OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oda Hidenobu

    En aquest nom japonès, el cognom és Oda.
Oda Hidenobu (织田秀信, 1580 - 24 de juliol de 1605) va ser fill d'Oda Nobuto i va viure durant el període Azuchi-Momoyama a finals del segle xvi al Japó.

## Disputa de successió

Quan Oda Nobuto i Oda Nobunaga, el pare i avi de Hidenobu respectivament, van morir durant l'Incident a Honnō-ji el 1582, hi va haver una disputa sobre qui havia de governar el clan Oda. Toyotomi Hideyoshi donava suport a Hidenobu, mentre que Oda Nobutaka, oncle de Hidenobu era recolzat per Shibata Katsuie. Encara que Hidenobu només comptava amb 2 anys, va ser escollit com l'hereu del clan.

## Batalla de Sekigahara

Hidenobu va lluitar del costat d'Ishida Mitsunari durant la batalla de Sekigahara del 1600, durant la qual va controlar el castell Gifu, un punt estratègic important en els plans d'Ishida, tanmateix, va perdre durant els atacs d'Ikeda Terumasa i Fukusima Masanori al castell. Després de perdre en Sekigahara, els vassalls de Hidenobu van cometre seppuku al castell Gifu, que taca de sang dels pisos del que es convertiria més tard en el sostre del temple Sōfuku.
# Peray

Peray és un municipi francès situat al departament del Sarthe i a la regió de País del Loira. L'any 2007 tenia 54 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Peray era de 54 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 41 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família, 18 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 41 habitatges eren cases. Dels 22 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 4 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 5 en tenien cinc o més. 20 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Peray el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 36 persones, 23 eren actives i 13 eren inactives. De les 23 persones actives 21 estaven ocupades (13 homes i 8 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 13 persones inactives 3 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa d'informació i comunicació.
L'any 2000 a Peray hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Peray a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Peray a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Physalaemus fuscomaculatus

Physalaemus fuscomaculatus és una espècie de granota que viu al Brasil, el Paraguai i, possiblement també, a l'Argentina, Bolívia i l'Uruguai.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Colli, G., Aquino, L. & Silvano, D. 2004. Physalaemus fuscomaculatus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# VHSIC

Very High Speed Integrated Circuit (de l'anglès, Circuit Integrat de Molt Alta Velocitat) és, com el seu nom indica, un circuit integrat de molt alta velocitat, un tipus de circuit de lògica digital.
La seva abreviatura va ser encunyada pel Departament de Defensa dels Estats Units en els anys 1980, en un projecte que aquesta va conduir al desenvolupament del llenguatge de VHDL. Els termes Circuit integrat a molt gran escala (VLSI) i Application-Specific Integrated Circuit (ASIC) s'utilitzen més comunament.

## Referències

* ↑ Creasey, David J. Advanced Signal Processing (en anglès). P. Peregrinus, 1985. ISBN 9780863410376.
* ↑ «What does VHSIC stand for?» (en anglès). [Consulta: 26 abril 2019].
# El domini dels sentits

El domini dels sentits és una pel·lícula col·lectiva feminista estrenada el 1996. Les realitzadores que hi participen són Judith Colell, Isabel Gardela, Núria Olivé-Bellés, Teresa Pelegrí i Maria Ripoll. L'obra tracta l'erotisme i la sexualitat de les dones des d'una mirada feminista.
La pel·lícula s'organitza en cinc peces, una realitzada per cada directora i titulada amb el nom de cadascun dels cinc sentits: La vista, L'olfacte, El tacte, El gust i L'oïda. L'erotisme es construeix en cadascuna de les peces precisament a partir dels sentits. La vista s'explica amb una narració sobre la sexualitat voyeur, escopofílica. L'olfacte explica la narració de la recerca de l'olor perfecta per a l'excitació. El tacte conta la història, a través del contacte físic, entre una estudiant de dansa i una escultora cega. El gust ens mostra una noia que llepa tot allò que vol conèixer. I l'oïda construeix una peça en què la protagonista descobreix noves sensacions a partir d'aquest sentit.
En un text escrit amb motiu de la projecció de El domini dels sentits a la 21a Mostra Internacional de Films de Dones de Barcelona, la realitzadora i crítica cinematogràfica Anna Petrus destaca la condició primerenca de l'obra en la tradició cinematogràfica catalana pel que fa a la representació dels cossos i del desig de la dona. Aquest tret prematur, segons Petrus, fa que la pel·lícula sigui irregular però alhora mostri "l'entuasiasme per la creació i l'experimentació d'aquella nova fornada de cineastes".

## Repartiment

| Segment | Direcció | Guió | Intèrpret(s) | Personatge(s) |
| "La vista" | Judith Colell | Judith Colell Jordi Cadena | Sílvia Munt Gustavo Salmerón Helena Lara Joan Crosas | Ester Àlex nòvia d'Àlex policia |
| "L'olfacte" | Isabel Gardela | Isabel Gardela | Olalla Moreno Iván Fernández Alicia González Laá Alicia Rico | Iris Toni amiga amiga |
| "El tacte" | Núria Olivé-Bellés | Núria Olivé-Bellés | Tatijana Shoan Victoria Lepori | Jane Marta |
| "El gust" | Teresa Pelegrí | Teresa Pelegrí Dominic Harari | Núria Prims Jordi Collet Anna Azcona Ana María Griñón Jaume Comas | Eva Jaume tieta Anna Cèlia pare d'Eva |
| "L'oïda" | Maria Ripoll | Maria Ripoll Nico Baixas Rosa Serra | Montse Esteve Armand Villén Ernesto Collado | la veïna el veí l'amic |

## Referències

* 1 2 El domini dels sentits al GEC
* ↑ Petrus, Anna. «El domini dels sentits». 21a Mostra de Films de Dones de Barcelona. Drac Màgic. Arxivat de l'original el 24 de desembre 2014. [Consulta: 27 novembre 2014].
# Luigi Cancellieri

Luigi Cancellieri (Roma, (Itàlia), 21 de juny, 1895 - Estats Units, 1959), fou un clarinetista estatunidenc d'origen italià.
Cancellieri va estudiar amb Aurelio Magnani al Conservatori de Santa Cecília de Roma. A principis de la dècada de 1920, després de la seva reobertura, Cancellieri va ser clarinet principal a La Scala de Milà sota la direcció de Toscanini fins al final de la temporada 1923-1924. Luigi Cancellieri va emigrar als Estats Units l'estiu de 1924 i es va convertir en ciutadà dels Estats Units. Es va convertir en clarinet principal de lOrquestra de l'Òpera Metropolitana.
Gunther Schuller i altres col·legues van dir que Cancellieri tenia un so de clarinet complet i ric, immediatament identificable. Luigi Cancellieri va viure durant anys al Carnegie Hall, una ubicació convenient. Cancellieri utilitzava una embocadura de cristall o vidre al clarinet, tal com es deia que havien fet Gino Cioffi i Robert Marcellus, almenys en part.
Luigi Cancellieri va morir el 1959.

## Referències

* Breu biografia i foto al web stokowski.org

## Enllaços externs

* Treballs per o sobre Luigi Cancellieri en biblioteques (catàleg WorldCat) (anglès)
# Tricosurinis

Els tricosurinis (Trichosurini) són una tribu de pòssums de la família dels falangèrids. Inclou tres gèneres, Wyulda (1 espècie), Trichosurus (5 espècies) i Strigocuscus (2 espècies).
* Gènere Wyulda
** Pòssum de cua escatosa, Wyulda squamicaudata
* Gènere Trichosurus
** Pòssum septentrional, (Trichosurus arnhemensis)
** Pòssum de muntanya (T. caninus)
** Pòssum de Cunningham (Trichosurus cunninghami)
** Pòssum de Johnston (Trichosurus johnstonii)
** Pòssum comú (Trichosurus vulpecula)
* Gènere Strigocuscus
*** Cuscús petit de Sulawesi (Strigocuscus celebensis)
*** Cuscús de les illes Banggai (Strigocuscus pelengensis)

## Referències

* ↑ «Phalangerinae». Animal Diversity Web. [Consulta: 5 maig 2009].
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Ta' Ħaġrat

Els temples Ta' Haġrat a Mġarr, Malta són reconeguts per la Unesco com a Patrimoni de la Humanitat, juntament amb altres temples megalítics. És un dels llocs religiosos més antics del món. El temple més gran de Ta' Ħaġrat data de la fase Ġgantija (3600–3200 aC) i el més petit data de la fase Saflieni (3300–3000 aC).
Ta' Ħaġrat es troba als afores de Mġarr, aproximadament a un quilòmetre dels temples Skorba. La façana de Ta' Ħaġrat té característiques similars a les del complex Skorba.
El lloc va ser excavat entre 1923 i 1926 sota la direcció de Temi Zammit. Altres excavacions es van dur a terme el 1953. L'arqueòleg britànic David Trump va datar amb exactitud el complex en els anys 1960.
Parts de la façana i la porta van ser reconstruïts el 1937.

## Referències

* ↑ «Megalithic Temples of Malta - UNESCO World Heritage Centre». Whc.unesco.org. [Consulta: 12 setembre 2010].
* ↑ «Malta Temples and The OTS Foundation». Otsf.org. [Consulta: 12 setembre 2010].
* 1 2 3 4 http://www.heritagemalta.org/tahagrat.html Arxivat 2008-10-02 a Wayback Machine.
* ↑ Trump, Cilia. Malta Prehistory and Temples, p. 154.
* ↑ The Megalithic Portal and Megalith Map. «Ta' Hagrat Ancient Temple : The Megalithic Portal and Megalith Map:». Megalithic.co.uk. [Consulta: 12 setembre 2010].

## Vegeu també

* Ġgantija.
* Hagar Qim.
* Mnajdra.
* Skorba.
* Temples de Tarxien.

## Enllaços externs

* Temples megalítics de Malta en Unesco.org.
# Perbes

San Pedro de Perbes és una parròquia i localitat del municipi gallec de Miño, a la província de la Corunya.
L'any 2013 tenia una població de 622 habitants agrupats en 26 entitats de població: Allares, A Amieira, Bermaño, Berrugueiras, Bollo, Caldeviñas, O Couto, O Covo, Os Currás, O Curro, O Fondal, A Fonte da Leira, A Fonte, A Granxa, A Leira, Nigrofe, O Pedregal, Perbes, A Picota, O Quinteiro, Río de Bañobre, Sambollo, O Terrón, A Torre, A Vesada i As Viñas.
Entre el seu patrimoni cal destacar l'església de San Pedro. En el seu cementiri parroquial hi estan enterrats l'expresident de la Xunta de Galicia Manuel Fraga Iribarne i la seva esposa Carmen Estévez, que estiuejaven a la localitat.

## Referències

* ↑ Dades de l'Institut Gallec d'Estadística (IGE)
# Pinilla de los Barruecos

Pinilla de los Barruecos és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la Comarca de la Sierra de la Demanda. Limita al nord amb Salas de los Infantes, a l'est, Cabezón de la Sierra i La Gallega al sud, Huerta de Rey, i Mamolar a l'oest.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 148 | 133 | 139 | 133 |
# Viéthorey

Viéthorey és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 127 habitants, el 2017 eren 94.

## Demografia

El 2007 la població de fet de Viéthorey era de 127 persones. Hi havia 47 famílies i 66 habitatges.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 74 persones Hi havia una empresa de comerç i reparació d'automòbils i una empresa immobiliària, així com un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola.
L'any 2000 hi havia sis explotacions agrícoles que conreaven un total de 222 hectàrees.

## Referències

* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Viéthorey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Viéthorey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Emilio Gastón Ugarte

Emilio Gastón Ugarte, també escrit Emilio Gastón Huarte (Saragossa, 5 de març de 1877 - Saragossa, 16 de desembre de 1925) va ser un advocat i esperantista aragonès.
Va ser membre del comitè del Partit Republicà Autònom Aragonès i posteriorment president del Partit Federal Aragonès. A principis del segle xx va ser regidor de l'Ajuntament de Saragossa i va tornar a ser-ho novament el 1923 (durant la Dictadura de Primo de Rivera) com a representant dels regionalistes d'esquerres. Va ser un home polifacètic i humanista. En aquest sentit, va ser un ferm defensor de l'esperanto com a eina de concòrdia i comunicació internacional. El 1908 havia fundat l'associació esperantista aragonesa Frateco i els seus fills són considerats com els primers parlants natius d'aquesta llengua auxiliar internacional. Va confeccionar els estatuts de la Confederación Española de Esperanto, que van ser acceptats al primer congrés celebrat a Reus el 1916. Allà, Emilio Gastón va ser elegit president d'aquesta confederació. També va fundar l'associació d'Exploradors de Saragossa. Una de les raons per les quals Emilio Gastón és recordat és per la gran activitat internacional que va desenvolupar en tasques humanitàries als anys 1920. Així, entre 1920 i 1923 va ser el principal organitzador del moviment d'acollida que hi va haver a l'estat espanyol de 330 nens austríacs després de la Primera Guerra Mundial. Bona part dels infants van ser acollits per famílies esperantistes catalanes.
És el pare dels també esperantistes Emilia Gastón Burillo, Inés Gastón Burillo i Rafael Gastón Burillo. També és l'avi d'Emilio Gastón Sanz, fill de Rafael.

## Referències

* 1 2 3 «Gastón Ugarte, Emilio» (en castellà). Gran Enciclopedia Aragonesa. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 25 novembre 2014].
* 1 2 Cortès i Braña, Lurdes. Interessos al voltant de l'ajuda als infants després de la Primera Guerra Mundial: el cas dels nens austríacs recollits a Espanya amb l'ajuda d'esperantistes. Institut Universitari d'Història Jaume Vicens i Vives, 2008.
* 1 2 Ivan Širjaev; Ludoviko Kökény; Vilmos Bleier; Kálmán Kalocsay. Enciklopedio de Esperanto (en esperanto). Budapest: Literatura Mondo, 1933-1934.
* ↑ Rodríguez Hernández, José María «The Esperantist Movement's humanitarian activities in the two World Wars and its relationship with the International Red Cross». International Review of the Red Cross, 21 (135), 1996, pàg. 340-348. Arxivat de l'original el 2012-10-17 [Consulta: 25 novembre 2014]. Arxivat 2012-10-17 a Wayback Machine.
# Luigi Cantone

Luigi Cantone (Robbio, 21 de juliol de 1917 - Novara, 6 de novembre de 1997) fou un tirador d'esgrima italià, especialista en espasa, que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on va disputar dues proves del programa d'esgrima. Guanyà la medalla d'or en la prova d'espasa individual i la de plata en la d'espasa per equips. En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat del món d'esgrima, d'or el 1949 i de bronze el 1949.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Gino Cantone». [Consulta: 1r agost 2022].
# Tirà d'ulleres

El tirà d'ulleres (Hymenops perspicillatus) és una espècie d'ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae) i única espècie del gènere Hymenops. Habita zones pantanoses de Sud-amèrica, a Xile, nord, est i sud-est de Bolívia, el Paraguai, sud del Brasil, Uruguai i nord i centre de l'Argentina.

## Referències

* ↑ Tirà d'ulleres al TERMCAT Rev. 04/09/2012
# TV-3031

La TV-3031 és una carretera local de les comarques de la Ribera d'Ebre i del Priorat. Duu la «T» perquè és de les carreteres que pertanyen a la demarcació de Tarragona. Discorre pels termes municipals de Tivissa, a la Ribera d'Ebre, i dels Guiamets, al Priorat. La carretera arrenca de prop de Quatre Camins, de la T-304 i, subsidiàriament, de la C-44 en terme de Tivissa, molt a prop i al nord-oest d'aquesta vila. Arrenca cap al nord, però fent nombrosos -i tancats- revolts, a causa de l'orografia del lloc, i en 6 quilòmetres mena al poble de la Serra d'Almos, pertanyent encara al terme de Tivissa. Poc abans del punt quilomètric 9, la carretera travessa el límit municipal i comarcal, i comença a recórrer el terme dels Guiamets. En poc més de 2 quilòmetres travessa de ponent a llevant el poble dels Guiamets, i en el seu extrem oriental torç cap al nord-est, després cap al nord, i en 3 quilòmetres més arriba a la cruïlla amb la N-420, on acaba el seu recorregut en el punt quilomètric 836 d'aquesta darrera carretera.

## Enllaços externs

* La T-731 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pere Cort i Gisbert

Pere Cort i Gisbert (Alcoi, ? - Beniarbeig, 10 d'agost de 1902) fou un polític valencià.
Es va establir a Madrid, on fou íntim amic de José Canalejas i Méndez i administrador del diari El Heraldo de Madrid. Fou diputat del Partit Liberal Fusionista pel districte de Manresa a les eleccions generals espanyoles de 1886, substituint Francisco Toda y Tortosa. També fou nomenat senador per la província d'Alacant el 1898-1899 i el 1901-1902. Va presentar algunes iniciatives per a millorar la xarxa ferroviària d'Alacant.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.168. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
# Pere I d'Arborea

Pere I d'Arborea o Pere I de Lacon fou fill de Barisó I d'Arborea, que es va coronar rei de Sardenya a la mort del seu pare amb el suport de la major part de la noblesa favorable als pisans. Es va enfrontar a la vídua Agalbursa de Cervera, el que va provocar la intervenció del rei de Catalunya Alfons I. Agalbursa va morir el 1186 però la lluita va continuar. Pel compromís d'Oristany del 1192 foren reconeguts els dos pretendents en condomini i des de llavors va governar conjuntament amb Hug I d'Arborea, de la casa de Cervera. El 1195 Guillem Salusi IV de Càller va envair el jutjat i el va fer presoner. Hug I d'Arborea va poder fugir.
Va morir abans del 1207 presoner a Pisa. Estava casat des del 1189 amb Bina de la que es va divorciar el 1191 (i que es va tornar a casar amb el comte Hug dels Alberti o Capraia el 1193). Va tenir un fill anomenat Barisó II d'Arborea. Va tenir també un fill natural, anomenat Gotifred que va morir el 1253.
# Valley View (Texas)

Valley View és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 737 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Valley View tenia 737 habitants, 270 habitatges, i 216 famílies. La densitat de població era de 123,2 habitants per km².
Dels 270 habitatges en un 0% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,6% hi vivien parelles casades, en un 14,8% dones solteres, i en un 20% no eren unitats familiars. En el 17,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 0% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 10,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.500 $ i la renda mediana per família de 51.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.167 $ mentre que les dones 24.107 $. La renda per capita de la població era de 18.204 $. Aproximadament el 7,9% de les famílies i el 10% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Valley View». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Valley View». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Emilio García

«Emilio García» té aquests significats:
* Emilio García Gómez (1905-1995), lingüista expert en àrab i polític espanyol.
* Emilio García Martínez més conegut com a Emilín (1912-1977), futbolista espanyol.
* Emilio García (artista) artista català.
* Emilio García García sindicalista asturià.
# Trencapinyes de Cassia

El trencapinyes de Cassia (Loxia sinesciuris) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos de pins de South Hills i muntanyes Albion, de l'Estat d'Idaho, als Estats Units.

## Taxonomia

És un ocell de recent descripció (2009)

## Referències

* ↑ CW Benkman, JW Smith, PC Keenan, TL Parchman & L Santisteban. 2009. A new species of the Red Crossbill (Fringillidae: Loxia) from Idaho. Condor 111: 169–176.
# Only You

«Only You» té aquests significats: