1949 | 33 | 3 | 128.884 | 8 | 26 | 39 | 0 | Bomba de l'oli |
| 1950 | 49 | 6 | 131.868 | 10 | 14 | 131 | 0 | Virolla |
| 1951 | 9 | 3 | 134.303 | 8 | 3 | 200 | 11 | Va acabar |
| 1952 | 4 | 3 | 136.664 | 5 | 11 | 200 | 6 | Va acabar |
| 1953 | 5 | 3 | 136.602 | 13 | 5 | 200 | 0 | Va acabar |
| 1954 | 2 | 1 | 141.033 | 1 | 3 | 200 | 47 | Va acabar |
| 1955 | 3 | 3 | 142.580 | 1 | 26 | 54 | 6 | Magneto |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 1094 | 70 | |
| Curses | 8 |
| Poles | 1 |
| Voltes líder | 70 |
| Victòries | 0 |
| Top 5 | 3 |
| Top 10 | 3 |
| Retirades | 4 |

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitats pel campionat de la F1.
Jack McGrath va participar en 4 curses de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1950.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 6
* Poles: 1
* Voltes Ràpides: 1
* Victòries: 0
* Pòdiums: 2
* Punts vàlids per la F1: 9
# Jatsu Garazi

Jatsu Garazi (en francès i oficialment Jaxu), és un municipi de la Baixa Navarra, un dels set territoris que formen Euskal Herria, al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània. Limita amb les comunes d'Irisarri i Suhuskune al nord, Ortzaize al nord-oest, Ainhize-Monjolose a l'est, Izpura a l'oest, Buztintze-Hiriberri al sud-est i Donazaharre al sud.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 418 | 389 | 413 | 449 | 495 | 508 | 500 | 506 | 488 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 451 | 424 | 403 | 372 | 378 | 373 | 342 | 329 | 319 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 337 | 312 | 273 | 268 | 290 | 281 | 264 | 258 | 241 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 230 | 200 | 187 | 181 | 179 | 166 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |
# Jaubert Gaucelm

Jaubert Gaucelm (Perpinyà, 1375 - Perpinyà, mort després del 1434) fou un pintor del gòtic format al taller de Pere Serra que alguns autors identifiquen com el mestre del Roselló. El 1405 fou nomenat cap del gremi de la corporació de pintors de Perpinyà, d'altra banda se sap que el 1408 disposava d'un taller propi a Perpinyà.

## Obra atribuïda

* Tabernacle per a l'església de Sant Mateu de Perpinyà (1398).
* Retaule de Ribesaltes (1400).
* Retaules de Ceret (1422)
* Retaule de Bula d'Amunt (1426)

## Obra amb la qual se'l relaciona

* Retaule de sant Nicolau de Cameles (1407-1408 o 1425).

## Referències

* ↑ Lacarra, pàg 150

## Bibliografia

* Lacarra Ducay, María Carmen (coord) «La pintura gótica durante el siglo XV en tierras de Aragón y en otros territorios peninsulares» (PDF). institución "Fernando el Católico" [Saragossa], núm 2.706, 2007. ISBN 978-84-7820-903-3 [Consulta: 2 novembre 2011].

## Enllaços externs

* «Jaubert Gaucelm». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jan Johansen

Jan Johansen (Tønsberg, 3 de desembre de 1944) és un piragüista noruec, ja retirat, que va competir entre les dècades de 1960 i 1980.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on va guanyar la medalla d'or en la prova del K-4 1.000 metres del programa de piragüisme. Formà equip amb Steinar Amundsen, Tore Berger i Egil Søby. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic, i amb els mateixos companys de tripulació, va guanyar la medalla de bronze en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i dues de plata al Campionat del Món de piragüisme en aigües tranquil·les, entre el 1966 i 1971, així com també una d'or i una de plata al Campionat d'Europa en aigües tranquil·les de 1969. Guanyà vint-i-set campionats nacionals entre 1965 i 1982.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Jan Johansen». [Consulta: 8 setembre 2021].
* ↑ «Canoeresults». [Consulta: 8 setembre 2021].
# Jaume Martorell i Salvat

Jaume Martorell i Salvat era natural de Tarragona i prengué possessió d'organistia el 19 d'abril de 1904.
Aquí tenim la cita del rector: “ha dado / posesion de la capellania con el cargo de organista previo permiso del Excmo Sr. Arzobispo / de Tarragona, al reverendo D. Jaime Martorell y Salvat, pbro natural de Tarragona y/ y de veinte y siete años de edad […] ". El mestre de capella Pere Guillamet fou testimoni de la seva possessió.

## Referències

* 1 2 Gregori i Cifré,, Josep M, «Fons de l'Església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa». [Bellaterra] : Universitat Autònoma de Barcelona, Servei de Publicacions, 2012, pàg. 113.
# Jaume Marquilles

Jaume Marquilles (Barcelona, 1368 o 1370 - ?, 1451 o 1455) fou un eclesiàstic i jurista català.

## Biografia

Estudià jurisprudència a l'Estudi General de Lleida. L'any 1428 fou nomenat vicari general del bisbe de Vic Jordi d'Ornós.
Fou capellà de la catedral de Barcelona.
Exercí com a vice-canceller del rei Martí.
Se l'inclou usualment al costat de les grans figures de la jurisprudència catalana del segle xv.

## Obres

* Commentaria super Usaticis Barchinone (1448)
* De las casas solariegas de Cataluña (1450)

## Referències

* ↑ Mariàngela Vilallonga, La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic
* ↑ «Plaça de Marquilles». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 1r agost 2022].

## Bibliografia

* Mariàngela Vilallonga, La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic (1993, ISBN 978-84-7256-930-0).
* Fèlix Torres Amat, Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes, Barcelona, 1836.
# Jaume Maristany Colomer

Jaume Maristany Colomer (el Masnou, Maresme, 4 de març de 1868 - el Masnou, Maresme, 18 d'agost de 1936) fou un comerciant i polític català, alcalde del Masnou de 1912 a 1914.
Fill de Jaume Maristany Alsina, àlies Soberano (el Masnou, 1839-1884) i de Bernardina Colomé Ferrer. El seu pare era capità de vaixell i va fundar, juntament amb els seus germans Gerard i Pere, la fàbrica tèxtil de velam Maristany Hermanos (coneguda popularment com a Cal Soberano), que fou una de les més importants del Masnou i va funcionar de 1877 a 1985.
Es presentà a les eleccions municipals de desembre de 1909 al Masnou i fou regidor de l'Ajuntament des de l'any 1910. A la constitució de l'Ajuntament de l'1 de gener de 1912 fou elegit alcalde. Fou alcalde del Masnou fins a l'any 1914. Durant el seu mandat recolzà la Llei de mancomunitats provincials que permetria la creació de la Mancomunitat de Catalunya.
També fou president del Casino del Masnou, com el seu pare, i secretari de la Casa Benèfica del Masnou des de la seva creació l'any 1898.

## Referències

* ↑ «Naixements, matrimonis i defuncions de la parròquia de Sant Pere del Masnou». Arxiu Municipal del Masnou. Arxivat de l'original el 2020-09-23. [Consulta: 11 maig 2020].
* ↑ «Esquela de Jaume Maristany i Colomé». La Vanguardia, 19-08-1936, p. 3.
* 1 2 Toran, Rosa. Atles electoral: els consistoris del Masnou 1812-1979. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2013.
* ↑ «Llista de mariners i vaixells del Masnou» p. 44. Arxiu Municipal del Masnou.
* ↑ Tabaras Bosch, Marta. Record de les dones del tèxtil: treballadores del Masnou a la postguerra. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2019, p. 15-22.
* ↑ Toran, Rosa. Història Contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2017, p. 297 i 321.
# Jean-Jacques Lamboley

Jean-Jacques Lamboley (Héricourt, Alt Saona, 10 d'agost de 1920 - Tonon, 20 de juliol de 1999) va ser un ciclista francès que va ser professional entre 1946 i 1951. Combinà el ciclisme en pista amb el ciclisme en ruta. Els seus principals èxits els aconseguí en pista, proclamant-se campió del món de mig fons el 1948.
La seva neta Soline també s'ha dedicat al ciclisme.

## Palmarès

* 1947
** Campió de França de mig fons
* 1948
** Campió del món de mig fons
** Campió de França de mig fons

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it