OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Enrico Sala

Enrico Sala (Milà, 18 de juliol de 1891 – Milà, 3 d'agost de 1979) va ser un ciclista italià que fou professional entre el 1909 i el 1930. En el seu palmarès no hi ha cap victòria destacable, però si que algunes actuacions al Giro d'Itàlia, cursa en la qual finalitzà en tres ocasions entre els deu primeres de la general i en què destaca la cinquena posició final aconseguida el 1914. També destaca una quarta posició a la Milà-Sanremo del 1910.

## Palmarès

* 1910
** 4t a la Milà-Sanremo
* 1914
** 5è al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1909. 8è de la classificació general
* 1911. 12è de la classificació general
* 1912. 4è de la classificació general (per equips)
* 1914. 5è de la classificació general
* 1919. 13è de la classificació general
* 1920. 8è de la classificació general
* 1921. 17è de la classificació general
* 1923. 29è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1912. Abandona (10a etapa)
* 1921. 18è de la classificació general
* 1922. 23è de la classificació general
* 1924. 35è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa i biografia a museociclismo.it
* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu
# FAF

FAF té els següents significats:
* Federació Andorrana de Futbol, màxima institució reguladora del futbol a Andorra
* Federació Algeriana de Futbol, màxima institució reguladora del futbol a Algèria
* Federació Angolesa de Futbol, màxima institució reguladora del futbol a Angola
* Front Algèria Francesa, moviment polític històric francès a Algèria
* Forces Armades de Finlàndia, institució militar de Finlàndia
* Força Aèria Finlandesa, branca d'aviació militar de les Forces Armades de Finlàndia
# Marco Denevi

Marco Denevi (Sáenz Peña, Buenos Aires, 12 de maig de 1922 - 12 de desembre de 1998) fou un escriptor argentí que pot ser considerat un dels narradors més destacats del seu país i d'Hispanoamèrica. Va conrear diversos gèneres: novel·la, conte, teatre i assaig. Les seves obres es caracteritzen per l'elaboració de personatges estrafolaris, l'ambigüitat de la percepció i el coneixement i el predomini de la intriga i un humor que tendeix al negre. Cal destacar, entre les seves novel·les, Rosaura a las diez, guanyadora del premi Kraft el 1955.

## Obres
### Novel·les

* Rosaura a las diez (1955)
* Un pequeño café (1966)
* Parque de diversiones (1970)
* Los asesinos de los días de fiesta (1972)
* Manual de historia (1985)
* Enciclopedia de una familia argentina (1986)
* Música de amor perdido (1991)
* Nuestra señora de la noche (1997)
* Una familia argentina (1998)
* Robotobor

### Contes

* Ceremonia secreta (1965) (novel·la curta)
* Falsificaciones (1966 y 1969) (relats molt breus)
* Salón de lectura (1974)
* El emperador de la China y otros cuentos (1978)
* El jardín de las delicias (1992)
* Hierba del cielo (1991)
* El amor es un pájaro rebelde (1993)
* Furmila la hormiga (conte infantil)
* Apocalipsis
* Génesis
* Robotobor
* El mundo

### Teatre

* Los expedientes (1957)
* El emperador de la China (1959)
* El cuarto de la noche (1962)

### Assajos

* La república de Tapalanda (1989)

## Referències

* ↑ «Marco Denevi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Contracoberta del llibre Rosaura a las diez d'Alianza Editorial.
# Festival dels Fanalets

El Festival dels Fanalets (en xinès tradicional: 元宵節; en xinès simplificat: 元宵节; en pinyin: Yuánxiāo jié) és la festivitat xinesa que celebra la primera lluna plena després de l'Any nou xinès. Suposa el tancament del cicle d'any nou i, per tant, el final de les vacances. També se l'anomena Festival Shangyuan (en xinès tradicional: 上元節; en xinès simplificat: 上元节; en pinyin: Shàngyuán jié).

## Origen

La versió més popular afirma que el festival té els seus orígens en època de la dinastia Han (206 aC - 220 dC). S'explica que l'emperador Ming (r. 57 - 75 dC) tenia certa devoció pel budisme i s''adonà que els monjos encenien fanals vermells el quinzè dia després de l'any nou lunar en homenatge a les restes de Buda. L'emperador, en observança dels costums budistes, va fer posar fanalets vermells al palau imperial i als temples com a mostra de respecte. No obstant això, hi ha altres autories que situen l'origen d'aquesta celebració molt abans, en temps de la dinastia Shang (1600 aC - 1046 aC).
Posteriorment, el Festival dels Fanalets adoptà connotacions religioses per influència del taoisme. El festival commemora el regne celestial, lligat al concepte taoista dels tres mons (celestial, terrenal i humà). Els altres són rememorats durant el Festival del Doble Set (7 de juliol) i el Festival del Doble Nou (9 de setembre), respectivament.

## Tradicions

El Festival dels Fanalets ha anat canviant de significació, si bé l'essència on es rememora l'autoritat celestial sobre la foscor s'ha mantingut fins al present. L'adveniment de la llum elèctrica en temps recents ha transformat encara més la manera de viure'l. En l'actualitat, podem dir que es tracta d'una festivitat on les persones exhibeixen la seva destresa i creativitat en la confecció dels fanalets. Així mateix, proliferen els petards i la dansa del lleó (舞獅; wǔshī).
En algunes regions de la Xina, així com a Taiwan i al sud-est asiàtic es té el costum de menjar tangyuan (literalment, sopa de boles). Es tracta d'unes postres fetes a base d'arròs glutinós on les boles són bullides, fregides i presentades com una sopa amb brou. Aquestes boles són de mida força variable i poden ser farcides o no.

## Referències

* 1 2 3 4 Gordon, Melton, J. (ed). Religious celebrations : an encyclopedia of holidays, festivals, solemn observances, and spiritual commemorations (en anglès). Santa Barbara, Calif.: ABC-CLIO, 2011. ISBN 978-1-59884-206-7.
* 1 2 «Traditional Chinese Festivals» (en anglès). China Internet Information Center. [Consulta: 15 febrer 2022].
* 1 2 Wei, Liming. Chinese festivals. Updated ed. Cambridge: Cambridge University Press, 2011. ISBN 978-0-521-18659-9.
* ↑ Marianne Hulsbosch; Elizabeth Bedford; Martha Chaiklin. Asian material culture (en anglès). Amsterdam: Amsterdam University Press, 2009. ISBN 978-90-485-0817-4.
# Teoria KAM

La teoria KAM és un conjunt d'eines per a poder demostrar l'existència de solucions quasiperiòdiques en sistemes hamiltonians i en sistemes dinàmics en general. KAM és l'acrònim de Kolmogorov, Arnol'd i Moser, tres matemàtics que van ser els precursors d'aquesta.

## Il·lustració del problema

Originalment, la teoria KAM resol el problema següent:
Sigui $h_{0}:\mathbb {T} ^{n}\times \mathbb {R} ^{n}\rightarrow \mathbb {R}$ un hamiltonià de la forma $h_{0}(q,p)=q\cdot \omega +{\frac {1}{2}}\langle p,Ap\rangle$ amb la matriu $A$ invertible. Llavors les òrbites d'aquest sistema compleixen les equacions diferencials
$\left\{{\begin{matrix}{\dot {q}}&=&{\frac {\partial h_{0}}{\partial p}}&=&\omega +Ap\\{\dot {p}}&=&-{\frac {\partial h_{0}}{\partial q}}&=&0\\\end{matrix}}\right..$
Aquest sistema es diu sistema integrable i les seves òrbites són $q(t)=q_{0}+t\omega ,p(t)=p_{0}$. La pregunta natural que sorgeix és si aquestes órbites persisteixen quan pertorbem el hamiltonià. Més conctretament, sigui $h(q,p)=h_{0}(q,p)+h_{per}(q,p)$ amb $h_{per}$ de norma petita. La teoria KAM respon que si $h_{per}$ és de tamany prou petit i si $\omega$ és un vector diofantí llavors el hamiltonià $h$ tindrà òrbites quasiperiòdiques amb frequència $\omega$.

## Referències

* ↑ Kolmogorov, A.N. «On conservation of conditionally periodic motions for a small change in Hamilton’s function.». Dokl. Akad. Nauk SSSR (N.S.), (98), 1954, pàg. 527-530.
* ↑ Arnol'd, V.I. «Proof of a theorem of A. N. Kolmogorov on the preservation of conditionally periodic motions under a small perturbation of the Hamiltonian.». Uspehi Mat. Nauk, (18), 1963, pàg. 13-40.
* ↑ Moser, J. «On invariant curves of area-preserving mappings of an annulus.». Nachr. Akad. Wiss. Göttingen Math.-Phys. Kl. II, 1962, pàg. 1-20.

## Bibliografia

* de la Llave, Rafael, A tutorial on KAM theory, In Smooth ergodic theory and its applications (Seattle, WA, 1999), volume 69 of Proc. Sympos. Pure Math., pages 175–292. Amer. Math. Soc., Providence, RI, 2001.

## Vegeu també

* Teorema de Kolmogórov-Arnold-Moser
# Erich Maren Schlaikjer

Erich Maren Schlaikjer (Newtown, Ohio, 22 de novembre, 1905 - 5 de novembre, 1972) fou un geòleg i paleontòleg estatunidenc. Assistint a Barnum Brown, va co-descriure el paquicefalosaure i el Montanoceratops. Altres troballes inclouen el Miotapirus i una nova espècie de Mesohippus.

## Publicacions

* Schlaikjer EM. (1931) Description of a new Mesohippus from the White River formation of South Dakota: New England Zool. Club Proc., 12, pp35-36.
* Schlaikjer EM. (1932) The osteology of Mesohippus barbouri: Mus. Comp. Zool. Bull., 72, pp391-410.
* Brown B, Schlaikjer EM. (1937) The skeleton of Styracosaurus with the description of a new species: Am. Mus. Novitates. 955 p1-12.
# Le Lamentin

Le Lamentin és un municipi francès, situat a la regió de Martinica. El 2009 tenia 40.414 habitants. És la primera ciutat industrial, que aplega quatre zones industrials: Lézarde, Jambette, Les Mangles i Place d'Armes. En la localitat es troba així mateix la refineria de petroli "La Sara", dos grans centres comercials, i altres grans instal·lacions com l'hipòdrom Carrère. També hi ha Aeroport Internacional de Martinica, nomenat en honor del poeta, pensador i polític Aimé Césaire, qui va néixer a Le Lamentin. El riu Lézarde, el més llarg de l'illa amb 30 km, travessa la localitat.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1954 | 1961 | 1967 | 1974 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 14 714 | X | 18 557 | 23 145 | 26 367 | 30 028 | 35 460 | 39 847 |
| A partir de 1967: Població sense dobles comptes ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1959-1989 | Georges Gratiant | PCM |
| 1989- | Pierre-Jean Samot | BPM |

## Personatges il·lustres

* Raphaël Elizé
* Georges Gratiant
* André Aliker
* Pierre Aliker
* Thélus Léro
* Aimé Césaire

## Agermanaments

* Santiago de Cuba
* Treichville

## Enllaços externs

* Web oficial de Le Lamentin Arxivat 2015-08-01 a Wayback Machine.
# Martin Evans

Sir Martin John Evans FRS (Stroud, Anglaterra, 1941) és un genetista i bioquímic anglès guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 2007.

## Biografia

Va néixer l'1 de gener de 1941 a la ciutat de Stroud, població situada al comtat de Gloucestershire. Va estudiar bioquímica a la Universitat de Cambridge, en la qual es va llicenciar el 1963, i el 1969 es doctorà a la Universitat de Londres. Interessat en la docència ha estat professor d'anatomia i embriologia a la Universitat de Londres entre 1978 i 1980, de genètica a la Universitat de Cambridge fins al 1999, i des d'aquell any a la Universitat de Cardiff.
Membre de la Royal Society de Londres des de l'11 de març de 1993, el 2004 fou nomenat Cavaller amb el títol de sir per la reina Elisabet II del Regne Unit.

## Recerca científica

Especialitzat en genètica l'any 1981 descobrí l'estat embrionari de les cèl·lules mare, i així mateix realitzà diverses tècniques de modificació genètica en animals, especialment en ratolins.
L'any 2007 ha estat guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia, juntament amb Mario Capecchi i Oliver Smithies, pels seus treballs sobre cèl·lules mare i manipulació genètica en models animals.

## Referències

* ↑ Sir Martin J. Evans Nobelprize.org

## Enllaços externs

* «Martin Evans» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Fosseux

Fosseux és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 136 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Fosseux era de 136 persones. Hi havia 51 famílies de les quals 16 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 19 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 64 habitatges, 55 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 64 habitatges eren cases. Dels 55 habitatges principals, 47 estaven ocupats pels seus propietaris i 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 7 en tenien tres, 14 en tenien quatre i 33 en tenien cinc o més. 49 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 28 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Fosseux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 4 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 8 |
| 16 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 12 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 8 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 85 persones, 61 eren actives i 24 eren inactives. De les 61 persones actives 53 estaven ocupades (29 homes i 24 dones) i 8 estaven aturades (4 homes i 4 dones). De les 24 persones inactives 11 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Fosseux hi havia 55 unitats fiscals que integraven 137 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 14.122 €.

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Fosseux hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 492 hectàrees.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Fosseux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Fosseux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# La isla del viento

La isla del viento és la primera pel·lícula sobre Miguel de Unamuno. Dirigida per Manuel Menchón. va ser presentada en la Secció Oficial del 30° Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata (2015).
El llargmetratge mostra el costat més íntim i desconegut de Miguel de Unamuno, durant el seu desterrament a Fuerteventura en 1924. També recull l'enfrontament en el Paranimf de la Universitat de Salamanca amb José Millán-Astray en 1936.
El personatge de Miguel de Unamuno cobra vida gràcies a la memorable interpretació de l'actor i acadèmic de la RAE, José Luis Gómez.

## Argument

Salamanca, 1936. Don Miguel de Unamuno sofreix un nou enfrontament dels molts que ha tingut durant la seva vida. En aquest cas en el Paranimf de la Universitat de Salamanca amb el general franquista José Millán-Astray.
Aquest fet li suposa la destitució immediata com a professor i l'arrest domiciliari fins al final dels seus dies. En la solitud existencial que viu, Unamuno recordarà el seu exili a l'illa de Fuerteventura en 1924.

## Repartiment

* Víctor Clavijo... Don Víctor
* José Luis Gómez... Miguel de Unamuno
* Ana Celentano ... Delfina Molina
* Ciro Miró... José Castañeyra
* Ruth Armas... Cala adulta
* Didier Roussel ... Mr. Dumay
* Daniel Asencio ... Noticiero
* Isabel Prinz... Doña Concha

## Crítiques

| « | "Manuel Menchón transcendeix la notòria escassetat de mitjans i aconsegueix materialitzar un Unamuno més que creible. José Luis Gómez assumeix l'aspecte més humà i, sense necessitat de subratllats ni jocs metafòrics, el connecta amb infinitat de temes d'inqüestionable actualitat.” | » |
| — Alberto Bermejo: Diari El Mundo |||
| « | Primer llargmetratge del prometedor Manuel Menchón (...) de mires àmplies, de generosa ambició. (...) Modesta, però joia al cap i al a fi, la que ens presenta Menchón." | » |
| — José Manuel Cuéllar: Diari ABC |||

## Nominacions
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2016

| Categoria | Nominats | Resultat |
| Millor actor | José Luis Gómez | Nominat |

## Referències

* ↑ «La isla del viento». [Consulta: 18 novembre 2016].
* ↑ «'La isla del viento': vigencia de Miguel de Unamuno» (en castellà). [Consulta: 25 setembre 2018].
* ↑ ««La isla del viento» (***): Unamuno en carne viva» (en castellà). [Consulta: 25 setembre 2018].
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 2016». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-02-13. [Consulta: 25 febrer 2018].
# Bon Dia TV

Bon Dia TV és un canal de televisió generalista en català per als catalanoparlants a l'estranger amb continguts audiovisuals d'arreu dels Països Catalans creat per la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació i l'Ens Públic de Radiotelevisió de les Illes Balears. La seva primera emissió va tenir lloc el 27 de novembre de 2018.
Aquesta televisió pretén aglutinar tot el contingut català de les diverses televisions en un sol mitjà amb contingut de proximitat. La programació té un clar caràcter social i cultural i està conformada per documentals, sèries, llargmetratges, programes de viatges, cuina, literatura, cultura, ciència, tradicions i esports.
El 22 de gener de 2018 la Generalitat de Catalunya i el Govern de les Illes Balears signen l'objectiu de crear un espai de televisió en català. El 27 de febrer de 2021 s'anuncià que el consell rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació havia aprovat l'adhesió d'À Punt a Bon Dia TV, canal d'internet que fins llavors compartien TV3 i IB3 i el 19 de novembre del mateix any es va fer efectiva la seua adhesió.

## Referències

* ↑ «Neix el canal digital Bon dia TV, fruit de l'acord de col·laboració entre IB3 i la CCMA». Ara [Consulta: 30 novembre 2018].
* ↑ «TV3 i IB3 posen en marxa Bon Dia TV, el canal digital de continguts en català». NacióDigital. [Consulta: 30 novembre 2018].
* ↑ «La nova televisió; Bon Dia TV». VilaWeb. [Consulta: 30 novembre 2018].
* ↑ «IB3 y TV-3 crean el canal 'Bon dia TV'» (en castellà). [Consulta: 30 novembre 2018].
* ↑ «À Punt s'adhereix a Bon Dia TV, el canal d'internet de TV3 i IB3». Vilaweb, 27-02-2021 [Consulta: 27 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Bon Dia TV - Lloc web oficial
# Ermita de l'Ascensió de Pinell

L'ermita de l'Ascensió de Pinell és una església de Pinell de Solsonès (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Es troba a la part occidental del terme municipal, a llevant del serrat de l'Ascensió. Per davant seu hi passa la carretera asfaltada C-149a (de Solsona - els Colls - Sanaüja). Hi ha 19,3 km. des de Solsona i 9,6 des de Sanaüja.
És una capella de planta rectangular amb teulada a duess vessants amb el carener perpendicular a la façana principal. L'absis és pla i té una finestra d'arc monolític. A l'interior la nau estava coberta per una volta de totxo que partia d'una cornisa llisa. Tot l'interior està enguixat.

## Referències

* ↑ «Ermita de l'Ascensió de Pinell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 juliol 2015].
# Federació Noruega d'Handbol

La Federació Noruega d'Handbol (en noruec: Norges Håndballforbund, NHF) és l'associació nacional d'handbol de Noruega.
La Federació Noruega d'Handbol es va fundar l'any 1937 i és membre del Comitè Olímpic i Paralímpic de Noruega i Confederació d'Esports (NIF), la Federació Europea d'Handbol (EHF) i la Federació Internacional d'Handbol. La seva seu es troba a Oslo.

## Història

Entre els antics presidents de la federació hi ha Carl E. Wang (president 1972–1977), Tor Lian (president 1985–1999), i Karl-Arne Johannessen (president 1999–2004 i 2009–2015).
Kåre Geir Lio n'és el president des de 2015.

## Referències

* ↑ Bryhn, Rolf. «Norges Håndballforbund». A: Erik Bolstad. Store norske leksikon (en noruec). Oslo: Norsk nettleksikon.
* ↑ «Carl Egil Wang». A: (en noruec). Norsk nettleksikon [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ Singdahlsen, Karl Filip. «Den tidligere håndballederen Tor Lian er død» (en noruec). idrettsforbundet.no, 15-07-2016. [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ «Karl-Arne Johannessen». A: (en noruec). Norsk nettleksikon [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ Berge, Grete Ingebjørg. «Ny president i Norges Handballforbund» (en noruec). nrk.no, 11-05-2015. [Consulta: 12 març 2023].

## Enllaços externs

* Federació Noruega d'Handbol - Lloc web oficial (en noruec)
# Lipúria

La lipidúria, també anomenada lipúria, és la presència de lípids a l'orina.
La lipúria s'ha observat més sovint en pacients amb síndrome nefròtica
També se la considera un marcador de l'embòlia per greixos.

## Referències

* ↑ Definició a l'enciclopèdia mèdica mercksource
* ↑ Klahr S, Tripathy K, Bolanos O «Qualitative and quantitative analysis of urinary lipids in the nephrotic syndrome». J. Clin. Invest., 46, 9, 1967, pàg. 1475–81. DOI: 10.1172/JCI105639. PMC: 292893. PMID: 6036540.
* ↑ «Descripció de la lipúria». Arxivat de l'original el 2010-02-08. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ Findlay J, DeMajo W «Cerebral fat embolism» (Image & PDF). Canadian Medical Association journal, 131, 7, 01-01-1984, pàg. 755–7. PMC: 1483580. PMID: 6478364.
# Martin Freeman

Martin John Christopher Freeman (Aldershot, 8 de setembre de 1971) és un actor anglès, conegut principalment per les seves interpretacions de Tim Canterbury a la versió britànica de la sèrie de televisió The Office, el Dr. John Watson a la sèrie britànica Sherlock, Bilbo Saquet a la trilogia El hòbbit de Peter Jackson, i Lester Nygaard a la sèrie de comèdia negra Fargo.
També ha destacat en altres pel·lícules, com ara la comèdia romàntica Love Actually (2003), la comèdia de ciència-ficció The Hitchhiker's Guide to the Galaxy (2005), la comèdia semi-improvisada Nativity! (2009), i la trilogia Three Flavours Cornetto, principalment a The World's End (2013). Freeman ha rebut molts premis, entre els quals destaquen un Emmy, un BAFTA i un Empire, a més de ser en la llista de candidats a dos Emmy més, dos BAFTA, un Saturn i un Globus d'Or.

## Biografia
### Joventut

Freeman va néixer a Aldershot, Hampshire, essent el més jove de cinc fills. Els seus pares, Philomena (nascuda Norris) i Geoffrey Freeman, mariner de l'armada, es van separar quan Martin era petit. A 10 anys, el seu pare va morir com a conseqüència d'un atac de cor. Freeman va estudiar a l'escola salesiana de Chertsey, i posteriorment al Brooklands College d'estudis dels mitjans. El seu germà gran, Tim, esdevingué músic del grup Frazier Chorus.
Freeman va ser educat com a catòlic i romà. Encara que la seva família no era estricta en la seva pràctica religiosa, la religió va tenir una gran influència en el seu creixement. De petit tingué problemes de salut: era asmàtic, i hagué d'endurar una operació al maluc.

## Referències

* ↑ "Martin Freeman (April 2012)" Arxivat 2016-07-11 a Wayback Machine.. Slow Boat Records. Retrieved May 29, 2013.
* ↑ Larman, Alexander. "Freeman, Martin (b. 1971)". BFI Screenonline. Retrieved 1 January 2012.
* ↑ Braun, J.W.. The Lord of the Films. ECW Press, 2010.
* ↑ «Martin Freeman». Who Do You Think You Are?. [Consulta: 3 juliol 2012].
* ↑ «Interview: Martin Freeman, Actor». The Scotsman, 27-11-2009.
* ↑ «Martin Freeman: No ordinary Bilbo Baggins». The Independent, 30-11-2012.
* ↑ Hardy, Rebecca «'People care more about X Factor than homelessness:'The Office star Martin Freeman on the things that tick him off». Daily Mail [UK], 20-11-2009 [Consulta: 19 octubre 2010].
* ↑ Paton, Maureen «In a taxi with...Martin Freeman». Daily Mail [Londres], 17-07-2010.