OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Critèrium Internacional 2013

El Critérium Internacional 2013, 82a edició del Critérium Internacional es disputà entre el 23 i el 24 de març de 2013. La cursa forma part de l'UCI Europa Tour 2013, i fou guanyada pel britànic Christopher Froome (Team Sky), que va estar acompanyat al podi pel seu company d'equip Richie Porte i Tejay van Garderen (BMC Racing Team).

## Equips participants

16 equips prenen part en la cursa:
* 9 ProTeams: AG2R La Mondiale, Argos-Shimano, Blanco Team, BMC Racing Team, FDJ, Garmin-Barracuda, RadioShack-Leopard, Team Saxo-Tinkoff, Team Sky
* 6 equips continentals professionals: Bretagne-Séché Environnement, Cofidis, Colombia, Team Europcar, IAM Cycling, Sojasun
* 1 equips continentals: La Pomme Marseille

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 24 de març | Porto-Vecchio - Porto-Vecchio | 89,5 | Theo Bos (NED) | Theo Bos (NED) |
| 2a etapa | 24 de març | Porto-Vecchio - Porto-Vecchio (CRI) | 6,5 | Richie Porte (AUS) | Richie Porte (AUS) |
| 3a etapa | 25 de març | Porto-Vecchio - Coll de l'Ospedale | 179 | Christopher Froome (GBR) | Christopher Froome (GBR) |

## Classificacions finals
### Classificació general

| Pos | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Chris Froome (GBR) | Team Sky | 6h 55' 23" |
| 2 | Richie Porte (AUS) | Team Sky | + 32" |
| 3 | Tejay van Garderen (USA) | BMC Racing Team | + 54" |
| 4 | Bauke Mollema (NED) | Blanco Team | + 1' 00" |
| 5 | Jean-Christophe Péraud (FRA) | AG2R La Mondiale | + 1' 00" |
| 6 | Andrew Talansky (USA) | Garmin-Sharp | + 1' 06" |
| 7 | Maxime Bouet (FRA) | AG2R La Mondiale | + 1' 33" |
| 8 | Pierrick Fédrigo (FRA) | FDJ | + 1' 37" |
| 9 | Johann Tschopp (SUI) | IAM Cycling | + 1' 43" |
| 10 | John Gadret (FRA) | AG2R La Mondiale | + 2' 05" |

### Classificacions secundàries

* Classificació dels punts: Richie Porte (AUS) (Team Sky)
* Classificació de la muntanya: Jérémy Roy (FRA) (FDJ)
* Classificació dels joves: Tejay van Garderen (USA) (BMC Racing Team)
* Classificació per equips: AG2R La Mondiale

## Evolució de les classificacions

| Etapa | Vencedor | Classificació general | Classificació per punts | Classificació de la muntanya | Classificació dels joves | Classificació per equips |
| 1 | Theo Bos | Theo Bos | Theo Bos | Arnaud Gerard | Nacer Bouhanni | Sojasun |
| 2 | Richie Porte | Richie Porte | Richie Porte | Arnaud Gerard | Tejay van Garderen | Team Sky |
| 3 | Chris Froome | Chris Froome | Richie Porte | Jérémy Roy | Tejay van Garderen | AG2R La Mondiale |
| Final | Final | Chris Froome | Richie Porte | Jérémy Roy | Tejay van Garderen | AG2R La Mondiale |

## Enllaços externs

* (francès) (anglès) Web oficial
# Júnia (dona de Lèpid)

Júnia Segona (en llatí: Junia Secunda) va ser una dama romana del segle i aC. Era la filla de Servília Major i de Dècim Juni Silà, cònsol l'any 62 aC. Era també germanastra de Marc Juni Brutus, un dels assassins de Juli Cèsar, que era fill de Servília i del seu primer marit, Marc Juni Brutus (tribú de la plebs 83 aC). Es va casar amb Marc Emili Lèpid, que posteriorment va ser un dels triumvirs.
Quan Ciceró es trobava a Cilícia l'any 50 aC va dir que no era fidel a Lèpid, però més tard en parla en un dels discursos en termes elogiosos (probatissima uxor). Júnia, per damunt dels problemes, es va saber guanyar l'amor del seu marit. Quan es va involucrar en la conspiració del seu fill Marc Emili Lèpid contra la vida d'Octavià després d'Àccium, el seu marit la va protegir.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 657.
# Dar el-Ma

El Dar el-Ma és un enorme edifici quadrat que es convertí en els magatzems de Mulay Ismail, a Meknès, al Marroc. Les seves enormes dimensions, proporcionals a les del palau, donen una idea del gegantisme que caracteritzen les obres d'aquest sultà.
S'hi guardaven les reserves de gra per als 12.000 cavalls de les quadres d'Ismail. Però Dar el-Ma significa "la casa de l'aigua", i encara actualment es poden veure les cisternes de 40 m de profunditat, de les quals es treia l'aigua mitjançant un sistema de sínies, probablement mogudes per cavalls.
Aquestes sales immenses, amb murs altíssims i de diversos metres de gruix, reben la llum de claraboies obertes al centre de la volta.
L'estructura és contigua als graners de Mulay Ismail.
# Riccardo Gualino

Riccardo Gualino (Biela, 25 de març de 1879 – Florença, 7 de juny de 1964) va ser un empresari, advocat, mecenes, poeta i col·leccionador d'art piemontès.

## Biografia

Riccardo Gualino nasqué el 1879 en una família de la burgesia mitjana. Durant la seva joventut manifestà aviat el seu esperit d'empresari. Així quan tenia 17 anys i treballava amb el seu cunyat que importava fusta de Florida, germinà la idea de crear una societat que va fundar finalment el 1905 i que duia el seu nom, Riccardo Gualino, amb l'objectiu de comprar territoris boscosos a Ucraïna i Còrsega.
Es va casar el 1907 amb Cesarina Gulgo Salice amb qui tingué dos fills: Listvinia i Renato.
Tingué un paper molt important en el desenvolupament de la companyia FIAT, de la qual va ser vicepresident fins a 1927.
# Joana Magdalena de Saxònia-Weissenfels

Joana Magdalena de Saxònia-Weissenfels (17 de març de 1708 - 25 de gener de 1760) era una duquessa consort de Curlàndia i Semigàlia títol assolit pel seu matrimoni amb el duc Ferran Kettler realitzat el 20 de setembre de 1730; el matrimoni no va tenir descendència. Joana Magdalena Era filla de Joan Jordi duc de Saxònia-Weissenfels i la seva esposa Frederica Elisabet de Saxònia-Eisenach.

## Vegeu també

* Llista de les Duquesses de Curlàndia i Semigàlia
# Jemaa

Jemma és una ciutat de Nigèria, a l'estat de Kaduna, capital d'una LGA (Local Government Area) i antiga capital de l'emirat de Jamaa. La ciutat està situada prop dels turons Darroro i a la carretera de Jos a Jagindi. La LGA té una població de 278.735 habitants (2006) dins de la qual es troba Kafanchan, designada capital el 1933.
La mineria d'estany continua sent una activitat important, però la majoria dels habitants de Jemma són agricultors, que conreen cotó, cacauet i gingebre com a cultius comercials i la melca i el mill per a la subsistència diària. Un dispensari del govern serveix la ciutat.
# Konstantín Krijevski

Konstantín Krijevski (Odintsovo, 20 de febrer de 1926 - Moscou, 18 de novembre de 2000) fou un futbolista rus de la dècada de 1950.
Fou 14 cops internacional amb la selecció soviètica amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1958.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Krylia Sovetov Kuibyshev, VVS Moscou i FC Dynamo Moscou.

## Referències

* ↑ Konstantin Krizhevsky Arxivat 2020-04-18 a Wayback Machine.. sports-reference.com
* ↑ (rus) Profile Arxivat 2020-06-30 a Wayback Machine.
* ↑ Konstantín Krijevski a National-Football-Teams.com (anglès)
# Resolució 2215 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2215 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 2 d'abril de 2015. Després d'escoltar la proposta del Secretari General Ban Ki-moon, el Consell acorda reprendre la retirada gradual de la Missió de les Nacions Unides a Libèria (UNMIL).

## Contingut

El govern de Libèria, les organitzacions internacionals i els Estats membres havien fet un bon treball de lluita contra el brot d'ebola.
El Consell va decidir en 2012 que la força de pau de la UNMIL a Libèria es reduís entre agost de 2012 i juliol de 2015. Com a conseqüència del brot d'ebola, aquesta retirada gradual es va ajornar el setembre de 2014 fins a un nou avís. Un cop sota control l'epidèmia a principis de 2015 el Secretari General va proposar reprendre la retirada.
El Consell de Seguretat va acceptar començar la tercera fase de la retirada. A més, el nombre màxim de soldats al setembre l'any 2015 va haver de ser reduït a 3.590 i el nombre màxim de personal de la policia a 1.515. El Consell espera que Libèria assumeixi plenament la seva responsabilitat en seguretat abans del 30 de juny de 2016.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC authorizes resumed drawdown of UNMIL», 02-04-2015.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Joana Magdalena de Saxònia Altenburg

Joana Magdalena de Saxònia Altenburg (en alemany Johanna Magdalena von Sachsen-Altenburg) va néixer a Altenburg (Alemanya) el 14 de gener de 1656 i va morir a Weißenfels el 22 de gener de 1686. Era una princesa de la Casa de Wettin, filla del duc Frederic Guillem II (1603-1669) i de Magdalena Sibil·la de Saxònia (1617-1668).

## Matrimoni i fills

El 25 d'octubre de 1671 es va casar a Altenburg amb Joan Adolf I de Saxònia-Weissenfels (1649-1697), fill del duc August (1614-1680) i de la princesa Anna Maria de Mecklenburg-Schwerin (1627-1669). El matrimoni va tenir onze fills:
* Magdalena Sibil·la (1673-1726), casada amb Joan Guillem de Saxònia-Eisenach (1666-1729).
* August Frederic (1674-1675).
* Joan Adolf, nascut i mort el 1676.
* Joan Jordi (1677-1712), casat amb Frederica Elisabet de Saxònia-Eisenach (1669-1730).
* Un fill nascut mort el 1678.
* Joana Guillemina (1680-1730).
* Frederic Guillem, nascut i mort el 1681.
* Cristià (1682-1736), casat amb Lluïsa Cristiana de Stolberg.
* Anna Maria (1683-1731), casada amb Erdmann II de Promnitz (1683-1745).
* Sofia (1684-1752), casada primer amb Jordi Guillem de Brandenburg-Bayreuth (1678-1726), i després amb Josep Albert, comte de Hoditz i de Wolframitz (1706-1778).
* Joan Adolf (1685-1746), casat primer amb Joana Antonieta de Saxònia-Eisenach (1698-1726), i després amb Frederica de Saxònia-Gotha-Altenburg (1715-1775).

## Bibliografia

* 300 Jahre Schloß Neu-Augustusburg, 1660-1694 - Residenz der Herzöge von Sachsen-Weißenfels: Festschrift. Weißenfels, 1994, Seite 38-39
* Gerhardt, Friedrich, Schloß und Schloßkirche zu Weißenfels, Weißenfels, 1898, Seite 55-56
* Johann Christoph Dreyhaupt: Beschreibung des ... Saal-Creyses, insonderheit der Städte Halle. Halle, 1749/1751 (d.i. "Dreyhaupt-Chronik")

## Enllaços externs

* http://gso.gbv.de
* http://saebi.isgv.de/biografie/Johanna_Magdalena,_Herzogin_von_Sachsen-Weißenfels_(1656-1686)
* Johann Hübners ... Drey hundert und drey und dreyßig Genealogische Tabellen, Tab. 169
# Inzar

Inzar és un col·lectiu gallec procedent de la fusió del Movemento Comunista de Galicia i de la Lliga Comunista Revolucionària de Galícia (BNG), que es va constituir en partit polític en 1991, lligat a Esquerra Alternativa de Galícia. En 1993 es va integrar en el Bloc Nacionalista Gallec. Amb poc pes quantitatiu (en 2002 tenia prou feines 234 militants), va acabar per convertir-se en un col·lectiu en el si del BNG; posteriorment, va ser un dels integrants del corrent Máis Galiza. Xesús Veiga Buxán, que va ser diputat en el Parlament de Galícia, és el seu dirigent més conegut.
El 28 de febrer de 2012 es va anunciar la seva dissolució donada la "notable reducció de la projecció pública d'aquest corrent".
Pocs dies després, durant l'Assemblea de Máis Galiza en la qual finalment aquesta es va escindir del BNG, el líder de Inzar Xesús Veiga va ser una de les veus favorables a la continuïtat dins del Bloc. Actualment la major part de les persones que componien la militància d'Inzar es troben enquadrades a Abrente-Esquerda Democrática Galega, dins del BNG.

## Referències

* ↑ Inzar se disuelve como colectivo interno del BNG, El Mundo, 27 de febrer de 2012.
* ↑ Inzar se disuelve aunque desvincula esta decisión de la hecatombe actual del BNG, ABC, 28 de febrer de 2012.
* ↑ Xoán Bascuas liderará una Máis Galiza escindida cuyas 'caras' seguirán en el BNG, El Mundo, 11 de marzo de 2012.
# Cruis'n Velocity

Cruis'n Velocity és el quart videojoc de la saga Cruis'n. El videojoc està disponible per la Game Boy Advance i va ser llançat el 2001. És l'únic joc de la sèrie que no fou precedit per un llançament en arcade.

## Curses

En el videojoc hi ha un total de 14 curses.
* Las Vegas
* Holanda
* Alaska
* Mart

## Enllaços externs

* (anglès) El videojoc a MobyGames
# Resolució 2217 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2217 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 28 d'abril de 2015. El Consell va ampliar el mandat de la MINUSCA a la República Centreafricana per un any fins al 30 d'abril de 2016.

## Contingut

La situació a la República Centreafricana (RCA) continuava tibant. Es van cometre violacions dels drets humans a gran escala contra la població i atacs als treballadors de l'ajuda humanitària i de les forces de l'ONU, tant per part dels antics elements antics de Seleka i Anti-Balaka com per l'exèrcit.
La situació també va fer que la RCA esdevingués també un focus de crim internacional i radicalisme. L'embargament d'armes contra el país era important per desarmar els combatents i garantir la pau. A més, la situació humanitària també era greu, amb més de 435.000 desplaçats interns, 450.000 refugiats i milers d'exiliats.
Les autoritats de transició de la RCA havien fet un bon treball per recuperar el procés polític al país. Segons el pla, les eleccions presidencials i parlamentàries se celebraran a l'agost de 2015. També va demanar una profunda reforma de l'exèrcit i la policia, de manera que el país compti amb serveis de seguretat professionals equilibrats ètnicament.
Mentrestant, la MISCA es va unir a forces de pau de la Unió Africana per formar MINUSCA. El seu mandat es va ampliar fins al 30 d'abril de 2016. L'autorització de les tropes franceses que proporcionaven suport militar també es va ampliar fins a aquesta data. Es va demanar al Secretari General Ban Ki-moon que s'activés la missió arreu de la RCA, especialment a les regions orientals.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC renews mandate of mission in CAR, calls for contributing uniformed personnel», 28-04-2015.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2219 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2219 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 28 d'abril de 2015. El Consell va ampliar les sancions contra Costa d'Ivori per un any fins al 30 d'abril de 2016.

## Contingut

L'embargament d'armes contra Costa d'Ivori es va estendre fins al 30 d'abril de 2016. Només se'n van excloure els serveis de seguretat de Costa d'Ivori, els membre de la UNOCI i les tropes franceses al país. Pel que fa als serveis de seguretat de Costa d'Ivori, l'embargament es mantindria quan es tractés de:
* Armes de foc amb un calibre de més de 12,7 mm;
* Llançadors de coets, coets, armes antitancs lleugeres i llançagranades
* Míssils aeris (inclosos sistemes de defensa aèria portàtils), míssils terra-terra i míssils terra-aire;
* Morters amb un calibre superior a 82 mm;
* Armes antitancs guiades (en particular, míssils antitancs);
* Avions de guerra i helicòpters;
* Vehicles militars armats o previstos;
* Explosius per a ús militar i mines;
* Ulleres de visió nocturna;
A més es van ampliar fins a la mateixa data les sancions financeres i les prohibicions de viatge imposades a persones específiques. A més, el mandat del panel d'experts que supervisava l'embargament es va ampliar fins al 30 de maig de 2016.
Es va aixecar l'embargament de diamants de Costa d'Ivori, però el contraban continuava. Es va demanar al país que mantingués informat al Consell de Seguretat sobre l'enfocament d'aquest problema i que continués treballant en el desplegament del Procés de Kimberley.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC extends arms embargo on Côte d'Ivoire, targeted sanctions», 28-04-2015.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 30 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 30 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 25 d'agost de 1947, va ser una resposta al desig dels Països Baixos i dels nacionalistes d'Indonèsia d'intentar buscar una via pacífica a la Revolució Nacional d'Indonèsia, per així poder acatar la Resolució 27. El Consell de Seguretat va requerir a tots dos membres la presència d'un membre diplomàtic de Batavia per informar de la situació.
La resolució va ser adoptada per set vots a favor i amb les abstencions de Colòmbia, Polònia, la Unió Soviètica i el Regne Unit.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1947 - 1952)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Roca del Cavall

La Roca del Cavall es trobava al Parc de la Serralada Litoral, la qual era una gran balma formada per una roca en voladís.

## Descripció

Era tan gran que s'hi recollia bestiar a sota. Es va volar per utilitzar-ne els fragments i, avui dia, resta com un important conjunt de granit però sense l'espectacularitat d'abans.
El mestre de Teià, Cristòfol Ferrer i Ferrà, hi va trobar una destral de pedra polida i un fragment de sílex. Segons unes fonts, aquestes restes estan en mans privades i, segons unes altres, al Museu Municipal de l'Estampació de Premià de Mar.

## Accés

És ubicada a Premià de Dalt: al poble, prenem el Camí Vell de Teià. Comptant des de la Font del Remei i el dipòsit d'aigua, a 280 metres surt una pista a la dreta que s'enfila cap al Turó d'en Baldiri. La roca és a la banda dreta d'aquesta pista, a 620 m del trencall. Coordenades: x=444394 y=4595195 z=295.

## Referències

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 42.

## Bibliografia

* Álvarez, J. Acerca del interès arqueológico de Premià. Premià de Mar: But. AECC, 4, 1978, p. 8-11.

## Enllaços externs

* Els darrers jaciments arqueològics descoberts a Premià. Una aportació a l'inventari arqueològic de Premià de Dalt i Premià de Mar (el Maresme) (català)
* Wikiloc Arxivat 2015-11-24 a Wayback Machine. (català)
* 8a Caminada del Club Excursionista de Teià (català)
# Resolució 963 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 963 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada per unanimitat el 29 de novembre de 1994, després d'haver examinat la petició de la República de Palau per poder ser membre de les Nacions Unides. En aquesta resolució, el Consell va recomanar a l'Assemblea General l'acceptació de Palau com a membre.
El 15 de desembre de 1994 l'Asemblea General va admetre la República de Palau sota la Resolució 49/63.

## Referències

* ↑ Europa Publications Limited. The Europa directory of international organizations, Volume 9. 9th. Europa Publications, 1999, p. 58. ISBN 978-1-85743-425-5.
* ↑ United Nations General Assembly Resolution 49/63, Admission of the Republic of Palau to Membership in the United Nations, adopted 15 December 1994.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 965 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 965 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 de novembre de 1994. Després de reafirmar less resolucions sobre la situació a Ruanda, en particular, les resolucions 872 (1993) 912 (1994), 918 (1994), 925 (1994) i 955, el Consell va prorrogar el mandat de la Missió de les Nacions Unides d'Assistència per a Ruanda (UNAMIR) fins al 9 de juny de 1995 i va ampliar les seves operacions.
El Consell de Seguretat va destacar la importància d'aconseguir la reconciliació nacional en el marc dels acords d'Arusha. S'havien enviat a Ruanda membres de l'Oficina de l'Alt Comissionat per als Drets Humans per vigilar i prevenir violacions de drets humans que es produeixin i per facilitar el retorn dels refugiatss. També es va assenyalar que les mines terrestres havien provocat una ruptura per a la població civil i altres esforços humanitaris.
Es va reafirmar que UNAMIR podria:
    (a) protegir els refugiats, persones desplaçades i civils en situació de risc;
    (b) proporcionar seguretat i assistència per facilitar les operacions d'ajuda humanitària;
    (c) ajudar a aconseguir la reconciliació nacional;
    (d) contribuir a la seguretat del personal del Tribunal Penal Internacional per a Ruanda i els drets humans dels funcionaris;
    (e) ajudar en la formació i establiment d'una nova força policial.
Es va instar al Govern de Ruanda a continuar la cooperació amb la UNAMIR i permetre l'accés sense restriccions a totes les zones del país. van ser ben rebuts els esforços de la UNAMIR per augmentar les seves capacitats de radiodifusió, així com els esforços dels Estats membres, dels organismes de les Nacions Unides i organitzacions no governamentals pel que fa a l'assistència humanitària.
Se li va demanar al secretari general Boutros Boutros-Ghali que fes recomanacions relatives a l'establiment del programa de desminatge i notificar al Consell de qualsevol ajust en les necessitats logístiques i de personal de l'UNAMIR. fou requerit a informar el 9 de febrer de 1995 i el 9 d'abril de 1995 sobre el mandat de la UNAMIR i la situació al país. Finalment, es va demanar a la comunitat internacional que proporcionés recursos al govern de Ruanda.

## Referències

* ↑ Lijn, Jair Van Der. Walking the tightrope: do UN peacekeeping operations actually contribute to durable peace?. Rozenberg Publishers, 2006, p. 375. ISBN 978-90-361-0037-3.
* ↑ Kleine-Ahlbrandt, Stephanie T. E.. The protection gap in the international protection of internally displaced persons: the case of Rwanda. Université de Genève, Institut universitaire de hautes études internationales, 1996, p. 80.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Genocidi de Ruanda
* Guerra Civil ruandesa

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 961 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 961 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 23 de novembre de 1994. Després de recordar les resolucions 637 (1989), 693 (1991), 714 (1991), 729 (1991), 784 (1991), 791 (1992), 832 (1993), 888 (1993) i 920 (1994) el Consell va discutir l'aplicació d'acords de pau a El Salvador i va prorrogar el mandat de la Missió d'Observació de les Nacions Unides al Salvador (ONUSAL) per a un temps final fins al 30 d'abril de 1995.
El Consell va mostrar preocupació pels retards en la implementació de parts dels Acords de Pau, especialment aquelles relacionades amb el desmobilització de la policia i la transferència de terres, la reforma judicial, programes de reintegració dels excombatents i recomanacions de la Comissió de la Veritat. Els esforços de la ONUSAL van ser elogiats per donar suport a la plena aplicació dels acords signats pel Govern del Salvador i Frente Farabundo Martí para la Liberación Nacional (FMLN).
Al mateix temps que afirma la importància de la implementació d'aquests acords, el Consell va demanar també les conclusions del Grup Mixt d'Investigació dels Grups Armats Il·legals de Motivació Política per ser objecte de seguiment. Totes les parts van ser cridades a cooperar amb el Representant Especial del Secretari General Boutros Boutros-Ghali en la verificació de l'aplicació dels acords, i el Govern d'El Salvador i el FMLN foren requerits per completar l'aplicació dels acords.
Es va instar a tots els estats i institucions internacionals a contribuir a l'aplicació dels Acords de Pau. Es va demanar al secretari general que l'informi sobre el mandat i la retirada de la ONUSAL el 31 de març de 1995. Finalment, es va posar èmfasi en l'objectiu de les Nacions Unides f'assegurar la implementació dels Acords de Pau.

## Referències

* ↑ United Nations, Dept. of Public Information. The United Nations and El Salvador, 1990–1995. United Nations, Dept. of Public Information, 1995, p. 599. ISBN 978-92-1-100552-3.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Guerra Civil d'El Salvador

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org