OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campillo de Altobuey

Campillo de Altobuey és un municipi de la província de Conca de la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Està situat al sud de la província, a 65 km de Conca. Té una població de 1716 habitants (cens de 2007) i un territori de 172 km². El poble està situat a 935 m d'altitud. Limita amb els municipis de Motilla del Palancar, Gabaldón, Almodóvar del Pinar, Paracuellos, Enguídanos, Puebla del Salvador i Iniesta.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Jose María Millas | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Francisco López López | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Francisco López López | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Enllaços externs

* Ajuntament de Campillo de Altobuey
* Pàgina de Campillo de Altobuey Arxivat 2007-02-02 a Wayback Machine.
# Brassinoesteroide

Un brassinoesteroide (BRs, nom derivat del gènere Brassicas) és una família d'hormones vegetals (fitohormones) naturals, considerada com la sisena classe de les fitohormones. Poden ser emprades a l'agricultura per augmentar o incrementar la producció agrícola i optimitzar l'ús dels recursos disponibles. Els brassinoesteroides naturals més actius són la brassinolida, aïllada del pol·len de la colza (Brassica napus L.). i la castasterona, aïllada del castanyer japonès. Aquestes dues substàncies són esteroides polihidroxilats amb una cadena lateral de tipus campestà.
El rendiment dels brassinosteroides va des dels 230 kg de Brassica napus a 10 mg. Des del seu descobriment s'han aïllat de les plantes 70 compostos BR.
La biosíntesi dels brassinoesteroides és a partir del campesterol.

## Referències

* ↑ Grove, M.D.; Spencer, G.F.; Rohwedder, W.K.; Mandava, N.; Worley, J.F.; Warthen, J.D.; Ste; Flippen-Anderson, J.L.; Cook, J.C. et al. «Brassins: a new family of plant hormones from rape pollen». Nature, 225, 5237, 1979, pàg. 1065–66. Bibcode: 1970Natur.225.1065M. DOI: 10.1038/2251065a0. PMID: 16056912.
* ↑ Grove, Michael D.; Spencer, Gayland F.; Rohwedder, William K.; Mandava, Nagabhushanam; Worley, Joseph F.; Warthen, J. David; Steffens, George L.; Flippen-Anderson, Judith L.; Cook, J. Carter «Brassinolide, a plant growth-promoting steroid isolated from Brassica napus pollen». Nature, 281, 5728, 1979, pàg. 216–217. Bibcode: 1979Natur.281..216G. DOI: 10.1038/281216a0.
* ↑ Bajguz, A. «Metabolism of brassinosteroids in plants». Plant Physiology and Biochemistry, 45, 2, 2007, pàg. 95–107. DOI: 10.1016/j.plaphy.2007.01.002. PMID: 17346983.

## Enllaços externs

* http://www.alanwood.net/pesticides/brassinolide.html
# Calumet

«Calumet» té aquests significats:
* Calumet (estri), mena de pipa que fumaven diversos pobles indígenes d'Amèrica del Nord
* Calumet (Iowa), població dels Estats Units a l'estat d'Iowa
* Calumet (Oklahoma), poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma
* Calumet (Minnesota), població dels Estats Units a l'estat de Minnesota
# Can Petrallos

Can Petrallos, sovint escrit també Can Petrallus, és una masia del poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental.
Es troba a l'extrem oriental del terme, molt a prop del límit amb l'Ametlla del Vallès. És al nord de Can Pecador, al sud-est de Can Rotxil i al nord-oest del Pinar i el Portús, al nord-est del Pla d'Arnau. Aquesta antiga masia és el 2010 una àmplia explotació agropecuària.
Està inclosa en el Catàleg de masies i cases rurals de Bigues i Riells.

## Referències

* ↑ Catàleg de masies i cases rurals
# Can Pi (Begur)

Can Pi és una casa de Begur fruit d'una reforma de 1860, promoguda per Pere Pi Carreras, que la va comprar en tornar de Cuba, a on havia emigrat juntament amb el seu germà Josep, de la veïna Casa Josep Pi Carreras.
Per la banda del carrer té planta baixa i pis, però per la banda del darrere té una planta aprofitant el desnivell fins a l'hort. La façana és de caràcter tradicional, té les finestres emmarcades en pedra, les del primer pis allindades i les de la planta baixa en arc escarser.

## Referències

* 1 2 «Can Pi». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Canal de l'Hortó

La Canal de l'Hortó és una canal del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat de l'antic poble de Perauba.
Està situada a l'esquerra del barranc del Vinyal, al nord-oest de la Feixa de Viu i al sud-est del Feixanc del Gavatx, al sud-oest de la Cabana del Parrot.
# Mare de Déu de Częstochowa

La Verge Negra de Częstochowa (Czarna Madonna o Matka Boska Częstochowska en polonès, Imago thaumaturga Beatae Virginis Mariae Immaculatae Conceptae, in Claro Monte en llatí, Ченстоховская икона Божией Матери en Eslau eclesiàstic) és una icona sagrada de la Verge Maria, que és la més venerada relíquia de Polònia i un dels seus símbol nacionals.

## Icona

Els seus orígens i la seva data de composició està encara en discussió entre els especialistes. La dificultat es troba en què la imatge original es va tornar a pintar després que els hussites la varen fer malbé el 1430. Els restauradors de l'edat mitjana no estaven familiaritzats amb aquelles pintures, i varen esborrar la imatge original i repintar-la sobre la fusta origial, que es considerava sagrada pel seu origen llegendari com a tauler superior de la Sagrada Família.
La pintura desenvolupa una tradicinal composició ben coneguda a les icones de l'Església Ortodoxa. La Verge Maria és mostrada com l'Odegetria" ("La que mostra el Camí"). La Verge hi dirigeix l'atenció fora d'ella mateixa, assenyalant amb la mà dreta cap a Jesús com a font de salvació. Alhora el Nen allarga la mà dreta cap a l'observador en senyal de benedicció, aixecant un llibre amb els Evangelis amb la mà esquerra. La icona mostra la Verge amb un mantell ornat amb la flor de lis.

## Història

Tot i que la Icona de la Nostra Senyora de Częstochowa està molt lligada a Polònia en els seus darrers 600 anys, la seva història prèvia a l'arribada a Częstochowa està envoltada de nombroses llegendes que remonten la icona fins a Sant Lluc, que l'hauria pintada sobret una fusta de xiprer de la casa de la Sagrada Família.
A causa de la Verge Negra, Częstochowa és considerat com el Santuari de Polònia més popular, pel pelegrinatge que realitzen molts catòlics polonesos. Amb freqüència, la gent es posa a ambdós costats de la carretera donant menjar als peregrins que caminen durant un dia sencer cap a Częstochowa.

## Culte

El 13 d'abril de 1904 el Papa Pius X, a petició del bisbe polonès Stanisława Zdzitowiecki, va aprovar la festa de la Verge de Częstochowa, que des del 1906 se celebra el primer dimecres després del 24 d'agost. Els ucraïnesos també tenen una especial devoció a la Verge de Częstochowa.

## Vegeu també

* Flor de lis

## Referències

* ↑ «The Madonna of Częstochowa in Belz». Arxivat de l'original el 2008-01-26. [Consulta: 13 desembre 2009].

## Enllaços externs

* Jasna Góra
* Czestochowa.us
* The Black Madonna
* Virgin Hodegetria, the Wayshower Arxivat 2008-06-17 a Wayback Machine.
# Tsjalling Hiddes Halbertsma

Tsjalling Hiddes Halbertsma (Grou, Boarnsterhim, 21 de gener de 1792 - 12 de desembre de 1852) fou un escriptor i filòleg frisó, germà de Joast i Eeltsje Hiddes Halbertsma. Continuà amb el negoci de grans del seu pare, i fou un comerciant ric i influent. Usà el pseudònim Master Jouke i amb els seus germans fou un dels impulsors de la literatura frisona moderna. El 1832 va patrocinar l'edició del diar De Roeker i col·laborà amb els seus germans en la redacció de les Roimen te Teltsjes. Va morir a causa d'un hematoma per dislocament de l'espatlla a causa d'una caiguda.

## Enllaços externs

* Biografia a la Biblioteca digital de la literatura neerlandesa(neerlandès)
# Cantó de Sent Pardol la Ribiera

El cantó de Sent Pardol la Ribiera és un cantó francès del departament de la Dordonya, situat al districte de Nontronh. Té 7 municipis i el cap és Sent Pardol la Ribiera.

## Municipis

* Los Champs e Romenh
* Firbes
* Mialet
* Milhac de Nontronh
* Sent Front la Ribiera
* Sent Pardol la Ribiera
* Sensaut e la Cossiera

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1970-1988 | Henri Millet-Lacombe | MRG |
| 1988-1994 | Jean-Marie Guillout | RPR |
| 1994-2001 | Henri Brives | PS |
| 2001- | Georges Colas | Divers gauche, després PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 6.633 | 5.968 | 5.610 | 5.152 | 4.747 | 4.478 | 4.481 |
# Cantó de Sent Privat

El cantó de Sent Privat és un cantó francès del departament de la Corresa, situat al districte de Tula. Té 10 municipis i el cap és Sent Privat.

## Municipis

* Auriac
* Bassinhac de Dessus
* Darasac
* Auta Faja
* Rilhac e Santria
* Sent Cirgues la Loira
* Sent Genes au Merle
* Sent Julian al Bois
* Sent Privat
* Serviera lo Chasteu

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1970-1976 | M. Barbail | Divers droite |
| 1976-1982 | Michel Denis | PS |
| 1982-2001 | Jean-Pierre Bechter | RPR |
| 2001- | Serge Galliez | Divers droite, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.531 | 5.023 | 4.746 | 4.592 | 4.249 | 3.799 | 3.724 |
# Wijitapura

Wijitapura o Wijitigama fou una ciutat de Sri Lanka, fundada probablement al segle v pel príncep Wijaya, cunyat del rei Panduvasadeva. Va esdevenir una ciutat fortificada.
El segle ii aC fou conquerida pel rei Gamani de Ruhunu la va conquerir al rei Elalan de Rajarata després d'un setge d'entre quatre i sis mesos.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1959

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1959 es va celebrar a Amsterdam (Països Baixos) del 8 al 13 d'agost de 1959. Les competicions es van celebrar a l'Estadi Olímpic d'Amsterdam. En total es va competir en 8 disciplines, 6 de masculines i 2 de femenines.

## Resultats
### Masculí
#### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Antonio Maspes Itàlia | Michel Rousseau França | Jan Derksen Països Baixos |
| Persecució individual | Roger Rivière França | Albert Bouvet França | Jean Brankart Bèlgica |
| Darrere moto | Guillem Timoner Espanya | Walter Bucher Suïssa | Norbert Koch Països Baixos |

#### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Valentino Gasparella Itàlia | Sante Gaiardoni Itàlia | André Gruchet França |
| Persecució individual | Rudi Altig RFA | Mario Vallotto Itàlia | Willy Trepp Suïssa |
| Darrere moto | Arie van Houwelingen Països Baixos | Bernard Deconinck França | Lothar Meister RDA |

### Femení

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Galina Ermolaeva Unió Soviètica | Valentina Maksímova Unió Soviètica | Jean Dunn Regne Unit |
| Persecució individual | Beryl Burton Regne Unit | Elsy Jacobs Luxemburg | Ludmilla Kotchetova Unió Soviètica |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 2 | França | 1 | 3 | 1 | 5 |
| 3 | Unió Soviètica | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 4 | Països Baixos | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 5 | Regne Unit | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 6 | Espanya | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | RFA | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 8 | Suïssa | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9 | Luxemburg | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 | RDA | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | Bèlgica | 0 | 0 | 1 | 1 |
| | TOTAL | 8 | 8 | 8 | 24 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Bàrad-dûr

Bàrad-dûr ("Torre Fosca" en sindarin), coneguda també com a Lugburz en llengua negra (amb el mateix significat) és la fortalesa del senyor fosc Sàuron al món fantàstic de J.R.R. Tolkien. Des del capdamunt de la seva torre més alta l'Ull de Sàuron vigilava Mórdor i tota la Terra Mitjana.
Va ser construïda durant la Segona Edat per Sàuron, amb el poder de l'Anell Únic. La construcció va trigar sis-cents anys, i va ser la fortalesa més gran de la Terra Mitjana des de la caiguda d'Àngband.
A la fi de la Segona Edat, Bàrad-dûr va ser assetjada durant set anys per l'Última Aliança d'Elfs i Homes. Amb la derrota de Sàuron, Bàrad-dûr va ser arrasada, però no se'n van poder destruir els fonaments perquè l'Anell amb què s'havien construït no fou eliminat. Per això, quan Sàuron va poder tornar a Mórdor milers d'anys després va poder reconstruir la fortalesa ràpidament.
Tolkien no ofereix cap descripció detallada de Bàrad-dûr. Era tan gran que gairebé semblava irreal, i sovint es percep com a fosca i envoltada d'ombra. Des d'Àmon Hen, Frodo Saquet la veu com "murada rere murada, merlet rere merlet, negra, incommensurablement forta, muntanya de ferro, porta d'acer, torre inexpugnable".
# Mare de Déu de Cérvoles

La Mare de Déu de Cérvoles és un santuari al terme municipal d'Os de Balaguer (Noguera) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
L'església és d'una sola nau construïda en pedra. A l'exterior hi ha tres contraforts a banda i banda. S'accedeix a l'església per una porta d'arc de mig punt protegida per un porxo. Sobre el porxo hi ha dues obertures: la primera més gran que la segona. Culmina l'església un campanar d'espadanya, de petites dimensions, amb una petita campana. La teulada és de doble vessant.
Abans d'aquest santuari a Cérvoles n'hi havia un altre que ocupava el mateix emplaçament que l'actual. Pel material bibliogràfic se sap que l'any 1787 es van fer reformes al santuari: un casal per a l'hospitalitat damunt la primitiva capella gòtica i es va construir l'actual capella. El 1915 la finca on hi ha el santuari es va posar a nom del bisbe de Lleida, i els rectors d'Os en van ser els administradors. El 12 de setembre de 1954 es va entronitzar la nova imatge de Maria, obra de l'artista i fill d'Os, Leandre Cristòfol. El 1964 en una reunió de representants de seglars i mossens del lloc es va prendre l'acord de celebrar cada any l'aplec comarcal per motius pastorals. El 1975 van robar la imatge i es va enderrocar el casal que hi havia al costat de la capella.

## Notes

* 1 2 «Santuari de la Mare de Déu de Cérvoles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Obstalden

Obstalden és un municipi del cantó de Glarus (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Tsnigriïta

La tsnigriïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom de les sigles TSNIGRI del nom rus de l'Institut Central d'Investigacions Científiques de Prospecció Geològica (Moscou).

## Característiques

La tsnigriïta és una sulfosal de fórmula química Ag$_9$SbTe₃S₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1991, sent publicada per primera vegada un any després. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tsnigriïta pertany a 02.LA.10, sulfosals sense classificar sense Pb essencial, juntament amb: dervil·lita, daomanita, vaughanita, criddleïta, fettelita, chameanita, arcubisita, mgriïta, benleonardita, borovskita i jonassonita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit d'argent i or de Vysokovol'tnoye, situat a la serralada Bel'tau (Navoiy, Uzbekistan). També ha estat descrita a Rússia, l'Índia i Àustria.

## Referències

* ↑ «Tsnigriite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 maig 2021].
# Uskoks

Els uskoks foren un poble medieval que vivia a Ístria i Dalmàcia.
El formaven gent ètnicament eslaus però que s'havien llatinitzat i que vivien a la costa i es van dedicar a la pirateria. Es van unir als morlacs i a grups de vlacs emigrats d'Albània i altres llocs dels Balcans, i a emigrants italians del Friule principalment, i junts van formar una força pirata utilitzada pels venecians contra els otomans. La barreja d'aquestos elements va originar un nou poble anomenat istroromans.
# Uska-Órotxskaia

Uska-Órotxskaia (en rus: Уська-Орочская) és un poble del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2012 tenia 766 habitants. Pertany al districte rural de Vàninski.

## Referències

* ↑ Оценка численности постоянного населения Хабаровского края на начало 2011 года по муниципальным образованиям Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine.
# Vaftrúdnir

En la mitologia nòrdica, Vaftrúdnir o Vaftrudni (en norrè Vafþrúðnir) és un ètun savi descrit per la deessa Friga, a la segona estrofa dels Vafþrúðnismál com el més sapientíssim de tots els ètuns. Aquesta caracterització de l'ètun Vaftrúdnir és repetida, poc després, a la cinquena estrofa del poema, pel narrador. Apareix esmentat tant a l'Edda poètica com a l'Edda en prosa. A l'Edda en vers apareix al poema Vafþrúðnismál, en el qual el déu Odin el visita per posar a prova la celebèrrima saviesa de l'ètun. Es desafien a un joc de preguntes en què el qui no en pugui respondre una no només perd el joc sinó també la vida. L'Odin finalment guanya preguntant al Vaftrúdnir què li va xiuxiuejar l'Odin a l'orella al cadàver del seu fill Baldre, abans d'encendre la seva pira funerària. En Vaftrúdnir no sabia la resposta, ja que només la podia conèixer l'Odin mateix i en Baldre (als seus estatges de Hel), i d'aquesta manera fou derrotat i, tot seguit, mort per l'Odin.
En Vaftrúdnir també és esmentat al capítol 5 de la Gylfaginning, un dels llibres constituents de l'Edda prosaica.

## Fonts

* Vafþrúðnismál. Dins: Edda - Die Lieder des Codex Regius nebst verwandten Denkmälern. Herausgegeben von Gustav Neckel. I. Text. 5. verbesserte Auflage von Hans Kuhn. Heidelberg: Carl Winter Universitätsverlag, 1983 (Germanische Bibliothek. Vierte Reihe. TEXTE), ISBN 3-533-03080-6). Pàgines 45-55.
* Snorri Sturluson: Gylfaginning. Texte, Übersetzung, Kommentar von Gottfried Lorenz. Darmstadt: Wissenschaftliche Buchgesellschaft, 1984 (Texte zur Forschung. Band Nr. 48); ISBN 3-534-09324-0). Pàgines 121-135.

## Remarques

* ↑ «Macià Riutort i Riutort: ÍSLENSK-KATALÓNSK ORÐABÓK L - DICCIONARI ISLANDÈS-CATALÀ L». [Consulta: 26 maig 2024]. «Vaf·þrúðnir <m. -þrúðnis, no comptable>: <MITOL> Vafþrúðnirm, Vaftrúdnir m»
* ↑ Neutre plural. Per tant, cal referir-s'hi sempre com a plural i dir: Els Vafþrúðnismál.
* ↑ við þann inn alsvinna iǫtun. L'adjectiu alsviðr (alsvinnr) significa sapientíssim, completament savi
* ↑ Fór þá Óðinn, ǀ at freista orðspeki ǁ þess ins alsvinna iǫtuns.
# Vaga coreana de 1996

La vaga coreana de 1996, que va durar els mesos de desembre de 1996 i de gener de 1997, va ser la primera vaga general de Corea del Sud i la més seguida de la seva història, amb més de 700.000 persones que no van anar a treballar els dies indicats.

## Esdeveniments

La Federació de sindicats de Corea va convocar una vaga general per protestar pel desfasament entre les lleis laborals de l'època i la creixent modernització del país. Els primers a sumar-se van ser els treballadors del sector automobilístic, de gran influència, i posteriorment es van afegir els conductors del transport públic i els empleats als hospitals. La resposta del govern va ser declarar il·legal la vaga i va instar les empreses afectades a contractar altres treballadors, fet que va provocar l'extensió de les protestes a altres sectors.
La policia va contraatacar amb força, usant gasos lacrimògens per dispersar les manifestacions. Els estudiants van donar suport als vaguistes, augmentant el nivell de violència dels aldarulls al carrer, cosa que va provocar que el govern accedís a negociar, després de veure com la pressió internacional s'aguditzava, ja que s'havien aturat les exportacions de productes claus per al mercat occidental. Diversos sindicats d'altres països van organitzar manifestacions per condemnar els incidents.

## Conseqüències

Una primera conseqüència de la vaga va ser la retirada de la llei que permetia un acomiadament gairebé lliure. Va evidenciar la divisió entre els dos sindicats majoritaris (FKTU i KCTU), perquè uns eren partidaris de negociar i els altres de l'acció directa davant l'ús de la força per part de la policia. Aquestes estratègies es repetirien en futurs conflictes. El govern va perdre força popularitat, perquè sumat a la indignació per la violència policial, la vaga va destapar escàndols de corrupció que afectaven membres de l'executiu lligats a les principals empreses de cotxes. Pel que fa al moviment obrer, va ser una fita important donat que per primer cop es van aliar els treballadors de sectors diversos i de diferent qualificació.
176 empreses es veieren afectades per la vaga dels seus treballadors, amb pèrdues de fins a 2.3000.000 de dòlars, en els dos dies de vaga general i les aturades parcials per sectors que es van produir al llarg dels gairebé dos mesos en què van tenir lloc les protestes. Les companyies més perjudicades van ser les dedicades a la fabricació d'automòbils, maquinària i el sector naval.
Els vaguistes, però, no van aconseguir gran part de les seves reivindicacions malgrat l'enorme mobilització ciutadana. Així, els funcionaris van continuar amb el dret d'associació restringit, es va denegar la pujada de salaris i no es van pagar les indemnitzacions acordades. La crisi econòmica del país que esclatà just en aquell any va empitjorar de fet les condicions de tots els treballadors.

## Referències

* ↑ Wood, G.; Harcourt, M.. Trade Unions and Democracy: Strategies and Perspectives Perspectives on democratization. Manchester University Press, 2004. ISBN 9780719069789.