OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'última Cena (El Greco, Bolonya)

La Santa Cena o L'última Cena, és una obra atribuïda a El Greco, que constitueix una excepció dins el seu corpus artístic, perquè no es coneix cap altra obra seva, d'aquesta temática.

## Tema

La Santa Cena és un dels episodis cabdals del Nou Testament, perquè durant aquest sopar Jesús va instituir l'Eucaristia.

## Anàlisi

Pintura a l'oli, sobre taula; 43 x 52 cm.; circa 1568; Pinacoteca Nazionale di Bologna, Bolonya.
Rodolfo Pallucchini sitúa aquesta obra poc abans del Tríptic de Módena. Harold Wethey reconeix que es tracta d'una peça interessant, però no creu que sigui obra d'El Greco. La cortina de color verd fosc de la part superior, i el paviment de rajoles de colors rosa i gris, determinen el colorit d'aquesta taula. Sobre les estovalles blanques, hi ha diversos plats, gerros i copes de plata.
Fernando Marías inclou aquesta taula dins l'etapa veneciana d'El Greco, i hi remarca la influència de L'Ùltima Cena de Tintoretto a l'església de San Marcuola, a Venècia,

## Referències

* ↑ Frati, Tiziana. op. cit., p. 126.
* ↑ Frati, Tiziana. op cit., p. 90.
* ↑ Wethey, Harold E. op. cit., p. 205.
* ↑ Marías, Fernando. op. cit., p. 58.

## Bibliografia

* Marías, Fernando; El Greco, Historia de un pintor extravagante ; Editorial Nerea; San Sebastiàn-2013; ISBN 978-84-15042-65-5
* Frati, Tiziana; La obra pictórica completa de El Greco ; Noguer Rizzoli; Barcelona-Milano-1969;
* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II); Ediciones Guadarrama; Madrid-1967.
# Bhadrawah

Bhaderwah (hindi: भदेरवाह) o Bhadarwah és una vila del districte de Doda en l'estat indi de Jammu i Caixmir, Índia. La vall de Bhaderwah és principalment una vila muntanyosa situada a 80 km de Batote

## Història

Bhadrawah fou un estat situat a Caixmir, a la frontera amb els estats de les muntanyes de Simla, al nord-oest de Chamba.
Segons la tradició fou fundat vers el segle X per Radhik Pal, germà del raja de Basohli. Inicialment segurament fou un feu i no va esdevenir independent fins segles després. El 1628 l'estat fou envaït per Basohli i restablert com a vassall. Encara que la tradició dona per fundada Bhadrawah al segle x, probablement la ciutat fou fundada al segle xviii per Medini Pal.
El seu fill Sampat Pal va construir el fort de Ratangarh que va anomenar Medinipur. Fateh Pal va haver de pagar tribut a Chamba a partir del 1783 pagant 3000 rúpies a l'any; finalment el 1790 va ser deposat i deportat a Chamba on va restar presoner al Pakki Chauki (Vell Palau) fins a la seva mort en data desconeguda. Daya Pal va ser deposat en lluites internes (vers 1800) però va tornar al poder i Bhup Pal, que havia pujat al tron fou tancat de per vida al Pakki Chauki (Vell Palau) de Chamba; finalment va abandonar el poder i es va retirar el 1810 a Dinanangar on va morir en data desconeguda. Pahar Chand, fill de Bhup Pal, va pujar llavors al tron; el 1820 es va revoltar contra Chamba i va demanar ajut al Maharaja Ranjit Singh dels sikhs, que a canvi de la cessió de Bhadrawah, li va concedir la pargana de Rihlu (vers juny de 1821) on es va traslladar, morint més tard a Arimtsar. Algunes branques col·laterals van conservar governs a les muntanyes.
L'estat fou governat per oficials sikhs del 1821 al 1833; el 1833 es va nomenar governador a Raja Zorawar Singh (1833-1845) amb el títol de Chhota Raja, que va conservar fins a la seva mort; el va succeir Raja Prakim Singh, però aquell mateix any l'estat fou annexionat i pel tractat d'Amritsar de 16 de març de 1846 tot el territori de les muntanyes a l'oest del riu Ravi fou cedit als britànics pel maharaja Ghulab Singh de Jammu.
Hi ha dos llistes de sobirans, una al "vansavali":
* 1. Raja DHARI PAL
* 2. Raja KALAS PAL
* 3. Raja ICHHA PAL
* 4. Raja RANSINGH PAL
* 5. Raja DHARM PAL
* 6. Raja BIKRAM PAL
* 7. Raja BISHAMBAR PAL
* 8. Raja NAG PAL, mort vers 1620
i una vernacular:
* 1. Raja BHADR PAL
* 2. Raja PRITHVI PAL
* 3. Raja AJIA PAL
* 4. Raja KELAS PAL
* 5. Raja KISHAN PAL
* 6. Raja MAHAN PAL
* 7. Raja NAG PAL, mort vers 1620
* 8. Raja BISHAMBAR PAL
Després la llista continua ja més precisa:
* 9. Raja BHAKT PAL
* 10. Raja DHRUV PAL (fill) ?-1691
* 11. Raja ABHAYA PAL (fill) 1691-1707
* 12. Raja MEDINI PAL (fill) 1707-1735
* 13. Raja SAMPAT PAL (fill) 1735-1770, born 1710
* 14. Raja FATEH PAL (fill) 1770-1790
* 15. Raja DAYA PAL (fill) 1790-1794
* 16. Raja BHUP CHAND 1794-?
* 15. Raja DAYA PAL (segona vegada) ?-1810
* 17. Raja PAHAR CHAND 1810-1821

## Notes

* ↑ «Origen històric del districte de Doda». Arxivat de l'original el 2008-12-03. [Consulta: 20 maig 2012].

## Referències

Genealogia per H, Soszynski
# Ferran Cremades i Arlandis

Ferran Cremades i Arlandis (Bellreguard, 19 de gener de 1950) és un novel·lista valencià.
Encara que, en els seus inicis literaris, va autoeditar un recull de poemes (Paraula del vent i del foc, 1976), la seva obra està formada gairebé per complet per obra narrativa. S'adreça sobretot a un públic adult, tot i haver publicat dues novel·les juvenils. És l'únic autor que ha guanyat dos cops el Premi Sant Jordi de novel·la. D'altra part, compta també amb altres premis literaris.
A part d'escriure, es dedica a l'ensenyament, a la fotografia i a la interpretació (com a actor).

## Obra

Obra de Ferran Cremades.

### Poesia

* 1976: Paraula del vent i del foc, publicat juntament amb un altre recull, Cossos i espai, de Josep-Lluís Seguí, per formar un llibre de dos-en-u.

### Novel·la

En català:
* 1978: Coll de serps
* 1979: Canelobres daurats
* 1980: La regina de la pobla de les fembres peccadrius
* 1983: El cant de la Sibyla
* 1984: La lluna del temps
* 1985: Cafè fet exprés
* 1987: Hotel Àfrica
* 1989: Vaixell de neu (juvenil)
* 1991: Línia trencada
* 1994: Dragomon (juvenil)
* 1995: Plaça rodona
En castellà:
* 2006: Jaime I el Conquistador

## Premis literaris

* 1977: Sant Jordi per Coll de serps
* 1983: Premi de la Crítica del País Valencià per El cant de la Sibyla
* 1986: Prudenci Bertrana per Hotel Àfrica
* 1990: Sant Jordi per Línia trencada

## Referències

* ↑ «Ferran Cremades i Arlandis». GEC. [Consulta: 11 setembre 2022].
* 1 2 3 «Palmarès (Premi Sant Jordi)». Òmnium. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ Tècnic, Secretaria General Gabinet «Ferran Cremades: escriptor del mes:». Crònica d'ensenyament, 01-04-1995.
* ↑ «Ferran Cremades i Arlandis». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Ferran Cremades, escritor. "Jaume I lo que realmente quería ser era un emperador"» (en castellà). Diario de Mallorca, 23-10-2006. [Consulta: 11 setembre 2022].
# Ibn Isfandiyar

Bahà-ad-Din Muhàmmad ibn Hàssan ibn Isfandiyar (persa: بهاءالدین محمد بن حسن بن اسفندیار; àrab: بهاء الدین محمد بن حسن بن اسفندیار, Bahāʾ ad-Dīn Muḥammad b. Ḥasan b. Isfandiyār), més conegut senzillament com a Ibn Isfandiyar, fou un historiador persa del segle xi i començament del segle xii.
La seva obra principal és Tarikh-i Tabaristan (Historia del Tabaristan) escrita abans del 1210. Un anònim hi va afegir la continuació entre la caiguda dels bawàndides després del 1210 i el 1349.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, volum III, pàg. 833
* Charles Melville, «EBN ESFANDĪĀR, BAHĀʾ-AL-DĪN MOḤAMMAD» a Encyclopaedia Iranica
# Denis Peyrony

Denis Peyrony va ser un prehistoriador i arqueòleg francès nascut el 21 d'abril del 1869 i mort el 25 de novembre del 1954
Nasqué a Cussac, Dordonya, una de les regions més riques del món en restes arqueològiques del paleolític. Fill d'agricultors, el 1901 participà junt amb Louis Capitan i Henri Breuil en les prospeccions que portaren a la descoberta de les coves de Combarelles i Font-de-Gaume.
Al jaciment de La Ferrassie (1905-1920), va trobar nombroses sepultures de l'home de Neanderthal.
El 1933, va crear el teme perigordienc per designar les indústries de retoc abrupte del paleolític superior desenvolupades paral·lelament a l'aurinyacenc.

## Fonts

* Michel Brézillon, Dictionnaire de la préhistoire, Larousse, (1969), ISBN 2-03-075437-4.
* Marc Groenen, Pour une histoire de la préhistoire, Éd. J. Millon, (1994), ISBN 2-905614-93-5.
# La Gargallosa (Herba-savina)

La Gargallosa és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. És dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en terres del poble d'Herba-savina.
Està situat a l'esquerra del riu de Carreu, a ponent del Serrat de l'Oriol, al nord-est de la Pala de la Berruga i al sud-est dels Horts de l'Orcau.

## Etimologia

Segons Joan Coromines Gargallosa és una forma derivada del nom de l'arbre de la gargalla, de l'ordre de les coníferes.

## Referències

* ↑ COROMINES, Joan. "La Bedoga d'Adons i altres col·lectius". Dins Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de parla catalana. II A-BE. Barcelona: Curial Edicions Catalanaes i Caixa d'Estalvis i de Pensions de Barcelona "La Caixa", 1994. ISBN 84-7256-889-X.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Districte de Ngororero

El districte de Ngororero és un akarere (districte) de la província de l'Oest, a Ruanda. La seva capital és Ngororero.

## Geografia i turisme

Limita amb el districte de Nyabihu al nord, el districte de Gakenke al nord-oest, el districte de Rutsiro a l'oest i el districte de Karongi al sud; tot a la província de l'Oest. El districte de Muhanga a la província del sud, es troba a l'est del districte de Ngororero.

## Sectors

El districte de Ngororero està dividit en 13 sectors (imirenge): Bwira, Gatumba, Hindiro, Kabaya, Kageyo, Kavumu, Matyazo, Muhanda, Muhororo, Ndaro, Ngororero, Nyange i Sovu.

## Referències

* Districtes de Ruanda a statoids
* Inzego.doc Arxivat 2018-05-17 a Wayback Machine. — Province, District and Sector information from MINALOC, the Rwanda ministry of local government.
* web del districte de Ngororero
# Taller de carruatges al carrer Agres 5 d'Alcoi

El taller de carruatges al carrer Agres número 5, situat a Alcoi (l'Alcoià), País Valencià, és un edifici industrial d'estil modernista valencià construït l'any 1909, que va ser projectat per l'arquitecte Timoteo Briet Montaud.
L'edifici va ser construït a instàncies de José Reig Boronat per ser utilitzat com a taller de carruatges.
L'edifici es compon de planta baixa, la utilitat de la qual va ser la de taller de carruatges, i d'una 'altura superior que es va concebre com a habitatge. En la seua façana es poden trobar motius modernistes del corrent Sezession. Les baranes de les balconades són de ferro fos.
La construcció es troba en mal estat, amb vegetació en el seu interior i grafitis en la seua façana, ja que des de la seua construcció no s'ha realitzat cap actuació en l'immoble.
Actualment, existeix un projecte de rehabilitació per part de l'Ajuntament d'Alcoi del conjunt de fàbriques de la fosa Rodes, que inclou tota l'illa, però es desconeix si aquesta actuació inclou també la rehabilitació d'aquest edifici. La finalitat és rehabilitar aquests edificis industrials per a un nou ús empresarial, tecnològic o cultural.
Durant la guerra civil espanyola l'edifici va sofrir els efectes del bombardeig del 23 de setembre de 1938 en un de les pilars de la façana.

## Referències

* ↑ "El patrimonio arquitectónico de la sociedad industrial de Alcoy a principios del siglo XX, su conservación y nuevas funciones". David Ferrando Laguna. 2017. Universidad de Alicante. Departamento de Humanidades Contemporáneas. Páginas 20-25.
* ↑ Domenech Romà, Jorge (2010). Modernismo en Alcoy, su contexto histórico y los oficios artesanales. Editorial Aguaclara. p. 404. ISBN 978-84-613-8233-0.
* ↑ "Actuación para frenar el deterioro y consolidar la manzana de Rodes". "El Nostre Ciutat". 5 de diciembre de 2017.
* ↑ Domenech Romà, Jorge (2010). Modernismo en Alcoy, su contexto histórico y los oficios artesanales. Editorial Aguaclara. p. 404-405. ISBN 978-84-613-8233-0.
# Ferran Cuito i Canals

Ferran Cuito i Canals (Barcelona 1898 - 1973) fou un enginyer industrial i polític català, era casat amb la filla del polític Amadeu Hurtado. Durant la Dictadura de Primo de Rivera fou militant d'Acció Catalana i un dels caps de la Societat d'Estudis Militars. El 1931 fou el primer director general d'Indústries de la Segona República Espanyola. Després fou president del Consell Superior d'Indústria el 1932-1933, del Patronat de Turisme de la Generalitat de Catalunya (1933-1934) i del Consorci de la Zona Franca (1936). En esclatar la Guerra Civil Espanyola fou enviat a França pel president Lluís Companys per tal d'informar l'aleshores ministre de finances francès, Vincent Auriol, de l'abast de la revolta militar.
Durant la guerra fou enviat a Txecoslovàquia per tal de comprar armament bèl·lic amb el general Sanjuan, però fou detingut per la Gestapo a Colònia. Alliberat al cap d'un mes gràcies a les gestions d'Amadeu Hurtado, es va exiliar a Perpinyà, on va mantenir una dilatada correspondència amb Lluís Nicolau d'Olwer. Va participar en nombroses iniciatives culturals, com la fundació de la revista Quaderns de Perpinyà i participà en la Setmana d'Estudis Catalans (1947) de Prada de Conflent, i en el Patronat de Cultura Popular Catalana.

## Fons personal

El seu fons personal es conserva a l'Arxiu Nacional de Catalunya. El fons conté la documentació generada i rebuda per Ferran Cuito i Canals; documentació personal (correspondència) i relacionada amb la seva activitat política durant la II República Espanyola com a director general d'Indústria i com a president del Consell Superior d'Indústria (inclou correspondència, informes, publicacions). El fons també conté documentació fruit de la seva actuació com a president del Patronat de Turisme de la Generalitat.

## Referències

* ↑ «Ferran Cuito». Arxiu Nacional de Catalunya. [Consulta: juliol 2013].

## Enllaços externs

* «Ferran Cuito i Canals». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Fons Ferran Cuito i Canals a l'Arxiu Nacional de Catalunya.
* Cartes de l'exili, 1939-1949 d'Antoni Rovira i Virgili (p. 142)
# Ibn Idris II

Abu-l-Alà Idrís ibn Muhàmmad, més conegut com a Ibn Idrís II (Fes ? - Rabat, 5 de juny de 1879), fou un diplomàtic i escriptor marroquí, fill del visir Ibn Idris I.
Fou ambaixador a la cort de Napoleó III i va demanar a l'emperador la seva intercessió davant el govern espanyol per tal de disminuir la indemnització que havia de pagar el Marroc després de la guerra entre Espanya i el Marroc (Guerra d'Àfrica de 1859-1860). Va escriure un relat dels seus viatges per França, anomenat Túhfat al-màlik al-aziz bi-màmlakat Bariz. Després va ser ambaixador a Espanya. Va morir de pesta.

## Notes

* ↑ H. de la Martinière, Souvenirs du Maroc, Paris 1912.

## Bibliografia

* Deverdun, G. "Ibn Idrīs." Encyclopédie de l'Islam. Brill Online, 2016. Referència. 30 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopedie-de-l-islam/ibn-idris-SIM_3212>
# Depressió tropical nou (2000)

La depressió tropical nou de la temporada d'huracans a l'Atlàntic del 2000 fou un dèbil cicló tropical del setembre que afectà lleument algunes zones del Golf de Mèxic.
Es desenvolupà a causa de la interacció d'un persistent tàlveg de baix nivell i un grup de convecció associat amb una ona tropical, aconseguint vents de fins a 56 km/h (35 mph). El sistema fou classificat amb el seu nom quan estava situat 298 km al sud del llac Charles de Louisiana el 7 de setembre. A causa de la proximitat de la costa, la depressió no va poder intensificar-se fins a convertir-se en una tempesta tropical i va arribar a una velocitat màxima del vent de 56 km/h. La depressió es va debilitar lleugerament abans de tocar terra a prop de Sabine Pass, a Texas, el 9 de setembre. Vuit hores després, la depressió es va dissipar a l'interior.
La depressió va provocar precipitacions lleugeres a moderades a Louisiana, Mississipi, Arkansas, Alabama i Texas, tot i que van ser de menys de 76 mm. Algunes zones del sud de Louisiana, Mississippi i Alabama van informar de precipitacions superiors a 150 mm. Les precipitacions associades a la depressió van arribar a 170 mm a Buras-Triumph, Louisiana. No obstant això, la depressió no va causar danys ni víctimes mortals.

## Referències

* 1 2 Jack L. Beven (2000-11-17). «Tropical Depression Nine Tropical Cyclone Report». National Hurricane Center (National Oceanic and Atmospheric Administration). Consulta: 2013-12-02.
* 1 2 David M. Roth (2008-08-04). «Tropical Depression No. 9 – September 5–10, 2000». Weather Prediction Center (National Oceanic and Atmospheric Administration). Consulta: 2013-12-02.
* ↑ «Tropical Cyclone Rainfall for the Gulf Coast». Weather Prediction Center (National Oceanic and Atmospheric Administration). 2013. Consulta: 2013-12-02.
# La Garita (volcà)

La Garita Caldera, situada prop de la població de Creede, a l'estat de Colorado, Estats Units, és el producte d'una gran erupció que va tenir lloc al període Oligocè fa uns 26 milions d'anys. S'ha considerat que aquesta erupció era la més gran que mai havia tingut lloc en el planeta Terra, però investigacions posteriors n'han trobat d'altres més grans.

## Mida de l'erupció

El dipòsit que en va resultar es coneix com el Fish Canyon tuff, té un volum aproximat de 1.200 km3. Comparat amb l'erupció de 1980 del Mont Saint Helens aquest només tenia un volum de. L'erupció de La Garita equivalia a 240.000 megatones de TNT.

## Referències

* ↑ Steven, Thomas A.; Peter W. Lipman «Calderas of the San Juan Volcanic Field, Southwestern Colorado». U.S. Geological Survey Professional Papers. U.S. Government Printing Office [Washington, DC], 958, 1976, pàg. 1–35 [Consulta: 2012, May 16].

### Bibliografia

* Lipman, Peter W.; Joel E. Robinson, Dillon R. Dutton, David W. Ramsey, and Tracey J. Felger. Geologic Map of the Central San Juan Caldera Cluster, Southwestern Colorado. USGS Geologic Investigations Series I-2799, 2006. (includes maps, photo collection, and links to on-line abstracts)
* Ben G. Mason; David M. Pyle, and Clive Oppenheimer «The size and frequency of the largest explosive eruptions on Earth». Bulletin of Volcanology, 66, 8, 2004, pàg. 735–748. Bibcode: 2004BVol...66..735M. DOI: 10.1007/s00445-004-0355-9.
* Daniel R. Askren; Michael F. Rodden, and James A. Whitney «Petrogenesis of Tertiary Andesite Lava Flows Interlayered with Large-Volume FelsicAsh-Flow Tuffs of the Western USA» (PDF). Journal of Petrology, 38, 8, 1997, pàg. 1021–1046. DOI: 10.1093/petrology/38.8.1021 [Consulta: 2 maig 2007].
* Largest explosive eruptions: New results for the 27.8 Ma Fish Canyon Tuff and the La Garita caldera, San Juan volcanic field, Colorado Arxivat 2011-05-19 a Wayback Machine.
* The Mid-Tertiary Ignimbrite Flare-UpArxivat 2012-07-16 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* USGS Hawaiian Volcano Observatory: Supersized eruptions are all the rage!
# Dret moral

El dret moral és un dels drets d'autor, considerat com a dret extrapatrimonial, que defensa a l'autor i la seva obra en relació amb els usuaris. És un dret irrenunciable i inalienable que es manté encara que ja no sigui el titular dels drets patrimonials d'autor.
És un dret generalment reconegut en les jurisdiccions basades en el dret civil continental europeu. Va ser formulat per primer cop a França i després es va incloure en el Conveni de Berna el 1928. En canvi, no és del tot reconegut en les jurisdiccions basades en el common law anglosaxó.
En l'article 6 bis del Conveni de Berna es defineixen els drets morals de la següent forma:
    «Independentment dels drets econòmics de l'autor, i fins i tot després de la transferència d'aquest drets, l'autor tindrà dret a reclamar la paternitat de l'obra i a oposar-se a qualsevol distorsió, mutilació o altres modificacions o alteracions de l'obra que puguin ser perjudicials per al seu honor o reputació.»
En l'article 14 de la Llei de Propietat Intel·lectual espanyola es reconeixen els següents drets morals:
* Dret d'atribució o paternitat: exigir el reconeixement de la seva condició d'autor de l'obra.
* Dret de divulgació: decidir si la seva obra ha de ser divulgada, en quina forma i sota el seu nom, pseudònim o anònimament.
* Dret d'integritat: exigir el respecte a la integritat de l'obra i impedir qualsevol deformació, modificació, alteració o atemptat contra ella que suposi perjudici als seus legítims interessos o dany a la seva reputació.
* Dret de modificació: modificar l'obra respectant els drets adquirits per tercers i les exigències de protecció de béns d'interès cultural.
* Dret a retractar-se: retirar l'obra del comerç, per canvi de les seves conviccions intel·lectuals o morals, prèvia indemnització de danys i perjudicis als titulars de drets d'explotació.
* Dret d'accés: accedir a l'exemplar únic i rar de l'obra, quan es trobi en poder d'un altre, per tal d'exercitar el dret de divulgació o qualsevol altre que li correspongui.

## Referències

* ↑ Text del Conveni de Berna Arxivat 2012-09-11 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Text refós de la Llei de Propietat Intel·lectual Arxivat 2013-07-14 a Wayback Machine. (castellà)
# Bertrand Traoré

Bertrand Isidore Traoré (Bobo-Dioulasso, el 6 de setembre de 1995) és un jugador de futbol de Burkina Faso que juga com a extrem pel conjunt de la Ligue 1 l'Olympique de Lió i per la selecció de Burkina Faso.

## Referències

* 1 2 «Bertrand Isodore Traoré, milieu offensif Etalons Cadets: La nouvelle perle du foot burkinabè» (en francès). MaliWeb, 04-02-2011. [Consulta: 21 setembre 2011].
* ↑ https://www.whoscored.com/Players/109807/Show/Bertrand-Traore
# Example.com

example.com, example.net i example.org són dominis d'Internet de segon nivell reservats per a ser utilitzats en exemples i documentació. Aquesta reserva fa que no es puguin registrar.
La Internet Assigned Numbers Authority (IANA) els va reservar per permetre escriure exemples i documentació en què es mencionés un domini sempre inexistent, de manera que si es fan servir els exemples sense modificar no afectin a ningú.

## Enllaços externs

* (anglès) La mateixa pàgina d'exemple.

## Referències

* ↑ D. Eastlake & A. Panitz, Document RFC «Reserved Top Level DNS Names», RFC 2606, secció 3, 1999
# Ironton (Ohio)

Ironton és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2005 tenia 11.417 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ironton tenia 11.211 habitants, 4.906 habitatges, i 3.022 famílies. La densitat de població era de 1.048,1 habitants per km².
Dels 4.906 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,6% hi vivien parelles casades, en un 14,3% dones solteres, i en un 38,4% no eren unitats familiars. En el 35,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 18% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,8% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 21,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.585 $ i la renda mediana per família de 35.014 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.702 $ mentre que les dones 24.190 $. La renda per capita de la població era de 15.391 $. Aproximadament el 17,2% de les famílies i el 23,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ironton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ironton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Boulevard des Italiens (pel·lícula)

Boulevard des Italiens és una pel·lícula muda francesa de Georges Méliès, estrenada el 1896, produïda pel Théâtre Robert-Houdin. Actualment, la pel·lícula es considera perduda.

## Referències

* ↑ Boulevard des Italiens a silentera.com
* ↑ A New History of Documentary Film: By Jack C. Ellis, Betsy A. McLane