OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paratacamita

La paratacamita és un mineral de la classe dels halurs, que pertany al grup de l'atacamita. Rep el nom per la seva relació amb l'atacamita.

## Característiques

La paratacamita és un halur de fórmula química Cu₃(Cu,Zn)(OH)₆Cl₂. Conté zinc essencial; per tant no es pot considerar un polimorf de l'atacamita. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. Es pot confondre fàcilment amb la clinoatacamita, amb la qual es troba estretament relacionada. També està molt relacionada amb la herbertsmithita i la gillardita (ambdós han reduït a la meitat els eixos en comparació amb la paratacamita). En escalfar-la, la paratacamita es transforma reversiblement en herbertsmithita entre 353 i 393 K.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la paratacamita pertany a «03.DA: Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Cu, etc., sense Pb» juntament amb els següents minerals: atacamita, melanotal·lita, botallackita, clinoatacamita, hibbingita, kempita, belloïta, herbertsmithita, kapellasita, gillardita, haydeeïta, anatacamita, claringbul·lita, barlowita, simonkol·leïta, buttgenbachita, connel·lita, abhurita, ponomarevita, anthonyita, calumetita, khaidarkanita, bobkingita, avdoninita i droninoïta.

## Formació i jaciments

És un mineral secundari de coure. Va ser descrita amb els exemplars trobats a les mines Generosa i Herminia, a la localitat de Caracoles, al districte de Sierra Gorda (Regió d'Antofagasta, Xile). Ha estat descrita en tots els continents del planeta, a excepció de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Paratacamite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 novembre 2017].
# Derby Makinka

Derby Makinka (Harare, 5 de setembre de 1965 - Libreville, 27 d'abril de 1993) és un exfutbolista zambià de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Zàmbia.
Pel que fa a clubs fou jugador de:
* 1984-1989 Profound Warriors
* 1989 Pomir Dushanbe
* 1990 Darryn Textiles Africa United
* 1991 Lech Poznań
* 1993 Ettifaq
Va morir en l'accident aeri de la selecció de futbol de Zàmbia de 1993.

## Referències

* ↑ Derby Makinka - International Appearances
* ↑ Derby Makinka Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Derby Makinka». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-08-26. [Consulta: 3 febrer 2020].
* ↑ «Zambia - Player of the Year». RSSSF. [Consulta: 5 febrer 2014].
* ↑ «Future looks black». When Saturday Comes. [Consulta: 5 febrer 2014].
* ↑ «Muere la selección de Zambia» (en castellà). El Mundo Deportivo, 29-04-1993.
* ↑ Derby Makinka: Fitxa a 90minut.pl
* ↑ Derby Makinka a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ "Remember Gabon air victims on Heroes day" Arxivat 2005-01-12 a Wayback Machine.
# Tilh

Tilh (francès Thil) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
* ↑ «Commune de Thil (31553) − COG | Insee». [Consulta: 2 octubre 2023].
# Georgi Sokolov

Georgi Sokolov (Sofia, 19 de juny de 1942 - Sofia, 27 de juny de 2002) fou un futbolista búlgar de les dècades de 1960.
Fou 14 cops internacional amb la selecció búlgara amb la qual participà a la Copa del Món de Futbol de 1962.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Levski Sofia i Dunav Ruse.
Fou fill del també futbolista Apostol Sokolov.

## Referències

* ↑ «1959: България поваля Италия и грабва титлата!» (en bulgarian). vsekiden.com, 06-05-2015. Arxivat de l'original el 24 novembre 2015.
* ↑ «Bulgaria 3–2 Netherlands». eu-football.info.
* ↑ «Hungary 6–1 Bulgaria». fifa.com. Arxivat de l'original el 2017-11-22. [Consulta: 4 setembre 2020].
* ↑ Georgi Sokolov Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Player Profile at levskisofia.info
* ↑ Georgi Sokolov a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «The Outsider: A History of the Goalkeeper». Jonathan Wilson.
# Toni-Lluís Reyes i Duran

Toni-Lluís Reyes i Duran (Manacor, Mallorca, 1985) és un actor mallorquí.

## Biografia

Va néixer l'any 1985 a Manacor (Mallorca), on va residir fins als 18 anys. Durant aquesta època ja va participar a bona part dels esdeveniments culturals de la seva ciutat, sobretot a la Mostra de Teatre Escolar. Des de llavors, i sense deixar de desvincular-se de la seva ciutat natal, ha viscut a Barcelona, Palma i Cardiff (Gal·les). Va ser durant aquests anys que es va llicenciar en Filologia Catalana i en Art Dramàtic. Amb la seva companyia de teatre, Tau Teatre, ha realitzat més de deu muntatges, alguns d'ells guardonats amb els Premis Buero de Teatre Jove i Art Jove. La seva carrera professional va començar només un mes després d'acabar Art Dramàtic, l'agost de l'any 2011, amb un paper secundari a la sèrie L'anell per a la televisió autonòmica de les Illes Balears (IB3). D'ençà fa un any, està treballant a la sèrie La Riera de TVC en un paper secundari.
Durant el període 2018-2019 ha adaptat a la televisió la novel·la Amor de Cans de l'escriptora manacorina Maria Antònia Oliver, emesa a IB3 Televisió, on també hi participa com a actor a la segona temporada.

## Obres

* 2018-2019. Adaptació de la novel·la Amor de Cans (Maria Antònia Oliver) per a IB3
* 2015. Antoni Lluís Reyes guanya el premi Micalet de teatre.
* 2013-2012. La Riera de Produccions de Televisió de Catalunya. Personatge fix (Òscar Ruiz Serrano) de la 4a i 5a temporada. Dir: Esteve Rovira.
* 2011-2012. L'Anell de la productora Nova Televisió emesa per IB3 TV (Televisió Autonòmica de les Illes Balears). Personatge fix (Blai), 62 capítols. Dir: Humberto Miró.
* 2013 Curtmetratge JyJ de Juan Carlos Cobos
* 2012. Curtmetratge Amets d'Irantzu Zugarrondo.
* 2012. Curtmetratge Preguntas de Santiago Alejandro Vinci.
* 2011. Curtmetratge Tallar arrels de Jaume Fiol.
* 2010. Curtmetratge Que tienen las lavadoras contra los calcetines de Yasmina Gonzalez.

## Premis i reconeixements

* 2017. Premi Ciutat de Manacor de Teatre, Jaume Vidal Alcover, per l'obra Nandi.

## Referències

* ↑ «El Teatro Principal acoge la obra del dramaturgo manacorí Toni Lluís Reyes». El Mundo, 02-12-2014 [Consulta: 11 gener 2016].
* ↑ «´En esta profesión nunca se sabe, la suerte puede durarte un mes´». Diario de Mallorca.
* ↑ «Antoni Lluís Reyes guanya el premi Micalet de teatre». eldiario.es, 28-11-2015. [Consulta: 31 desembre 2017].
* ↑ «Viufelanitx.com: "Els Ciutat de Manacor 2017 premien els treballs literaris de Josep Masanés, Maria Sevilla, Toni Lluís Reyes i Bàrbara Sagrera"» (en català). [Consulta: 22 juny 2017].
# Teshome Getu

Teshome Getu (Etiòpia, 7 de febrer de 1983), en amàric ጠስሆመ ጘቱ, és un exfutbolista etíop de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Etiòpia.
Pel que fa a clubs, destacà a Saint-George SA i EEPCO FC.

## Referències

* ↑ Ethiopia roster Arxivat 2008-04-24 a Wayback Machine. - FIFA
* ↑ Teshome Getu a National-Football-Teams.com (anglès)
# Gerard Sagredo

* Per a altres significats, vegeu «Gerard».
Gerard Sagredo (Venècia, 23 d'abril de 980 - Buda, 24 de setembre de 1046) fou bisbe venecià, evangelitzador a Hongria. És venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Biografia

Giorgio Sagredo va néixer cap al 980 en una família noble de Venècia, els Sagredo, el dia de Sant Jordi, el nom del qual li fou imposat al bateig. Durant una greu malaltia, els seus pares l'encomanaren al seu sant patró i va guarir; quan va créixer, va ingressar al monestir benedictí de San Giorgio Maggiore de Venècia, prenent llavors el nom de Gerard, monjo que hi havia mort feia poc.
Fou l'abat del monestir. Durant un pelegrinatge a Terra Santa fou cridat a predicar a Hongria, on el rei Esteve I d'Hongria va confiar-li l'educació del seu fill, Emeric d'Hongria, que va morir molt jove. Passà llavors alguns anys fent vida eremítica i escrivint un text exegètic: Deliberatio Gerardi Morosanae Ecclesiae episcopi supra hymnum trium puerorum ad Isingrimum liberalem, primera obra científica escrita a Hongria.
Nomenat pel rei Esteve bisbe de Csanád, es dedicà a l'evangelització dels magiars, guanyant-se la denominació d'Apòstol d'Hongria. Quan el rei va morir, el van seguir anys de lluita pel poder; el 1046 una revolta conduí a la mort de molta gent, tant cristians com pagans. Entre ells, Gerard Sagredo, que el 24 de setembre fou llençat des de dalt d'un turó de Buda, avui anomenat Gellért (de Gerard) al Danubi: fou posat en un carro de dues rodes amb Brystik i Buldus, companys seus, i fou tirat; en arribar al peu del turó els remataren a cops.
* Escultura a S. Francesco della Vigna (Venècia), s. XVIII
* El seu retrat a Venècia.
* Miniatures amb la vida de Gerard, s. XIV
* Miniatures de la vida de Gerard
* El turó de Gellért a Budapest

## Obres

* Deliberatio Gerardi Morosanae Ecclesiae Episcopi supra hymnum trium puerorum ad Isingrimum liberalem
* Sancti Stephani primi regis Hungariae de regum praeceptis decem ad Sanctum Emericum ducem: de vegades s'ha atribuït a Esteve I, però sembla obra del bisbe venecià.

## Veneració

El cos de Gerard, considerat com a màrtir, fou portat a la catedral de Csanád; el sarcòfag és avui l'altar de l'església.
Fou canonitzat en 1083, amb els sants Esteve I d'Hongria i Emeric d'Hongria. El 1986 fou declarat patró de la diòcesi de Zrenjanin. Amb Esteve i Emeric és un dels sants patrons tradicionals d'Hongria.

## Vegeu també

* Esteve I d'Hongria

## Enllaços externs

* The Hungarian Pagan Revolt of 1046 and the Martyrdom of Bishop Gellért (Cryingvoice.com) Arxivat 2009-03-28 a Wayback Machine.
# Cancan (indumentària)

El cancan és una peça de vestir interior femenina, emmidonada, de tul o de niló rígid, que es posa a sota la faldilla per tal d'estufar-la. És semblant al tutú que portaven antigament les ballarines de ballet clàssic. De vegades, poden tenir afegides peces frunzides a la vora, o volants, per tal donar més amplitud. Aquest mot, en català, fa referència a les ballarines de cancan, que portaven vistosos cancans de colors i els mostraven en espectacles que aleshores eren molt atrevits. El seu ús és més antic, però va popularitzar aquesta peça de vestir i la va fer visible, fent-la per primer cop una peça de vestir que es podria qualificar d'"exterior".
A finals del segle xx, alguns dissenyadors el van posar de nou a la moda, canviant els tradicionals colors més aviat blanquinosos pel negre, fent sortir una part per sota de la faldilla. Per exemple, va ser un dels primers signes d'identitat de l'estrella de la música pop Madonna, que estava als inicis de la seva carrera. Al segle XXI torna a estar de moda en la seva versió curta, de vegades sense faldilla al damunt, tant en estils més clàssics, en qualsevol color, sota vestits de festa, com en versions més modernes o fins i tot presentades com a "roqueres".
Una alternativa al cancan, quan no es vol donar volum a la faldilla, són els enagos.

## Referències

* ↑ Terme en català a Termcat
# Otopharynx decorus

Otopharynx decorus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 «Otopharynx decorus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Otopharynx. p. 347-351. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gata (Càceres)

Gata és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1879 | 1846 | 1800 | 1796 | 1753 | 1729 |

## Referències

Viccionari
# Quint Servili Prisc Fidenat (desambiguació)

Segons Smith, Quint Servili Prisc Fidenat (llatí: Quintus Servilius Priscus Fidenas) és el nom dels següents personatges:
* Quint Servili Prisc Fidenat, dictador romà el 435 i 418 aC.
* Quint Servili Fidenat (tribú el 402 aC)
* Quint Servili Fidenat (tribú el 382 aC)
# Joan I del Congo

João I del Congo fou el nom que va rebre després del seu bateig Nzinga a Nkuwu o Nkuwu Nzinga, el quart o cinquè manikongo del Regne del Congo entre 1470 i 1509. Va ser batejat com a João en 1491 pels missioners portuguesos. Era fill de l'anterior manikongo, Nkuwu a Ntinu. El seu fill va ser el manikongo Afonso I.

## Biografia

En 1483 una caravel·la portuguesa, capitanejada per Diogo Cão, va arribar a la desembocadura del riu Congo i va entaular contacte amb membres del Regne del Congo. Cão va tornar a Portugal portant diferents emissaris del regne africà.
A Lisboa, aquests emissaris van ser batejats i convertits al catolicisme abans de tornar al seu regne en 1491; juntament amb ells també van viatjar missioners, artesans fusters i soldats, portant mercaderies i regals per complimentar la cort congolesa.
Segons el relat del seu fill Afonso, el seu pare va abjurar del cristianisme cap al final del seu regnat, després d'haver hagut d'enfrontar la rebel·lió del seu cosí, Nzinga a Mpangu, qui havia revoltat a un cert nombre de notables, descontents amb certes disposicions de la moral cristiana imposada pels missioners portuguesos, especialment la monogàmia.Va morir en 1509. Una de les seves esposes, la mare d'Afonso, va mantenir inicialment en secret la notícia de la mort del rei João I per afavorir la pujada al tron del seu fill davant de Nzinga a Mpangu, que també aspirava al càrrec.

## Referències

* ↑ Pierre Bertaux. África: desde la prehistoria hasta los estados actuales. (en español) Colección Historia Universal Siglo XXI, volumen 32, 19ª edición, México, Siglo XXI Editores, 2001. ISBN 9682302293.
# Samba (Angola)

Samba és un dels sis districtes urbans que conformen el municipi de Luanda, a la província de Luanda, la capital d'Angola. Té 345,3 quilòmetres quadrats i prop de 54.000 habitants. Limita al sud i oest amb l'oceà Atlàntic, al nord amb els districtes de Maianga i Kilamba Kiaxi i a l'est amb el municipi de Viana. És constituït per les comunes de Corimba, Futungo de Belas, Benfica i Mussulo. L'illa de Mussulo es troba en aquest districte.
Al districte hi ha la residència privada del president d'Angola José Eduardo dos Santos. És molt a prop de l'aeroport de Luanda i és travessada per la carretera de la costa de Luanda a Lobito.

## Referències

* ↑ Subdivisions d'Angola
* ↑ Publicada divisão geográfica do Distrito Urbano da Samba, angop, 2012
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 2002

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 celebrats a la ciutat de Salt Lake City (Estats Units) es disputaren deu proves de patinatge de velocitat sobre gel, cinc en categoria masculina i cinc més en categoria femenina.
Les proves es realitzaren entre els dies 9 i 23 de febrer de 2002 a les instal·lacions del Utah Olympic Oval.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 166 patinadors, entre ells 95 homes i 71 dones, de 23 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (13) Àustria (1) Bèlgica (1) Belarús (5) Canadà (15) Corea del Sud (12) Estats Units (17) Finlàndia (3) | França (1) Hongria (2) Itàlia (8)  Japó (20) Kazakhstan (8) Letònia (1) Noruega (7) Països Baixos (17) | Polònia (4) Txèquia (1) Romania (2) Rússia (13) Suècia (1) Ucraïna (2) R.P. de la Xina (12) |

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 500 m. Detalls | Casey Fitzrandolph | Hiroyasu Shimizu | Kip Carpenter |
| 1.000 m. Detalls | Gerard van Velde | Jan Bos | Joey Cheek |
| 1.500 m. Detalls | Derek Parra | Jochem Uytdehaage | Ådne Søndrål |
| 5.000 m. Detalls | Jochem Uytdehaage | Derek Parra | Jens Boden |
| 10.000 m. Detalls | Jochem Uytdehaage | Gianni Romme | Lasse Sætre |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 500 m. Detalls | Catriona Le May Doan | Monique Garbrecht-Enfeldt | Sabine Völker |
| 1.000 m. Detalls | Chris Witty | Sabine Völker | Jennifer Rodriguez |
| 1.500 m. Detalls | Anni Friesinger | Sabine Völker | Jennifer Rodriguez |
| 3.000 m. Detalls | Claudia Pechstein | Renate Groenewold | Cindy Klassen |
| 5.000 m. Detalls | Claudia Pechstein | Gretha Smit | Clara Hughes |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Països Baixos | 3 | 5 | 0 | 8 |
| 2 | Alemanya | 3 | 3 | 2 | 8 |
| 3 | Estats Units | 3 | 1 | 4 | 8 |
| 4 | Canadà | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 5 | Japó | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Noruega | 0 | 0 | 2 | 2 |
| Total | Total | 10 | 10 | 10 | 30 |
# Sant Pere de les Destres

Sant Pere de les Destres és una església del municipi d'Aiguamúrcia (Alt Camp) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

És una església de planta rectangular d'una única nau, amb una petita sagristia de planta quadrada adossada al mur lateral dret. Té volta de canó en l'interior i teulada a dues vessants en l'exterior. A la façana es troba la porta d'accés d'arc de mig punt i una petita obertura circular en la part superior, únic punt d'il·luminació de l'església.
Un petit espadat s'aixeca en el vèrtex de la façana. L'obra, de pedra, està arrebossada i pintada.

## Història

Originàriament romànica, l'església de Sant Pere tenia el cementiri al seu costat, on eren enterrats els habitants de les Destres, Masbarrat i els veïnats de Cal Canonge i Mas d'en Palau. Aquesta funció es perllongà fins a la construcció d'un nou cementiri al costat de la nova església de l'Albà, de la qual depenia.
Apareix documentada l'any 1388. L'any 1888 s'hi van fer obres de condicionament i en l'actualitat apareix molt transformada. L'any 1983 es va pintar exteriorment.

## Enllaços externs

* Mapa de recursos culturals, Diputació de Tarragona
* «Pat.mapa: arquitectura». Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 abril 2012].
# Partit Comunista del Nepal

El Partit Comunista del Nepal fou un partit polític nepalès fundat el 22 d'abril de 1949 durant la lluita contra el règim dels Rana, per Pushpa Lal Shrestha. El 1952 fou prohibit per tres anys.
El 30 de gener de 1954 va celebrar el seu primer congrés en el qual Man Mohan Adhikari fou elegit secretari general.
En el segon congrés el 8 de maig de 1957 fou elegit secretari Keshar Jung Rayamajhi, que va orientar el partit vers posicions moderades. La seva participació en les eleccions de 1959 no fou afortunada i només va obtenir 4 diputats (de 109 escons).
El cop d'estat reialista de desembre de 1960 va posar fi a l'experiència democràtica i els partits polítics foren suprimits.
L'abril de 1962 el tercer congrés va elegir secretari a Tulsi Lal Amatya. Després d'aquest congrés el partit va patir algunes escissions, entre elles la de Pushpa Lal, el fundador, l'any 1968.
Abans del 1991 es va separar la facció Burma, però després van reconstituir la unitat en el Partit Comunista del Nepal (Unitat) el 1991 junt amb una altra facció procedent de l'escissió de Rayamjhi. Es va refundar el 1992 com a Partrit Comunista del Nepal (22 d'abril de 1949), però el 1994 es va integrar al Partit Comunista del Nepal (Unificat-Marxista-Leninista)

## Vegeu també

* Partit Comunista del Nepal (Amatya), branca original
* Partit Comunista del Nepal (Rayamjhi), escissió el 1962
* Partit Comunista del Nepal (Pushpa Lal), escissio el 1968
* Comitè de Coordinació Comunista Revolucionària del Nepal, escissió el 1971
* Partit Comunista del Nepal (Manmohan), escissió el 1974
* Partit Comunista del Nepal (IV Congrés), escissió el 1974
* Partit Comunista del Nepal (Marxista-Leninista-Maoista), escissió el 1981
* Partit Comunista del Nepal (Burma), escissió anterior al 1991
# Partit Comunista del Nepal (Centre d'Unitat)

Partit Comunista del Nepal (Centre d'Unitat) (Communist Party of Nepal (Unity Centre)) fou un partit polític del Nepal.
Es va formar el 20 de novembre de 1990 de la unió del Partit Comunista del Nepal (Mashal) i el Partit Comunista del Nepal (IV Congrés) i les organitzacions menors Organització de Treballadors Proletaris o Proletarian Workers Organisation i Partit Comunista del Nepal (Janamukhi), sota direcció de Dr. Baburam Bhattarai i Shital Kumar, procedent del Partit Comunista del Nepal (Masal) o Communist Party of Nepal (Masal).
La Samyukta Jana Morcha Nepal fou establerta com a organitzacio de masses.
El 1994 es va dividir en dos faccions: Shital Kumar d'un costat, i Bhattarai i Puxpa Kamal Dahal d'un altra.
El 1996 aquesta darrera facció va prendre el nom de Partit Comunista del Nepal (Maoista) o Communist Party of Nepal (Maoist).
La primera facció es va unir al Partit Comunista del Nepal (Masal) i va formar el Partit Comunista del Nepal (Centre d'Unitat-Masal) o Communist Party of Nepal (Unity Centre-Masal).

## Vegeu també

* Nanda Kixor Pun
# Partit Comunista del Nepal (Centre d'Unitat-Masal)

Partit Comunista del Nepal (Centre d'Unitat-Masal) és un partit polític comunista del Nepal format el 2002 per la unió del Partit Comunista del Nepal (Masal-COC) i el Partit Comunista del Nepal (Centre d'Unitat).
Està dirigit per Mohan Bikram Singh. L'organització de masses principal és el Front Popular del Nepal (People's Front Nepal). L'ala d'estudiants és l'All Nepal National Free Students Union (Unified).
# PEN Club Internacional

El PEN Club Internacional (acrònim de Poets, Essayists and Novelists) és una associació d'escriptors que té com a objectius promoure la literatura, defensar la llibertat d'expressió, crear una comunitat internacional d'escriptors i protegir els escriptors perseguits. El PEN Club fou fundat el 5 d'octubre del 1921 per l'escriptora anglesa Catherine Amy Dawson Scott. El novel·lista i dramaturg John Galsworthy en va ser el primer president.

## Organització

L'organització està formada per 152 centres a 104 països. Cada centre funciona autònomament i manté els lligams amb els altres mitjançant la secretaria internacional del PEN. Pel que fa als membres, estan oberts a tots els escriptors que hagin publicat. Fruit d'aquest treball es va aprovar la Declaració Universal dels Drets Lingüístics el 1996. La Declaració va ser proclamada a Barcelona en el marc de la Conferència Mundial de Drets Lingüístics, promoguda pel PEN Club i pel CIEMEN, amb el suport de la UNESCO.
El 2014, al congrés celebrat al Kirguizstan, el català Carles Torner en fou nomenat director executiu. Des d'octubre de 2015 la presidenta és Jennifer Clement, una escriptora que fou presidenta del PEN Mèxic i n'és actual membre. És la primera presidenta femenina del PEN Club Internacional. El PEN és cofundador del Premi PEN/Faulkner de Ficció, establert el 1981.

## Comitès

* Comitè d'Escriptors Empresonats
* Comitè de Traducció i Drets Lingüístics (és presidit des del primer dia pel PEN català)
* Comitè d'Escriptors per la Pau
* Comitè de Dones Escriptores

## Referències

* ↑ V. la Carta del PEN Arxivat 2011-07-13 a Wayback Machine..
* ↑ Amat, Jordi. «El PEN, club global de la libertad de expresión» (en castellà), 19-11-2021. [Consulta: 14 març 2022].
* ↑ V. Informació a la pàgina del PEN Club International Arxivat 2011-08-22 a Wayback Machine..
* ↑ Pons Valls, Emma. «Acadèmia, entitats i el sector literari celebren els 25 anys de la Declaració Universal dels Drets Lingüístics». Públic, 27-09-2021. [Consulta: 14 març 2022].
* ↑ Miralles, Esteve. «Un català, nomenat director executiu del PEN internacional. Qui és?». Núvol, 22-10-2014. [Consulta: 14 març 2022].