OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bağcılar

Bağcılar (AFI /Ba‿d͡ʒɯlar/) és un districte d'Istanbul, Turquia, situat en la part europea de la ciutat, entre les dues principals circumval·lacions, la TEM i l'E5.

## Història

Poc poblat en el moment de la creació de la República Turca, Bağcılar significa viticultors en turc, malgrat que ara ja no en queda cap. La major part de les construccions de Bağcılar eren il·legals, encara que s'han anat substituint per fileres d'edificis apinyats entre si, igualment construïts amb la regulació mínima. Es tracta d'un exemple de pla urbanístic fallit, possiblement a causa que Bağcılar no va esdevenir districte fins a 1992, quan els habitants originals ja havien marxat i la construcció de la zona ja estava fora de control.

## Bağcılar en l'actualitat

Actualment, la població de Baclar es compon en general d'immigrants d'Anatòlia, sobretot famílies joves de baix poder adquisitiu i amb molts fills.
A Bağcılar hi ha nombroses fàbriques, en especial d'indústria lleugera, tèxtils, d'impressió (aquí es troben les seus dels principals diaris i canals de televisió de Turquia), un immens mercat a l'engròs de productes secs, un gran mercat de vehicles de segona mà i nombroses empreses de transport, en especial en la carretera de Güneşli, des de l'autopista TEM fins a l'Aeroport Internacional Atatürk.

## Mahalleler

Bağlar · Barbaros · Çınar · Demirkapı · Evren · Fatih · Fevzi Çakmak · Göztepe · Güneşli · Hürriyet · İnönü · Kâzım Karabekir · Kemalpaşa · Kirazlı · Mahmutbey · Merkez · Sancaktepe · Yavuz Selim · Yenimahalle · Yenigün · Yıldıztepe · Yüzyıl
# Folquet de Marsella

Folquet de Marsella o Folc de Tolosa, en occità: Folquet de Marselha i en francès Foulques de Marseille (Marsella, ca. 1155 - Tolosa, 1231) fou un notable trobador i monjo cistercenc, bisbe de Tolosa i fundador de l'orde militar de la Milícia de la Fe de Jesucrist. És venerat com a beat per l'Església catòlica.

## Biografia

Folc provenia d'una família genovesa establerta a Marsella. De jove fou comerciant i trobador, i fou famós a les corts de Barcelona, Tolosa i Provença. Va ingressar a l'Orde del Cister el 1195, per un desengany amorós amb Eudoxia de Montpeller. Com que es va posar al costat de Simó de Montfort a la croada albigesa, fou considerat un traïdor, com ho fa l'autor de la segona part de la Cançó de la Croada. El 1201 fou designat abat de Lo Toronet i el 1205 bisbe de Tolosa fins a la seva mort, en substitució de Raimon de Rabastens, bisbe de tendència càtara.
Fou l'únic suport que els llegats del papa van trobar entre el clergat i l'aristocràcia occitana. El 1207 va participar en el col·loqui de Pàmies, el darrer gran debat contradictori entre els càtars i els catòlics.
Juntament amb sant Domènec de Guzmán es va oposar als càtars i va assistir a la fundació dels primers monestirs que van originar l'Orde de Predicadors, entre els quals el de Prolha. També va fundar, el 1218, l'orde militar de la Milícia de la Fe de Jesucrist. El 1229 va estar entre els fundadors de la Universitat de Tolosa. Va morir el 1231.
És venerat com a beat per l'Església catòlica; la seva festivitat se celebra el 25 de desembre.

## Obra

Se'n conserven 27 poesies que daten de la seva joventut. Concretament es conserven 14 cançons, lloades per Dante, una tençó i tres cançons de croada, entre d'altres. Una molt alta proporció de les seves poesies es conserva amb música, sobretot al cançoner G (i també al R).

## Bibliografia

* Stronski, Stanislaw. Le troubadour Folquet de Marseille. Cracòvia: Académie des Sciences, 1910
* Riquer, Martí de. Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 1, p. 583-603 [Comentari i publicació de la vida i de quatre composicions, amb traducció a l'espanyol]
* Favati, Guido (editor), Le biografie trovadoriche, testi provenzali dei secc. XIII e XIV, Bologna, Palmaverde, 1961, pàg. 174
* Pillet, Alfred / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Folquet de Marselha és el número PC 155]
* Riquer, Martí de. Vidas y retratos de trovadores. Textos y miniaturas del siglo XIII, Barcelona, Círculo de Lectores, 1995 p. 250-256 [Reproducció de la vida, amb traducció a l'espanyol, i de diverses razós i miniatures dels cançoners A, I i K]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* Text dels poemes de Folquet, en occità
* http://trobadors.iec.cat/autors_obres_d.asp?autor=Folquet%20de%20Marselha
* http://www.rialto.unina.it/BdT.htm
* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-155/155%20-%20Folquet%20de%20Marseille.htm
# Prisma de Schmidt-Pechan

Un prisma de Schmidt–Pechan és un tipus de prisma òptic usat per a rotar 180 º una imatge sense invertir-la. Se solen muntar en prismàtics per redreçar la imatge que lliura la lent.
Consisteix en un parell de prismes separats per un espai buit. Les reflexions totals internes en el seu interior causen el gir de la imatge. A causa del prisma de sostre del segon prisma la imatge és trencada però no s'inverteix. Perquè la reflexió sigui eficient algunes de les superfícies reflectores han d'estar metal·litzades, ja que l'angle d'incidència és menor que l'angle crític de la reflexió total interna.
Aquesta configuració és més compacta que altres dissenys similars com el prisma de Porro o el prisma d'Abbe-Koenig, encara que el major nombre de reflexions i l'espai d'aire entre els prismes fan que la llum perdi més intensitat en la seva trajectòria a través d'ell. Així mateix les nombroses reflexions causen un cert canvi de fase a causa de la polarització, de manera similar al que succeeix en el rombe de Fresnel, la qual cosa obliga a emprar recobriments de correcció de fase sobre les superfícies òptiques per evitar interferències en la imatge.
# Kpinga

El Kpinga (també anomenat Hunga Munga) era un ganivet multifulla i llancívol utilitzat pels Zandes de Nubia. Mesurava unes 22 polzades (55,8 cm) de llargària i tenia tres fulles de formes variades que es projectaven en angles diferents per poder maximitzar el dany a l'enemic. Es diu que la fulla de la part inferior estava destinada a semblar-se al penis d'un home. Van ser produïts sota el patrocini del poderós clan Avongara; eren considerats símbols d'estatus i només podien ser distribuïts a guerrers professionals. El kpinga formava part de la dot que el nuvi havia de pagar a la família de la núvia.
Els soldats en portaven tres o quatre per una batalla, amagats darrere dels seus escuts. Normalment els llençaven a 30 peus de l'enemic.

## Referències

* ↑ «Kpinga». Pitt-Rivers Museum. [Consulta: 3 agost 2011].
* ↑ Thompson, Avery. «This Three-Bladed Throwing Knife Will Never Miss». Popular Mechanics.com, September 15, 2017. [Consulta: December 12, 2017].

## Vegeu també

* Fulla (eina)
# La Farga de Moles

La Farga de Moles és una entitat de població del municipi de les Valls de Valira, a la comarca de l'Alt Urgell. Juntament amb Arcavell forma l'entitat municipal descentralitzada d'Arcavell i la Farga de Moles.
El llogaret se situa al costat del riu Valira, a la vora dels límits d'Andorra. La carretera N-145 n'és la principal via de comunicació.

## Història

El topònim prové de l'antiga presència d'una farga, datada no abans del segle xvii i esmentada ja al segle xviii, que funcionà fins a mitjans del segle xix. Cebrià Baraut demostrà que antigament s'havia anomenat Ponts.
El lloc sempre ha estat molt estratègic, ja que controla els camins de les valls de la Valira i de Sant Joan, documentat ja l'any 940 com a super villam Pontes.
El lloc pertanyia als Caboet a la primera darreria del segle xii, que, a més de la Farga de Moles, també tenien la vall de Sant Joan i la d'Andorra en feus del bisbe d'Urgell. Posteriorment, amb la vinculació matrimonial dels Caboet i Castellbò, pertangué al Vescomtat de Castellbò. Reanomenada la bastida de Ponts i també dita la bastia d'en Donat. Clau en la comunicació entre l'Urgellet i Andorra, fou destruïda pels francesos en la guerra dels Segadors. En el cens del 1860 la trobem esmentada com la Caseta de la Farga; i vora seu, la Fagina de Moles, que era una fàbrica de maons.
Tot i que no és una població andorrana, hom celebra la diada de la Constitució Andorrana el 14 de març i la festivitat de la Mare de Déu de Meritxell el 8 de setembre. Al poble es troba la duana de la Guàrdia Civil i diferents oficines de tramitació de serveis duaners.

## Referències

* ↑ «La Farga de Moles». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Les dues vides d'Andrés Rabadán

Les dues vides d'Andrés Rabadán és una pel·lícula espanyola del 2009 dirigida per Ventura Durall, basada en la vida d'Andrés Rabadán, conegut com "l'assassí de la ballesta". Anteriorment, el mateix Durall n'havia fet un documental titulat El perdón, i amb la pel·lícula té la intenció de denunciar el sistema de presons, especialment el funcionament dels mòduls d'internament psiquiàtric, on Rabadán feia setze anys que estava tancat sense cap permís de sortida, tot i els informes favorables dels psiquiatres. També planteja el dilema si tothom mereix una segona oportunitat, independent dels crims que pugui haver comès. Has estat doblada al català.

## Sinopsi

El 6 de febrer de 1994, Marcial Rabadán i el seu fill Andrés Rabadán Escobar, de 19 anys, residents a Sant Genís de Palafolls, van discutir després de menjar per la temperatura d'un got de llet. Aleshores Andrés va cap a l'habitació i agafa una ballesta que li havien regalat el dia de Reis. Li dispara una fletxa al cap al seu pare, i després dues més "perquè no pateixi". Després d'abraçar el cadàver es lliura a la policia. Se li va diagnosticar esquizofrènia delirant paranoide i fou condemnat a 20 anys d'internament psiquiàtric, de manera que no podia acollir-se als beneficis del règim penitenciari. Durant l'empresonament, el protagonista se submergeix en una recerca personal on descobrirà que ell mateix ha estat el seu pitjor enemic, i que la seva única oportunitat de redempció es troba en l'amor.

## Repartiment

* Àlex Brendemühl - Andrés Rabadán
* Mar Ulldemolins - Carmen
* Andrés Herrera - Jordi
* Clara Segura - Sara
* Cristina Garcia - Eva
* Emilio Mencheta - Matahari
* Alfonso Ruiz - Marcial Rabadán
* Tania Roman - germana d'Andrés Rabadán

## Palmarès cinematogràfic
### Premis Gaudí de 2010

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actor | Àlex Brendemühl | Guanyador |
| Millor actor de repartiment | Andrés Herrera | Guanyador |
| Millor actriu | Clara Segura | Guanyadora |
També va rebre el premi de l'audiència al Festival Internacional de Cinema d'Annonay i una menció especial al Festival de Cinema Espanyol de Nantes.

## Referències

* ↑ Los "laberintos" del 'asesino de la ballesta', Europa Press, 23 de novembre de 2009
* ↑ Ventura Durall porta al cinema les dues vides d'Andrés Rabadán, conegut com l'assassí de la ballesta Arxivat 2020-06-13 a Wayback Machine., Vilaweb, 1 de desembre de 2009
* ↑ Alex Brendemühl a "Les dues vides d'Andrés Rabadán", ccma.cat, 30 de gener de 2018
* ↑ Les dues vides d'Andrés Rabadán a esadir.cat
* ↑ Andrés Rabadán, el asesino de la Ballesta, mató de cuatro flechazos a su padre en 1994, teinteresa.es 20 d'abril de 2015
* ↑ Andrés Rabadán, el 'asesino de la ballesta', El Periódico, 20 d'abril de 2015
* ↑ Les dues vides d'Andrés Rabadán al web de l'Acadèmia del Cinema Català
* ↑ Mar Coll triomfa als Gaudí, Avui, 1 de febrer de 2010
* ↑ LES DEUX VIES D'ANDRES RABADAN (Las dos vidas de Andrés Rabadán) de Ventura Durall***(*) a surlarouteducinema.com

## Enllaços externs

* Les dues vides d'Andrés Rabadán Arxivat 2020-06-13 a Wayback Machine. a nanouk.tv
# Perot

El Perot, Perotet o Perot el Negrot és un espantacriatures de la cultura popular del País Valencià, definit com “un homenet imaginari, de colzada o gnom” per Enric Valor.
En les rondalles d'Enric Valor apareix aquest ésser, que es considera com una mena de donyet, que habita dintre de la capsa màgica de les caterines.
En les Rondalles Gironines i Valencianes, es defineixen com personatges fantàstics, molt xicotets i vius, que es dediquen a fer pallassades davant la gent seriosa com si se'n burlessen. També sol utilitzar-se com mal nom per a persones de baixa estatura de caràcter extravertit i donat a fer pallassades.
Respecte a Perot el Negrot, s'utilitza per fer referència a un forçut llegendari que apareix a les rondalles de Xàbia, a la Marina Alta. Encara que el coneixien com "Perot", de mal nom l'anomenaven "el Negrot", ja que tenia una ulls, pell i cabells negres. Es deia que la seua força el permetia fer tots els treballs del camp en un tres i no res, a més era un golafre.

## Referències

* ↑ Gisbert 2010, p. 113
* ↑ Enric Valor: 'El castell d'Entorn i no Entorn' (i IV) Vilaweb.cat Consulta 13 de noviembre del 2016
* ↑ Rondalles gironines i valencianes. Recopilació, adaptació, pròleg i vocabulari de Joan Sales. Il·lustracions de’Elvira Elias. Edicions Ariel. Barcelona, 1951
* ↑ Gisbert 2010, p. 127-128

## Bibliografia

* Gisbert, Francesc. Màgia per a un poble. Picanya: Edicions del Bullent, 2010. ISBN 978-84-96187-88-7.
# Bałtyk-Karkonosze Tour

La Bałtyk-Karkonosze Tour és una cursa ciclista per etapes que es disputa anualment a Polònia. Creada el 1993, des del 2005 al 2009 va formar part de l'UCI Europa Tour. El 2015 va tornar al calendari europeu.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1993 | Radosław Romanik | Artur Krasiński | Tomasz Kłoczko |
| 1994 | Radosław Romanik | Jarosław Chojnacki | Paweł Czopek |
| 1995 | Radosław Romanik | Tomasz Kłoczko | Paweł Czopek |
| 1996 | Radosław Romanik | Andrzej Sypytkowski | Grzegorz Gwiazdowski |
| 1997 | Andrzej Sypytkowski | Jacek Mickiewicz | Zbigniew Piątek |
| 1998 | Piotr Chmielewski | Tomasz Kłoczko | Artur Krasiński |
| 1999 | Raimondas Rumšas | Piotr Wadecki | Tomasz Brożyna |
| 2000 | Robert Radosz | Grzegorz Rosoliński | Dariusz Skoczylas |
| 2001 | Piotr Przydział | Radosław Romanik | Ondřej Sosenka |
| 2002 | Oleksandr Klimenko | Marcin Sapa | Radosław Romanik |
| 2003 | Oleksandr Klimenko | Krzysztof Ciesielski | Sebastian Skiba |
| 2004 | Sławomir Kohut | Jamie Burrow | Oleksandr Klimenko |
| 2005 | Radosław Romanik | Cezary Zamana | Krzysztof Ciesielski |
| 2006 | Bartłomiej Matysiak | Kazimierz Stafiej | Krzysztof Miara |
| 2007 | Roman Broniš | Aleksei Kunxin | Mateusz Mróz |
| 2008 | Radosław Romanik | Łukasz Bodnar | Roman Broniš |
| 2009 | Serguei Kolésnikov | Mateusz Mróz | Mateusz Taciak |
| 2010 | Volodímir Duma | Artur Przydział | Patrik Tybor |
| 2011 | Robert Radosz | Dariusz Baranowski | Wojciech Ziółkowski |
| 2012 | Nikolai Mikhàilov | Marek Rutkiewicz | Robert Radosz |
| 2013 | Mateusz Taciak | Nikolai Mikhàilov | Kamil Gradek |
| 2014 | Christopher Hatz | Tim Schlichenmaier | Kamil Zieliński |
| 2015 | Leszek Pluciński | Mateusz Taciak | Peter Williams |
| 2016 | Mateusz Taciak | Maciej Paterski | Nikolai Mikhàilov |
| 2017 | Marek Rutkiewicz | Vadim Pronskiy | Adam Stachowiak |
| 2018 | Philipp Walsleben | Mateusz Taciak | Paweł Cieślik |
| 2019 | Kamil Małecki | Attila Valter | Adam Stachowiak |
| 2020 | Stanislaw Aniolkowski | Maciej Paterski | Adam Stachowiak |
| 2021 | suspesa | suspesa | suspesa |

## Referències

* ↑ «Baltyk-Karkonosze Tour (Pol) Cat.2.2». [Consulta: 30 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2018-05-17 a Wayback Machine. (polonès) (anglès)
* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
# Folre (armes)

* Per a altres significats, vegeu «Folre (desambiguació)».
El folre, beina o baina és un estoig per a la fulla d'una arma blanca dreta, i de certs instruments tallants o punxants, com ara tisores, punxons, ganivets, i d'alguns objectes prims i allargats, per ex. un paraigua o una escopeta. Les armes que tenen el més sovint un folre són les dagues, els punyals i les espases. Per a un ganivet, hom parlarà més de bon grat d'estoig. Els folres tenen per la major part una construcció rígida, amb una ànima de fusta o de metall que pot ésser recobert de cuir, mentre que els estoigs són principalment composts de cuiro. En tots dos casos plàstics més on menys rígids poden reemplaçar aquests materials actualment.
Les armes blanques no han pas sempre estat protegides per un folre. Quan ho foren, les baines van ser prou ràpidament reforçades en els punts fràgils, sobretot el fons de folre on la fulla a la vegada pesava més i, aprimada, era la més fàcil de deteriorar. El reforç nascut per a compensar es diu la boterola o estampidor.
Les beines tardanes eren granment ornamentades, tant més que l'arma es sortia rarament.

## Vegeu també

* Canana
# Noonkanbahita

La noonkanbahita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la batisita. Rep el nom per l'estació d'ovelles de Noonkanbah, a Austràlia, on Prider (1965) havia descrit un mineral de composició similar al que després va ser desacreditat. Els investigadors d'aquest (revalidat) mineral van decidir mantenir l'antic nom en lloc de canviar-lo pel nom de la nova localitat tipus.

## Característiques

La noonkanbahita és un inosilicat de fórmula química BaKNaTi₂(Si₄O₁₂)O₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2009. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. És isostructural amb la batisita i l shcherbakovita. És l'anàleg amb bari de la shcherbakovita, i amb potassi de la batisita.

## Formació i jaciments

Aquesta espècie va ser descrita a partir de les mostres obtingudes en dos indrets: la pedrera de Löhley, a Üdersdorf (Renània-Palatinat, Alemanya), i Tausonitovaya Gorka, al massís de Murunskii, a la república de Sakhà (Rússia). També ha estat descrita als monts Walgidee, al comtat de Derby-West Kimberley (Austràlia) i al districte miner de Leucite Hills, al comtat de Sweetwater (Wyoming, Estats Units). Aquests quatre indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Noonkanbahite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 desembre 2019].
# Psychoda flexichela

Psychoda flexichela és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a les illes Filipines: Mindanao.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L. W., 1965. A taxonomic study of Philippine Psychodidae (Diptera). Pacific Insects. 7: 815-902. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Katuwana

Katuwana (Sinhalese: කටුවන බලකොටුව) és un fort del interior de Ceilan, al sud del país (també conegut Fort Catuna o Fort Catoene), que fou construït pels holandesos el 1646.
Els holandesos generalment van construir forts al llarg de les àrees costaneres per protegir ports estratègics i ancoratges d'altres forces colonials, com el portuguès. Tanmateix van construir alguns forts cap al interior, principalment per defensar les terres baixes de la costa d'atacs del regne de Kandy. El fort de Katuwana va ser construït aproximadament a 40 km (25 mi) de Matara, en les muntanyes de Kandy al nord del territori de la Companyia Holandesa de les Índies Orientals.
El fort estava localitzat en el pendent d'un turó, amb muralles de 5 m (16 ft) metres d'altura, una sola porta i un únic accés de 4 m (13 ft) m a dalt. Era de forma diagonal amb dos baluards, cadascun dels quals acomodava sis canons, com a resultat és descrit sovint com a reducte més que com a fort.
El 1761 durant la rebel·lió de Matara el fort va ser capturat per Kirti Sri Rajasinha i les seves forces i en part va ser destruït. Després de l'annexió del regne de Kandy pels britànics el 1815 el fort va perdre el seu valor estratègic i va ser abandonat.

## Referències

* ↑ «Katuwana». VOC Sri Lanka. [Consulta: 18 novembre 2014].
* ↑ Fernando, Kishanie S. «Colonial Forts – relics of old time warfare». , 09-06-2013 [Consulta: 18 novembre 2014]. Arxivat 23 de setembre 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 23 novembre 2016].
* 1 2 3 Kulatunge, Manuri «Forgotten Fort of Katuwana». , 19-05-2013 [Consulta: 18 novembre 2014]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 23 novembre 2016].

## Bibliografia addicional

* Nelson, William A. The Dutch Forts of Sri Lanka – The Military Monuments of Ceylon. Canongate Books, 1984. ISBN 0-86241-062-2.
# Kalle Stropp och Grodan Boll räddar Hönan

Kalle Stropp och Grodan Boll räddar Hönan és un curt suec d'animació de 1987 dirigit per Jan Gissbergsobre els dos personatges del mateix nom creades per Thomas Funck. Funck també va proveir totes les veus. El curt va ser estrenat en cinemes de Suècia el 12 de desembre de 1987.

## Referències

* ↑ «Kalle Stropp och Grodan Boll (1987)». Swedish Film Database. Swedish Film Institute. [Consulta: 15 novembre 2013].
# Les edats del sexe

Les edats del sexe (títol original: Sex & the Single Mom) és un telefilm estatunidenc dirigit per Don McBrearty, difós el 8 de setembre de 2003 a Lifetime. Una continuació, More Sex & the Single Mom, va ser difosa l'any 2005. Ha estat doblada al català

## Argument

Jess, seductora advocada i mare soltera, intenta educar com millor pot la seva filla de 15 anys, Sara. Aquesta, que s'apassiona per a la fotografia, ha entrat a una edat on els nois no la deixen indiferent. Enamorada del seu company de classe Chad, de la qual no perd cap entrenament de futbol, acaba per demanar consell a la seva mare sobre la conducta a seguir. Jess, que vol preservar la seva filla, aconsella a Sara de ser pacient i de no cedir les insinuacions dels nois. Però el dia que Jess cau enamorada del doctor Lofton, oblida les recomanacions fetes a la seva filla i s'abandona als braços del seu amant...

## Repartiment

* Gail O'Grady: Jess Gradwell
* Grant Show: Alex Lofton
* Danielle Panabaker: Sara Gradwell
* Maria Ricossa: Deena
* Nigel Bennett: Nick Gradwell
* Joshua Close: Tyler
* Kyle Schmid: Chad
* Barbara Gordon: Valerie
* Shelley Thompson: Alyssa
* Stacy Smith: Emma
* Heather Blom: Leeza
* John MacLaren: Harrison
* Cindy Sampson: April Gradwell
* Gordie Brown: Frankie
* James Bradley: Howard

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Les edats del sexe». [Consulta: 23 octubre 2018].
* ↑ «Sex & the Single Mom». [Consulta: 23 octubre 2018].
# Baňa

Baňa és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1957.