OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frederic de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Norburg

Frederic de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Norburg (en alemany Friedrich von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Norburg) va néixer a Sønderborg (Dinamarca) el 26 de novembre de 1581 i va morir a Nordborg el 22 de juliol de 1658. Era el fill petit del duc Joan II de Schleswig-Holstein-Sonderburg (1545-1622) i de la princesa Elisabet de Brunsvic-Grubenhagen (1550-1586). El 1624, en morir el seu germà gran Joan Adolf, heretà el ducat.

## Matrimoni i fills

L'1 d'agost de 1627 es va casar amb Júlia de Saxònia-Lauenburg, filla de Francesc II de Saxònia-Lauenburg. La parella va tenir un fill, Joan Boguslau, nascut el 30 de setembre de 1629 i mort el 17 de desembre de 1679. Després de la mort de la seva primera dona el 1630, es va casar el 15 de febrer de 1632 amb Elionor d'Anhalt-Zerbst (1608-1681, filla de Rodolf d'Anhalt-Zerbst (1576-1621) i de Dorotea Hedwig de Brunsvic-Wolfenbüttel (1587-1609). Fruit d'aquest segon matrimoni nasqueren:
* Elisabet Juliana (1634-1704), casada amb Antoni Ulric de Brunsvic-Lüneburg (1633-1714)
* Dorotea Hedwig (1636-1692), casada amb Cristòfol de Rantzau-Hohenfeld.
* Cristià August (1639-1687).
* Lluïsa Amona (1642-1685), casada amb Joan Frederic de Hohenlohe-Neuenstein-Öhringen (1617-1702)
* Rodolf Frederic (1645-1688), casat amb Bibiana de Promnitz (1649-1685).

## Bibliografia

* A.D. Jørgensen, "Frederik af Nørborg", a: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
* F. v. Krogh, Ältere Geschichte des Hauses Holstein-Sonderburg.

## Enllaços externs

* genealogy.euweb.cz
# Fort Ransom

Fort Ransom és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 70 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Ransom tenia 70 habitants, 37 habitatges, i 19 famílies. La densitat de població era de 90,1 hab./km².
Dels 37 habitatges en un 18,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,2% hi vivien parelles casades, en un 5,4% dones solteres, i en un 48,6% no eren unitats familiars. En el 48,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 27% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,89 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20% tenia menys de 18 anys, un 2,9% entre 18 i 24, un 20% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 37,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 50 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 124 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.375$ i la renda mediana per família de 31.250$. Els homes tenien una renda mediana de 23.125$ mentre que les dones 28.750$. La renda per capita de la població era de 14.242$. Entorn de l'11,8% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Ransom». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Ransom». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Fort Pierce

Fort Pierce és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2008 tenia 41.000 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Pierce tenia 37.516 habitants, 14.407 habitatges, i 8.817 famílies. La densitat de població era de 982,7 habitants/km².
Dels 14.407 habitatges en un 28,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,1% hi vivien parelles casades, en un 19,3% dones solteres, i en un 38,8% no eren unitats familiars. En el 31,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 17,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.121 $ i la renda mediana per família de 29.458 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.274 $ mentre que les dones 20.012 $. La renda per capita de la població era de 14.345 $. Entorn del 25,4% de les famílies i el 30,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Pierce». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Pierce». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fundació Ana Bella

La Fundació Ana Bella és una entitat que treballa per la inserció de les dones supervivents al maltractament. L'entitat la va crear Ana Bella (Sevilla, 1972) després d'onze anys de patir maltractaments.
L'entitat treballa per oferir feines on les dones tinguin responsabilitat, a diferència de les que ofereixen les institucions, que l'entitat considera que són sense responsabilitat. Per aquest motiu des del 2011 col·laboren amb empreses privades com Danone, Campofrío, Alvalle, Kenzo o Louis Vuitton, l'empresa de recursos humans Momentum Task Force i altres consultores. Moltes troben feines com a comercials després de formar-se en tècniques de venda, una feina que els permet prosperar.

## Història

Qui va fundar l'entitat va ser Ana Bella després de patir maltractaments durant onze anys. El 1997 va veure per la tele el testimoni d'Ana Orantes, que va trencar el silenci i donar visibilitat al problema. Però fins al 2001 no va denunciar la seva exparella, un home amb 24 anys més que ella, amb qui havia conviscut durant onze anys, dels 18 als 29. El 13 de setembre del 2001 va marxar de casa amb els seus quatre fills i va passar per pisos protegits, assistència psiquiàtrica i assessorament jurídic. Des d'aquell moment va decidir treballar per ajudar altres dones a fer el pas.
L'entitat va prendre cos el 2006, quan va aconseguir un préstec de 30.000 euros per a donar un lloguer a dones maltractades i ajudar-les a trobar feina. Aviat va rebre un premi de 25.000 euros que va destinar a la creació de Servicios Integrales Solidarios per crear llocs de treball. Més endavant Triodos Bank els va oferir fer el catering d'un esdeveniment, i així van anar creixent amb altres feines de més responsabilitat, sobretot després de rebre dos guardons més el 2009 i el 2010.
El 2018 havien passat 1600 dones per l'entitat i s'havia forjat una xarxa de 14.000 que es deixen la casa, acompanyen les persones al jutjat, a les administracions o entrevistes de feina. De fet, el primer programa que va llançar la fundació va ser el Programa Amiga d'acompanyament en tots els tràmits que ha de fer una dona que ha patit maltractaments des del moment que marxa de casa seva. Les dones que havien trobat feina amb l'entitat el 2018 eren 2130.

## Reconeixements

* 2009. Premi a la Dona Emprenedora de la Fundació Pública Andalucía Emprende.
* 2010. Premi Emprenedora Social a Espanya per la fundació internacional Ashoka.
* 2011. Empresa social més prometedora per Momentum Project.
* 2012. Reconeixement de Danone com a Millor Proveïdor de serveis.
* 2017. Premi Fidem en categoria d'Emprenedoria Social.
* 2018. Premi La Caixa a la Innovació Social per un projecte d'inserció laboral.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Figuls, Josep Catà. «Les segones vides d'Ana Bella», 20-05-2018. [Consulta: 10 setembre 2019].
* ↑ «Dones rebels: Ana Bella - Dia Internacional de les Dones 8-M». [Consulta: 10 setembre 2019].
* 1 2 SOCIAL, ALMA, LA RED SOCIAL. «Una feina per tornar a estimar-se», 04-10-2018. [Consulta: 10 setembre 2019].
* 1 2 3 4 5 «Ana Bella, en lluita contra el maltractament». [Consulta: 10 setembre 2019].
# Fundació Andreu Nin

La Fundació Andreu Nin és una institució cultural espanyola creda en 1987 per difondre la memòria dels sectors del marxisme opositors a l'estalinisme, i sobretot la figura del Partit Obrer d'Unificació Marxista.
Ha desenvolupat una reconeguda labor de difusió i té un esperit d'amplitud política per la qual s'ha guanyat el respecte de diversos moviments revolucionaris antistalinistes, marxistes renovadors i llibertaris. La fundació rep el nom d'Andreu Nin, dirigent del POUM assassinat al juny de 1937 per agents de la Komintern.

## Referències

* ↑ "Andreu Nin decía que los movimientos nacionales también son revolucionarios", eldiario.es, 17 de juny de 2013

## Enllaços externs

* Fundación Andreu Nin
* Fundació Andreu Nin
# Francesc Alcoriza i Gimeno

Francesc Alcoriza i Gimeno (Barcelona, 15 de juny de 1903 - Barcelona, 1 d'abril de 1991) fou un futbolista català dels anys 1920 i 1930.

## Trajectòria

Ingressà l'any 1921 al CE Europa, on l'any 1923 es proclamà campió de Catalunya de futbol i subcampió del Campionat d'Espanya. Amb l'Europa disputà les tres primeres edicions de la lliga espanyola, essent, amb 45 partits, el segon futbolista que més partits portà la samarreta de club a la màxima categoria del futbol espanyol per darrere d'Agustí Layola. El febrer de 1930 esdevingué capità del club europeista després de la renúncia de Manuel Cros.
L'any 1931, després del descens de l'Europa a segona divisió, fitxà pel FC Barcelona. Disputà 109 partits amb la samarreta blaugrana. Abandonà el club el 1935, acabant la seva carrera al FC Terrassa.
El gener de 1930 fou convocat per la selecció espanyola de futbol per disputar un partit davant Txecoslovàquia, però no arribà a debutar. Si que defensà la samarreta de la selecció de Catalunya, destacant el partit que enfrontà la selecció amb el Bolton Wanderers el 20 de maig de 1929, amb motiu de la inauguració de l'estadi Olímpic de Montjuïc i que guanyà la selecció catalana per 4 a 0.

## Palmarès
### CE Europa

* Campionat de Catalunya: 1923

### FC Barcelona

* Campionat de Catalunya: 1932, 1935

## Referències

* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1982/11/12/pagina-26/1105269/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1989/03/30/pagina-12/1229886/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1919/11/30/pagina-1/618043/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca-paginas.lavanguardia.es/LVE07/HEM/1930/02/20/LVG19300220-015.pdf
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1935/11/25/pagina-1/627900/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1957/09/24/pagina-2/636159/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1929/05/21/pagina-1/1376635/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1929/05/21/pagina-2/615238/pdf.html
* ↑ Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Any 1999. Editorial Jaume Rius. ISBN 8492294434

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Francesc Alguer

Francesc Alguer (València, 1781 - ?) va ser un intel·lectual i economista valencià. De notable formació matemàtica i humanística, ingressà l'any 1821 a la Societat Econòmica d'Amics del País de València.
És autor de diversos treballs sobre matemàtiques comercials, enginyeria industrial i agronomia, que són conservats manuscrits a l'arxiu de l'esmentada institució. La crisi de la indústria sedera valenciana entre els anys 1826 i 1829 fou el motiu immediat de la seua obra principal: "Memorias sobre los medios más fáciles y realizables de emplear y mantener a un tiempo a los individuos del arte de la seda en Valencia" (1826). Escriví, a més, la comèdia "La criada fiel y la esposa prudente, o la huérfana de Granada" i traduí al castellà el primer volum del "Voyage en Espagne" de F. Jaubert, baró de Paçà.

## Referències

* ↑ «Francesc Alguer». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gran Enciclopedia de la Comunidad Valenciana (en castellà). València: Prensa Valenciana, 2005, vol. I, p. 288 (vegeu l'entrada "Francisco Alguer"). ISBN 84-87502-48-2.
# Francesilla

La francesilla (Ranunculus asiaticus), és una espècie de ranuncle i és una planta nativa de la regió mediterrània oriental, el sud-oest d'Àsia, sud-est d'Europa i nord-est d'Àfrica.
És una planta herbàcia perenne que fa fins a 45 cm d'alt. Les fulles basals tenen tres lòbuls i com les tiges són piloses. Les flors fan de 3 a 5 cm de diàmetre i poden ser de vermelles a rosades, grogues o blanques.
En alguns llocs, com Israel, és una espècie de planta protegida.
És una planta ornamental molt popular amb nombrosos cultivars. Poden tolerar glaçades lleugeres però però no més intenses de -10 °C.
Algunes varietats tenen flors dobles.

## Reconeixement

L'1 de març de 2023, Canada Post, l'administració postal del Canadà, va emetre un segell postal amb Ranunculus asiaticus. El segell es va emetre en llibrets i rotllos i com a full de record.

## Referències

* ↑ «Diccionari normatiu valencià». [Consulta: 11 juliol 2023].
* ↑ Germplasm Resources Information Network: Ranunculus asiaticus Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
* 1 2 Huxley, A., ed. (1992). New RHS Dictionary of Gardening. Macmillan ISBN 0-333-47494-5.
* ↑ «Ranunculus» (en anglès). Canada Post. Arxivat de l'original el 2023-06-03. [Consulta: 3 juny 2023].
# GIP-5121

La GIP-5121 és una carretera actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La GI correspon a la demarcació de Girona, i la P al seu antic caràcter de provincial. Discorre pels termes municipals de Banyoles, Esponellà i Crespià, de la comarca del Pla de l'Estany i Cabanelles, de la de l'Alt Empordà.

## Banyoles

Té l'origen a la vila de Banyoles, a la cruïlla del Carrer de La Llibertat, el Passeig de la Draga i la carretera C-150a, des d'on surt cap a llevant, per trencar després cap al nord-est. Surt del nucli urbà banyolí, i s'adreça cap al nord fent la volta al Puig de Sant Martirià pel costat de llevant. En el segon quilòmetre del seu recorregut arriba al nus de carreteres a través del qual enllaça amb l'autovia C-66. La carretera GIP-5121 emprèn la direcció nord i travessa pel costat oest el nucli de Melianta, en el vessant de llevant del Serrat d'Espolla. Al cap de poc gira cap al nord-est, i passat el quilòmetre 4 abandona el terme de Banyoles i entra en el d'Esponellà.

## Esponellà

Ja dins del terme d'Esponellà, en el quilòmetre 5 deixa a llevant el poble de Centenys, al cap de 500 metres, i en el mateix costat, el Veïnat de Brunsó, i, encara, en el punt quilomètric 6 travessa el de Martís de Dalt. Dos quilòmetres després, havent passat tot de revolts molt tancats, arriba a Esponellà. A l'extrem sud-est d'aquest poble troba la cruïlla amb la carretera GI-554, que se'n va cap al sud-est. La GIP-5121 fa un revolt molt tancat cap al nord-est, per anar a cercar el Fluvià i travessar-lo, moment en què deixa enrere Esponellà i entra en el terme de Crespià.

## Crespià

Travessat el Fluvià, s'enfila cap al nord, i en quasi 2 quilòmetres més arriba al poble de Crespià, que ressegueix pel seu costat de llevant. Continua cap al nord-est, i en poc més d'1 quilòmetre arriba a la cruïlla amb la carretera GIV-5122, que arrenca cap al sud-est. La GIP-5121 continua encara cap al nord-est, però de seguida es va decantant més cap al nord. A uns 400 metres al nord d'aquesta darrera cruïlla, troba el termenal entre Crespià i Cabanelles, entrant així en aquest darrer terme municipal just en travessar la Ribera de Turbany.

## Cabanelles

Des d'aquest lloc continua cap al nord, i en quasi 2 quilòmetres i mig arriba a la carretera N-260 al costat sud-oest de l'Hostal del Vilar.

## Enllaços externs

* La GIP-5121 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# GIP

«GIP» té aquests significats:
* Gastric inhibitory polypeptide
* Grup d'Investigació Prehistòrica
# Fuentes de Valdepero

Fuentes de Valdepero és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 247 | 251 | 234 | 232 |
# Garra nigricollis

Garra nigricollis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Myanmar.

## Referències

* ↑ Hamilton F. [Buchanan] 1822. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches. Edimburg i Londres. Fishes Ganges . i-vii + 1-405.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kullander, S. i F. Fang, 2004. Seven new species of Garra (Cyprinidae: Cyprininae) from the Rakhine Yoma, southern Myanmar. Ichthyol. Explor. Freshwat. 15(3):257-278.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dia Mundial del Paludisme

L'Assemblea Mundial de la Salut va decidir commemorar el 25 d'abril Dia Mundial del Paludisme.

## Commemoració

Al maig de 2007, l'Assemblea Mundial de la Salut va decidir commemorar el 25 d'abril Dia Mundial del Paludisme.
| « | Dia Mundial del Paludisme. 25 d'abril de 2017 El Dia Mundial del Paludisme és una ocasió per a destacar la necessitat d'invertir contínuament en la prevenció i el control d'aquesta malaltia i de mantenir un compromís polític.Un impuls a la prevenció Aquest any el tema del Dia Mundial del Paludisme és Acabem amb el paludisme per sempre. El 25 d'abril, l'OMS posa èmfasi en la prevenció, una estratègia fonamental per a reduir els mals causats per una malaltia que segueix matant a més de 400.000 persones a l'any.Des de l'any 2000, la prevenció del paludisme ha tingut un important paper en la reducció del número de casos i de morts, fonamentalment a través de l'expansió de l'ús de mosquiteres tractades amb insecticides i tractant els interiors amb aquests productes. | » |
| — Organització Mundial de la Salut |||

## Campanyes anteriors

| Any | Tema |
| 2017 | «Acabem amb el paludisme per sempre» |
| 2016 | «Acabem amb el paludisme per sempre» |
| 2015 | "Inverteix en el futur. Venç al paludisme". |
| 2014 | "Inverteix en el futur. Venç al paludisme". |
| 2013 | "Inverteix en el futur. Venç al paludisme". |
| 2012 | "Mantenir els Assoliments, Salvar Vides: Invertir en Malària". |
| 2011 | "L'assoliment de progressos i l'impacte". |
| 2010 | "Descartem el paludisme". |
| 2009 | "Descartem el paludisme". |
| 2008 | "Malària, una malaltia sense fronteres". |

## Vegeu també

* Paludisme

## Referències

* ↑ «Día Mundial del Paludismo».

## Enllaços externs

* Lloc Oficial del Dia Mundial del Paludisme
# The Secret Land

The Secret Land és una pel·lícula documental estatunidenca estrenada l'any 1948, dirigida per Orville O. Dull. Parla d'una important expedició d'exploració de l'Antàrtida, amb el nom en clau Operation High Jump, realitzada per l'exèrcit dels EUA, i que va mobilitzar 12 vaixells, 1 submarí, 23 plànols i prop 4700 homes.
La pel·lícula fou guardonada amb l'Oscar al millor documental l'any 1949.

## Repartiment

* Robert Montgomery - Narrador (veu) (com Comandant Robert Montgomery, U.S.N.R.)
* Robert Taylor - Narrador (veu) (com a Tinent Robert Taylor U.S.N.R.)
* Van Heflin - Narrador (veu) (com a Tinent Van Heflin)
* James Forrestal - Ell mateix (com a James V. Forrestal)
* Chester W. Nimitz - Ell mateix
* Almirall de darrere Richard E. Byrd - Ell mateix (com a Almirall Byrd)
* Richard H. Cruzen - Ell mateix (com a Almirall Cruzen)
* Robert S. Quackenbush - Ell mateix (com a Capità Quackenbush)
* George J. Dufek - Ell mateix (com a Capità George Dufek)
* Paul Un. Siple - Ell mateix (com a Siple)
* Charles W. Thomas - Ell mateix (com a Capità Thomas)
* Richard E. Byrd Jr. - Ell mateix
* Vernon D. Boyd - Ell mateix (com a Capità Boyd)
* Charles Un. Vincle - Ell mateix (com a Vincle de Capità)
* David E. Bunger - Ell mateix (com a Comandant David E. Bunger)
* John E. Clark - Ell mateix (com a Capità Clark)
* John D. HowEll mateix - Ell mateix (com a Comandant HowEll mateix)
* William Kearns - Ell mateix (com a Lloctinent j.G. Bill Kearns)
* Ralph Leblanc - Ell mateix (com a Lloctinent j.G. Frenchie Leblanc)
* Henry H. CaldwEll mateix - Ell mateix (com a Capità CaldwEll mateix)
* Owen McCarty - Ell mateix
* William Warr - Ell mateix
* James H. Robbins - Ell mateix (com Shorty Rogers)

## Rebuda

La pel·lícula va guanyar 395.000 dòlars als EUA i Canadà i 181.000 a la resta del món, resultant un benefici de 10.000 dòlars.

## Referències

* 1 2 The Eddie Mannix Ledger. Margaret Herrick Library, Center for Motion Picture Study.
* ↑ «AFI: The Secret Land». AFI. [Consulta: 6 gener 2012].
* ↑ «The 21st Academy Awards (1949) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 18 agost 2011].
* ↑ Chowther, Bosley «NY Times: The Secret Land». NY Times [Consulta: 7 novembre 2008].
* ↑ The Eddie Mannix Ledger, Los Angeles: Margaret Herrick Library, Center for Motion Picture Study.
# Rosh 333

Rosh 333 (nascut el 1977) és un artista urbà valencià, natural de la ciutat d'Elx, on ha estat especialment actiu. Sol pintar cares de dones en blanc i negre, que de vegades combina amb cabelleres de colors, realitzades amb detall i que envolta com si foren un element de la natura. Ocasionalment, ha pintat les trenes de cabells de manera aïllada.
En actiu des de 1989, ha format part de crews com 333 i pornostars.

## Referències

* 1 2 El artista Rosh 333 acaba su intervención 'Underwater' en el muro del Club de Tiro notícia a 20 minutos del 26 d'agost de 2014
* 1 2 3 4 Suárez, 2011, p. 117.
* ↑ El arte de Rosh333 llega al metro de Madrid El grafitero ilicitano y su compañero Okuda serán los encargados de decorar la estación que llevará el nombre del guitarrista Paco de Lucía y que se inaugurará en la primavera de 2015 - notícia a Información del 19 de juliol de 2014

## Bibliografia

* Suárez, Mario. Los nombres esenciales del arte urbano y del graffiti español. Barcelona/Madrid: Lunwerg, 2011. ISBN 978-84-9758-765-9.
# Qui és, el pare?

Qui és, el pare? (títol original en anglès, Father Figures) és una pel·lícula de comèdia estatunidenca de 2017 dirigida per Lawrence Sher (en el seu debut com a director), escrita per Justin Malen i protagonitzada per Owen Wilson, Ed Helms, JK Simmons, Katt Williams, Terry Bradshaw, Ving Rhames, Harry Shearer, June Squibb, Christopher Walken i Glenn Close. La pel·lícula segueix dos germans adults que es proposen trobar el seu pare biològic trobant-se amb els homes amb què la seva mare solia sortir. S'ha doblat al català.
El rodatge va començar el 5 d'octubre de 2015 a Atlanta, i la pel·lícula es va estrenar als Estats Units el 22 de desembre de 2017 a càrrec de Warner Bros. Pictures. Va ser mal rebuda pels crítics, que el van qualificar de desproveït d'"energia o propòsit" i va recaptar 25 milions de dòlars contra el seu pressupost de 25 milions de dòlars.

## Referències

* ↑ Warner Bros. UK. «Who's Your Daddy? - Official Trailer - Warner Bros. UK», 15-09-2016. [Consulta: 2 gener 2017].
* ↑ «Programació de TV3». CCMA. [Consulta: 12 maig 2023].
* ↑ Jeff Giles. «Jumanji: Welcome to the Jungle is Certified Fresh», December 21, 2017. [Consulta: December 22, 2017].
# Oktiàbrskaia (Belorétxensk)

* Per a altres significats, vegeu «Oktiàbrskaia».
Oktiàbrskaia - Октябрьская (rus) - és una stanitsa del raion de Belorétxensk, al krai de Krasnodar, a Rússia. És a 1 km a l'oest del riu Pxix, a 22 km al sud-est i Krasnodar a 50 km al nord-oest.