OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Martin Schulz

Martin Schulz (Hehlrath, Rin del Nord-Westfàlia, República Federal Alemanya, 20 de desembre de 1955) és un polític i llibreter alemany. Entre 1994 i 2017 va ser eurodiputat al Parlament Europeu, pel Partit Socialdemòcrata d'Alemanya, en el grup del Partit Socialista Europeu. Entre 2012 i 2017 ocupa el càrrec de president del Parlament Europeu.

## Joventut

Va néixer el 1955 a Hehlrath (avui Eschweiler), a l'estat de Rin del Nord-Westfàlia, a la República Federal Alemanya.
Durant la seva joventut exercí d'aprenent a la llibreria de Würselen (1975-1977), més tard treballà en diverses llibreries i cases de publicitat (1977-1982), fins que muntà el seu propi negoci, el 1982, que es vengué el 1994.

## Inicis polítics

El 1984 fou elegit regidor del municipi de Würselen, com a independent, i el 1987 fou elegit alcalde de Würselen (1987-1998).
El 1991 s'afilià al Partit Socialdemòcrata d'Alemanya (SPD) i fou membre del consell municipal del partit a Würselen fins al 1999.
Des de 1995 és membre de l'executiva del partit a Rin del Nord-Westfàlia, i des del 1996 és cap de la direcció a Aquisgrà. El 1999 entrà a l'executiva federal del SPD.

## Política europea

És eurodiputat des de 1994 pel PSE. Fou coordinador del grup dels Drets Humans del PSE al (1994-1996) i coordinador del grup de Llibertats Civils i Interior del PSE (1996-2000). Fou líder del SPD (dins del PSE) al Parlament Europeu (2000-2004). També va ser segon líder del PSE al Parlament Europeu (2002-2004) i, des del 2004, és líder del PSE al Parlament Europeu.

## Anècdotes

Des que és un alt càrrec del PSE, ha tingut alguns incidents destacats amb altres líders polítics com ara Silvio Berlusconi (2 de juliol de 2003), Jan Peter Balkenende o Lech Kaczyński.
És seguidor de l'escriptor Jaume Cabré, amb qui es va entrevistar en una visita a Barcelona.

## Referències

* ↑ «Martin Schulz se confiesa con el escritor Jaume Cabré». La Vanguardia. Arxivat de l'original el 24 d’abril 2014. [Consulta: 24 abril 2014].
* ↑ «Schulz diu que el català és una "llengua fantàstica" i es veurà amb l'escriptor Jaume Cabré». Europa Press. [Consulta: 24 abril 2014].
* ↑ Dalmases, Irene. «Martin Schulz es confessa amb Cabré». Diari de Girona. [Consulta: 24 abril 2014].

## Enllaços externs

* Entrevista a Martin Schulz al 3/24
* Martin Schulz
* Biografia per CIDOB (castellà)
# Persistence of Time

Persistence of Time és el cinquè àlbum d'estudi del grup americà de thrash metal Anthrax. Va ser publicat el 1990 per Megaforce Worldwide/Island Entertainment.

## Llista de cançons

* Totes les cançons escrites per Anthrax, excepte les indicades.
* "Time" – 6:55
* "Blood" – 7:13
* "Keep It in the Family" – 7:08
* "In My World" – 6:25
* "Gridlock" – 5:17
* "Intro to Reality" – 3:23
* "Belly of the Beast" – 4:47
* "Got the Time" (Joe Jackson) – 2:44
* "H8 Red" – 5:04
* "One Man Stands" – 5:38
* "Discharge" – 4:12

### Cançons extres (Japó)

* "Protest and Survive" (Garry Maloney, Tony "Bones" Roberts, Roy "Rainy" Wainwright, Kelvin "Cal" Morris) – 2:22
** Discharge cover

## Senzills

* "In My World"
* "Got the Time"

## Personal

* Joey Belladonna – Cantant
* Dan Spitz – Guitarra
* Scott Ian – Guitarra rítmica, veu de fons
* Frank Bello – Baix, veu de fons
* Charlie Benante – Bateria
* Anthrax – Producer, Liner Notes
* Mark Dodson – Producer, Engineer
* Steve Thompson – Mixing
* Michael Barbiero – Mixing, Engineer
* Rick Downey – Lighting, Management
* George Geranios – Sounds
* Greg Goldman – Assistant Engineer
* Bob Ludwig – Mastering
* Jon Zazula – Executive Producer, Management
* Ed Korengo – Assistant Engineer
* Marsha Zazula – Executive Producer, Management
* Brian Schueble – Assistant Engineer
* Don Brautigam – Artwork
* Waring Abbott – Photography
* Paul Crook – Lead Guitar Tech
* Bill Pulaski – Band
* Mike Tempesta – Rhythm Guitar Tech
* Marie Bryant – Assistant Engineer
* Art Ring – Management
* Troy Boyer – Bass Tech
* Maria Ferrero – Management
* Walter Gemenhardt – Drum Tech
* Basic tracks recorded at A&M Studios and Conway Studios, Hollywood, USA
* Re-recording at Soundtrack Studios, New York City, USA
* Mixed at Electric Lady Studios, New York City, USA
* Mastered at Masterdisk, New York City, USA
# Praealticus tanegasimae

Praealticus tanegasimae és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,9 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud del Japó, Taiwan i Guam.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Nagatomo, S. i Y. Machida, 1999. Fishes of the tribe Slariini (Blenniidae, Pericformes) from Kochi prefecture, southern Japan. Bull. Mar. Sci. Fish., Kochi Univ. (19):49-61.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Segona edició. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* ↑ Chen, C.-H., 2004. Checklist of the fishes of Penghu. FRI Special Publication Núm. 4. 175 p.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.

## Bibliografia

* Bath, H., 1992: Revision der Gattung Praealticus Schultz & Chapman, 1960 (Pisces: Blenniidae). Senckenbergiana Biologica v. 72 (núms. 4/6): 237-316.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Principat de Kama

El principat de Kama fou un estat tributari protegit de l'Índia, una [thikana] o jagir feudatari de Jaipur. El seu origen fou una concessió de terres en jagir (feu) feta pel maharajà Jai Singh I al seu fill Kirat Singh, a la meitat del segle XVII.

## Referències

* ↑ Genealogia
# Troïtski (Volgograd)

* Per a altres significats, vegeu «Troïtski».
Troïtski (en rus: Троицкий) és un poble (un khútor) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 1.659 habitants.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# Viquipèdia en cebuà

La Viquipèdia en cebuà (en cebuà: Wikipedya sa Sinugboanon) és l'edició en cebuà de la Viquipèdia. Conté actualment 6.013.847 articles, la majoria dels quals han estat creats pel programa automatitzat Lsjbot. A data del gener de 2019, la Viquipèdia en cebuà és la segona edició més gran de la viquipèdia en nombre d'articles, darrere de l'anglesa i per davant de la sueca.
La viquipèdia en cebuà, Ang Gawasnong Ensiklopedya, va ser proposada per Bentong Isles a principis del 2005 i no va començar fins al 22 de juny del mateix any. A data del febrer de 2013, era l'edició de la viquipèdia més gran, quant a nombre d'articles, en llengua filipina, més gran que l'edició en waray-waray i l'edició en tagàlog. Al juliol de 2014, la Viquipèdia en cebuà va assolir 1 milió d'articles. Actualment, té 6.013.847 articles.

## Referències

* ↑ Wikimedia list of Wikipedias and their statistics.
* ↑ «Wa'y Blima! Web Watch». Wayblima.com, 20-10-2005.
* ↑ «Start of the Cebuano Wikipedia». Ceb.wikipedia.org, 22-06-2005.
* ↑ «Wikipedia Statistics Cebuano». Stats.wikimedia.org. [Consulta: 31 gener 2016].
* ↑ «Espesyal:Estadistika». Ceb.wikipedia.org. [Consulta: 31 gener 2016].

## Enllaços externs

* Viquipèdia en cebuà (Cebuà)
# FK Sogdiana Djizak

El FK Sogdiana Djizak és un club de futbol Uzbek de la ciutat de Djizak. Sogdiana és el nom del club de la regió on està situat el club i de l'antic idioma que s'hi parlava, que fou conegut durant l'època de la ruta de la seda. Juga a l'estadi Markaziy, construït el 1970.

## Història

Durant l'època soviètica va guanyar el campionat uzbek amb el nom de Trud Djizak. També arribà a jugar a la segona divisió estatal entre 1980 i 1985 amb el nom de Zvezda Djizak.
Evolució del nom:
* 1970-1972: Jizzakh (also DSC)
* 1973-1975: Trud
* 1975-1976: Jizzakh
* 1976-1977: Irrigator
* 1978-1981: Buston
* 1982-1985: Zvezda
* 1986-1989: Yoshlik
* 1990-avui: Sogdiana

## Palmarès

* Lliga uzbeka de futbol:
** 1972 (època soviètica)

## Referències

* ↑ «Jizzakh Stadium» (en russian). allstadiums.ru. Arxivat de l'original el 2014-03-30. [Consulta: 3 juny 2018].
* ↑ «ru:Генсек ФФУ принял участие в открытии нового стадиона в Джизаке» (en russian). sports.uz, 25-06-2015. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 3 juny 2018].
* ↑ «Uzbekistan - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Martin Riška

Martin Riška (Žilina, 18 de maig de 1975) va ser un ciclista eslovac, professional des del 1999 fins al 2011. En el seu palmarès destaquen cinc campionats nacionals en ruta.

## Palmarès

* 1996
** Campió d'Eslovàquia en ruta
* 2002
** Campió d'Eslovàquia en ruta
** Vencedor d'una etapa a la The Paths of King Nikola
* 2003
** Campió d'Eslovàquia en ruta
** Vencedor d'una etapa a la The Paths of King Nikola
* 2004
** Campió d'Eslovàquia en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovàquia
* 2005
** 1r al Gran Premi Bradlo
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovàquia
* 2006
** 1r a la Volta a Hongria i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa a l'Istrian Spring Trophy
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Grècia
* 2007
** Campió d'Eslovàquia en ruta
** Vencedor de 2 etapes al Bałtyk-Karkonosze Tour
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Hongria
* 2008
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Hongria

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Martin Riška a ProCyclingStats
# Persicúlides

Els persicúlides (Persiculida) són un ordre d'equinoderms holoturoïdeus. Els tàxons que s'hi inclouen es classificaven en l'ordre Aspidochirotida, que ha estat abandonat ja que ha resultat ser polifilètic.

## Taxonomia

L'ordre Persiculida inclou 39 espècies en tres famílies; quatre gèneres no s'han assignat encara a cap família en concret:
   * Gènere Benthothuria Perrier R., 1898
   * Gènere Hadalothuria Hansen, 1956
   * Gènere Hansenothuria Miller & Pawson, 1989
   * Gènere Oloughlinius Pawson et al., 2015
* Família Gephyrothuriidae Koehler & Vaney, 1905
** Gènere Gephyrothuria Koehler & Vaney, 1905
** Gènere Paroriza Hérouard, 1902
* Família Molpadiodemidae Miller et al., 2017
** Gènere Molpadiodemas Heding, 1935
* Família Pseudostichopodidae Miller et al., 2017
** Gènere Pseudostichopus Théel, 1886

## Referències

* ↑ Altaba, C. R., 1991. Invertebrats no artròpodes. Història Natural dels Països Catalans, 8. Fundació Enciclopèdia Catalana, Barcelona.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Persiculida» (en anglès). [Consulta: 7 juny 2020].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Aspidochirotida». [Consulta: 7 juny 2020].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 7 juny 2020].
# Província del Kazakhstan Oriental

La província del Kazakhstan Oriental o de l'Est (kazakh: Шығыс Қазақстан облысы/Şığıs Qazaqstan oblısı/شىعىس قازاقستان وبلىسى (grafies cirílica, latina i àrab respectivament), rus: Восточно-Казахстанская область, transliterat com a Vostochno-Kazajstanskaya óblast) és una província del Kazakhstan. Ocupa la part més oriental del Kazakhstan, al llarg d'ambdós costats del riu Irtix i el llac Zaysan. La província limita amb la Federació Russa al nord i nord-est i la Xina (regió autònoma de Xinjiang) al sud i sud-est. També limita amb les províncies del Kazakhstan de la Província de Pavlodar (al nord-oest), Província de Kharagandí (a l'oest) i província d'Almati (al sud).
La població de la província, que segons estimacions oficials de l'Agència d'Estadística del Kazakhstan era d'uns 1.466.000 habitants a l'1 de gener de 2003, va descendir a 1.417.000 habitants a començaments de 2008. D'ells, uns 320 000 viuen a la capital. L'àrea està habitada per molts russos i ucraïnesos, de fet la capital té més població d'aquests dos grups que de kazakhs.
El seu territori ocupa una superfície de 283 300 km², l'extensió pot ser comparada amb la de l'Equador.

## Naturalesa

La província ocupa una gran varietat de regions geogràfiques i climàtiques amb el Massís de l'Altai, a l'est i els marges orientals d'estepes kazakhs a l'oest de la província.

## Demografia

El 55% de la població és d'ètnia kazakh i el 41% és d'ètnia russa.

## Divisions administratives

La província es divideix administrativament en quinze districtes i les ciutats d'Oskemen (Ust-Kamenogorsk), Ayagoz, Kurchatov, Ridder, Semey (Semipalatinsk), i Zyryanovsk.
* Districte d'Abay, amb el centre administratiu del poble de Karauyl;
* Districte d'Ayagoz, la ciutat d'Ayagoz;
* Districte de Beskaragay, el poble de Beskaragay;
* Districte de Borodulikha, el poble de Borodulikha;
* Districte de Glubokoye, l'assentament de Glubokoye;
* Districte de Katonkaragay, el poble d'Ulken Narym;
* Districte de Kokpekti, el poble de Kokpekti;
* Districte de Kurshim, el poble de Kurshim;
* Districte de Shemonaikha, La ciutat de Shemonaikha;
* Districte de Tarbagatay, el poble d'Aksuat;
* Districte d'Ulan, l'assentament de Molodyozhny;
* Districte d'Urzhar, el poble d'Urzhar;
* Districte de Zaysan, la ciutat de Zaysan;
* Districte de Zharma, el poble de Kalbatau (Georgiyevka);
* Districte de Zyryan, la ciutat de Zyryanovsk;
Les localitats d'Oskemen (Ust-Kamenogorsk), Ayagoz, Charsk (Shar), Kurchatov, Ridder, Semey (Semipalatinsk), Serebryansk, Shemonaikha, Zaysan, i Zyryanovsk tenen categoria de ciutat.

## Referències

* ↑ Kazakhstan al lloc web www.citypopulation.de
* ↑ «Akimats of cities and districts». East Kazakhstan Region's Akimat. [Consulta: 12 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Província del Kazakhstan Oriental - Lloc web oficial
# Victorino Otero

Victorino Otero (San Andrés de las Puentes, Torre del Bierzo, 1896 - Torrelavega, novembre de 1982) va ser un ciclista espanyol, que fou professional a les primeres dècades del segle xx. Nascut a Lleó va marxar amb els seus pares a França i després va anar a viure a Cantàbria. Juntament amb Jaume Janer, fou el primer espanyol a acabar el Tour de França, en l'edició de 1924.
Un cop retirat, va obrir una tenda de bicicletes a Torrelavega on té un carrer en honor seu

## Palmarès

* 1918
** 1r a Santander
** 1r al Sardinero
* 1919
** 1r a Santander
* 1924
** 3r a la Volta a Catalunya
* 1925
** 2n a la Volta a Andalusia i vencedor d'una etapa
* 1926
** 3r a la Volta a Cantàbria

### Resultats al Tour de França

* 1923. Abandona
* 1924. 42è de la classificació general

## Referències

* ↑ Falleció Victorino Otero, el primer ciclista español que acabó el Tour
* ↑ Janer y Otero han terminado la vuelta a Francia
* ↑ «Victorino Otero». Arxivat de l'original el 2014-01-07. [Consulta: 7 gener 2014].
* ↑ Emotivo reconocimiento al ciclista Victorino Otero

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Margarida Aldobrandini

Margarida Aldobrandini (Roma, Estats Pontificis, 1586 - Parma, Ducat de Parma, 1646) fou una noble italiana que va esdevenir duquessa consort i regent del Ducat de Parma.

## Orígens familiars

Va néixer el 1586 a la ciutat de Roma sent filla de Joan Francesc Aldobrandini (1545-1601) i Olímpia Aldobrandini (1567-1637), neboda aquesta última del papa Climent VIII.

## Núpcies i descendents

Per tal d'establir la pau entre les famílies Aldobrandini i Farnese es concretà el prometatge de Margarida amb Ranuccio I de Parma, celebrant-se les nocies el 7 de maig de 1600 a la ciutat de Roma. D'aquesta unió nasqueren:
* Alexandre Francesc Farnese (1602)
* Maria Farnese (1603)
* Alexandre Farnese (1610-1630)
* Odoard I de Parma (1612-1646), duc de Parma, casat amb la duquessa de Parma Margarida de Mèdici (1612-1679).
* Onorat Farnese (1613-1614)
* Maria Caterina Farnese (1615-1646), casada el 1631 amb Francesc I d'Este
* Maria Farnese (1618)
* Victòria Farnese (1618-1649), casada el 1648 amb Francesc I d'Este
* Francesc Maria Farnese (1620-1647), cardenal
A través del matrimoni Ranuccio I obtingué un important dot i l'autonomia del ducat de Parma, que seguia en aquells moments subordinat a la Santa Seu. Margarida, per la seva joventut, tingué diversos avortaments naturals i fills que moriren però en Ranuccio feu aflorir el temor que Margarida estava embruixada. El 1610 la parella celebra el naixement del primer fill que superà l'any de vida, però aquest nen nasqué sord i mut. Després d'una ràpida investigació, les sospites se centren en una antiga amant del Duc, Claudia Colla i la seva mare, que l'any 1611 foren acusades i condemnades per bruixeria.
A la mort del seu espòs el seu fill Odoard Farnese fou nomenat successor, si bé tingué la regència del seu oncle, el cardenal Ranuccio Farnese. A la mort d'aquest Margarida fou nomenada regent, càrrec que exercí fins al 1628, moment en què el seu fill assumí plenament el poder.
Margarida morí el 9 d'agost de 1646 a la ciutat de Parma.

## Referències

* ↑ (italià) Referència a Claudia Colla Arxivat 2008-01-22 a Wayback Machine.
# Pel·la

* No s'ha de confondre amb Pella.
«Pel·la» té aquests significats:
* Pel·la (Macedònia), capital del Regne de Macedònia
* Pel·la (Palestina), ciutat de Palestina i una de les de la Decàpolis
* Prefectura de Pel·la, nomós de Grècia amb capital a Edessa
* Pel·la, nom alternatiu d'Apamea
# Província del Kazakhstan Septentrional

La província del Kazakhstan Septentrional o del Nord (en kazakh: Солтүстік Қазақстан облысы, Soltüstik Qazaqstan oblısı, سولتٷستىک قازاقستان وبلىسى, en rus: Северо-Казахстанская область) és una província del Kazakhstan. Segons estimacions oficials de l'oficina d'estadística kazakh, tenia uns 682.000 habitants a l'1 de gener de 2003, xifra que va baixar a 654.000 a principis de 2008. La seva capital és Petropavl, amb una població de 193.300 persones. La província té una superfície de 98.040 km², el que la converteix en la quarta divisió administrativa de primer ordre més petita del Kazakhstan.

## Població

Els principals grups ètnics són els següents:
| Any | 1989 | 1999 | 2006 | 2009 |
| Russos | 51,49% | 49,79% | 48,5% | 48,25% |
| Kazakhs | 22,59% | 29,57% | 32,3% | 35,89% |
| Ucraïnesos | 7,73% | 6,47% | 6,3% | 4,55% |
| Alemanys | 9,51% | 5,67% | 3,9% | 2,7% |
| Polonesos | 2,51% | 2,58% | 2,7% | = 2,7% |
| Tàtars | 1,80% | 1,54% | 2,2% | 2,3% |
| Belarussos | 2,89% | 2,46% | 1,2% | = 1,2% |
| Altres (Principalment grecs, Mordovians, i uzbeks) | 2,18% | 2,11% | 2,9% | 2,11% |
| Total | 100.00 | 100.00 | 100.00 | 100.00 |
| Sources: Russian Wikipedia ||||
La població és d'uns 725.000 habitants.
L'estructura nacional també varia considerablement depenent de les zones i ciutats de la zona. Així, a Petropavl predominen els russos (71,12% de la població), a la zona d'Ualihanovsky hi predominen els kazakhs (86,04%). La diàspora polonesa més gran a Kazakhstan viu a l'àrea.
A més, la CKO era una àrea única a Kazakhstan amb una disminució natural de la població, Tanmateix des de l'any 2008 s'observa a l'àrea un creixement natural de la població.

## Divisió administrativa

La província es divideix administrativament en tretze districtes i la ciutat de Petropavl.
* Districte d'Akkayin, amb el centre administratiu al poble de Smirnovo;
* Districte d'Akzhar, el poble de Talshik;
* Districte d'Aiyrtau, el poble de Saumalkol;
* Districte d'Esil, el poble de Yavlenka;
* Districte de Gabit Musirepov, el poble de Novoishimskoye;
* Districte de Kyzylzhar, el poble de Beskol;
* Districte de Magzhan Zhumabaev, la ciutat de Bulayevo;
* Districte de Mamlyut, la ciutat de Mamlyutka;
* Districte de Shal akyn, la ciutat de Sergeyevka;
* Districte de Taiynsha, la ciutat de Taiynsha;
* Districte de Timiryazev, el poble de Timiryazevo;
* Districte d'Ualikhanov, el poble de Kishkenekol;
* Districte de Zhambyl, el poble de Presnovka.
Les següents cinc localitats al nord de la província del Kazakhstan tenen categoria de ciutat: Petropavl, Bulayevo, Mamlyutka, Sergeyevka i Taiynsha.

## Referències

* ↑ Kazakhstan al lloc web www.citypopulation.de
* ↑ KAZAKHSTAN: Administrative Division (anglès)
* 1 2 «Акиматы районов, г. Петропавловска» (en russian). Официальный интернет-ресурс Северо-Казахстанской области. Arxivat de l'original el 2013-08-08. [Consulta: 13 juny 2012].

## Enllaços externs

* Província del Kazakhstan Septentrional - Lloc web oficial
# Tub acústic

Un tub acústic o canonada acústica és un mitjà de transmissió de la veu, l'avantpassat de l'intercomunicador. Un tub que condueix les ones de pressió del so, connecta dues trompetes en els extrems de la canonada (aquesta actua de guia d'ona com en el cas de la fibra òptica. No obstant això, no hi ha cap relació entre les ones longitudinals de pressió de so i les ones electromagnètiques transversals). Es parla alternativament en una direcció i després en l'altre (és a dir seria un sistema half duplex actual). Els extrems també poden estar equipats amb un xiulet per a cridar l'atenció abans d'una trucada (l'avantpassat del timbre del telèfon).
Aquest dispositiu va ser d'ús comú als vaixells, a les bones cases senyorials, als negocis i fins i tot per comunicar-se amb el xòfer a l'inici del segle xx. Tanmateix encara se'n poden trobar d'instal·lats en algunes de les fortificacions de la Línia Maginot.

## Història

L'1 de juny de 1782 Condorcet va presentar a l'Acadèmia de Ciències, Dom Gauthey monjo cistercenc que deia que ser capaç de transmetre veu a 13 milles de distància amb un procés mantingut en secret. Lluís XVI amb l'objectiu que el procés va ser sotmès a l'experiment proposat per Condorcet. Va fer ús de la canonada de la bomba d'aigua del Palau de Chaillot per parlar a 800m de distància i va ser tot un èxit. El rei, però, va retrocedir davant les despeses necessàries per estendre el procés a través de distàncies considerables (Gauthey es va dur a terme per transmetre missatges forts a 150 quilòmetres en menys d'una hora). Gauthey va tractar d'aixecar una subscripció, però no va poder recaptar els fons necessaris. Se'n va anar a Amèrica, on va publicar un fullet propagació Experiment de so i veu en les canonades estès a una gran distància a Filadèlfia el 1783.
William Herschel, que va descobrir el planeta Urà el 1781, utilitzava un "tub acústic" per comunicar a la seva ajudant els comentaris sobre el que descobria amb el seu telescopi.

## Vegeu també

* L'estetoscopi, amb un principi molt semblant, va ser inventat el 1816

## Notes i referències

* ↑ Louis Figuier. Les merveilles de la science ou description populaire des inventions modernes. Furne, Juvet, 1868, p. 14–.
* ↑ Les archives des decouvertes et des inventions nouvelles faites dans les sciences, les arts et les manufactures. Trettel et Wurtz, 1825, p. 293– [Consulta: 1r abril 2012].