OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pol Schmoetten

Pol Schmoetten (Dudelange, 17 de maig de 1958) és un escriptor luxemburguès. L'any 2000 va guanyar el Premi Servais per la seva obra Der Tag des Igels.

## Principals obres

* Die Treppe, Luxemburg 1994
* Der Tag des Igels, Luxemburg 1999

## Referències

* ↑ Biografia al CNL Arxivat 2011-07-23 a Wayback Machine. (en luxemburguès)
# Pomponi Bas (cònsol 211)

Pomponi Bas (en llatí Pomponius Bassus) va ser un magistrat romà del segle ii. Formava part de la gens Pompònia.
Va ser nomenat cònsol suposadament l'any 211 sota Septimi Sever. Més endavant, sota Elegàbal, l'emperador es va enamorar de la dona de Pomponi Bas, Ànnia Faustina, i el va fer matar per casar-se després amb la vídua (221), encara que sembla que aquest matrimoni va durar molt poc.
Probablement era el fill d'un Bas que va ser governador de Mísia (o Mèsia).

## Referències

* ↑ Ramsay, William. «Bassus, Pompo'nius». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Powells Crossroads

Powells Crossroads és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 1.286 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Powells Crossroads tenia 1.286 habitants, 485 habitatges, i 392 famílies. La densitat de població era de 113,6 habitants/km².
Dels 485 habitatges en un 36,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,6% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 19% no eren unitats familiars. En el 17,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 9,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.650 $ i la renda mediana per família de 42.727 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.611 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 17.536 $. Entorn del 5,8% de les famílies i el 7,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Powells Crossroads». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Powells Crossroads». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pont de ferro de Peralada

El Pont de ferro de Peralada és una obra de l'arquitectura del ferro de Peralada (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont situat al costat del carrer Sota Muralla, i que porta a uns horts. És un pont amb estructura de ferro i passarel·la de planxa de ferro. El passamà és de ferro i als seus extrems trobem una voluta. Vist des del riu el pont té la forma d'un arc rebaixat.

## Referències

* ↑ «Pont de ferro de Peralada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2017].
# Pont de la Tournelle

El pont de la Tournelle és un pont que travessa el Sena a París, a França.

## Geografia

Connecta el 4t districte, a nivell de l'île Saint-Louis, amb el 5è districte, sobre el quai de la Tournelle.
L'Administració hi mesura el nivell de les crescudes al centre de París d'ençà 1759.

## Història

L'emplaçament del pont de la Tournelle ha conegut nombroses obres successives per salvar el Sena. A l'edat mitjana, hi existia un pont de fusta, mig endut per una inundació el 21 de gener de 1651, que va ser reconstruït en pedra el 1656. Enderrocat el 1918, va ser reemplaçat pel pont actual el 1928.
El pont de la Tournelle és voluntàriament asimètric, per tal de posar en valor l'asimetria del paisatge del Sena en aquest indret. Compost d'un gran arc central connectat a les ribes per dos arcs més petits, és condecorat a la riba esquerra per un pilar de prop de 15 m superat per una estàtua de santa Genoveva, patrona de París, realitzada per Paul Landowski.
El terme de «Tournelle» prové de la presència en aquest indret al segle xii d'una torreta de l'enceinte de Philippe Auguste reemplaçat aleshores per un petit castell.

## Característiques

* Tipus de construcció: pont en arc encastat
* Construcció: 1928 - 1930
* Inauguració: 1930
* Arquitectes: Louis Guidetti, Pierre Guidetti
* Material: betó armat
* Longitud total: 120 m
* Amplada de la biga: 23 m
* Amplada útil: 23 m

## Enllaços externs

* Structurae
# Portada/article juliol 26
## Carl Gustav Jung

Carl Gustav Jung (Kesswil, cantó de Turgòvia, Suïssa, 26 de juliol del 1875 – Küsnacht, cantó de Zúric, 6 de juny del 1961) fou un metge, psiquiatre, psicòleg i assagista suís, i una figura clau en l'etapa inicial de la psicoanàlisi; posteriorment, fundà l'escola de psicologia analítica (també anomenada psicologia dels complexos i psicologia profunda).
A Jung se'l relaciona sovint amb Sigmund Freud, amb qui col·laborà en els seus inicis. Jung fou un dels pioners de la psicologia profunda, i un dels estudiosos d'aquesta disciplina més llegits al segle xx. El seu estudi teòric i clínic emfasitzà la connexió funcional entre l'estructura de la psique i la dels seus productes (és a dir, les seves manifestacions culturals). Això l'impulsà a incorporar en la seva metodologia nocions procedents de l'antropologia, l'alquímia, els somnis, l'art, la mitologia, la religió i la filosofia.
# Premi austríac per a la memòria de l'holocaust

El Premi austríac per a la memòria de l'holocaust (Austrian Holocaust Memorial Award o AHMA) fou creat el 1998 per l'organització Servei austríac a l'estranger. Aquest premi és concedit anualment a una persona que s'ha esforçar especialment a conservar la memòria a la Shoah (Holocaust).
Des de 1992 joves austríacs presten el Servei austríac de la memòria, com a alternativa al servei militar, a països com Alemanya, Argentina, Bèlgica, Bulgària, Xina, Estats Units, França, Països Baixos, Hongria, Anglaterra, Israel, Itàlia, Lituània, Polònia, República Txeca, Rússia i Ucraïna. D'aquesta manera, joves austríacs assumeixen responsabilitats pels crims comesos també per nacionalistes austríacs, realitzant tasques d'ajuda en museus i arxius relacionats amb l'Holocaust. L'objectiu d'aquest premi, és anomenar una persona que recolzi la commemoració a l'holocaust de manera qualificada.

## Guardonats

* 2006 Professor Pan Guang.
* 2007 Alberto Dines
* 2008 Robert Hébras
* 2009 Jay M. Ipson
* 2010 Eva Marks
* 2011 Auschwitz Jewish Center, Oswiecim, Polònia
* 2012 Ladislaus Löb, Brighton
* 2013 Hugo Höllenreiner, Ingolstadt, Alemanya
* 2014 Margers Vestermanis, Riga
* 2015 Erika Rosenberg, Buenos Aires, Argentina
* 2016 Giorgio Frassineti, Predappio (Forlì), Itàlia
* 2017 Ruben Fuks, Belgrad, Sèrbia
* 2018 Alla Gerber i Ilja Altman, Moscou, Rússia
* 2019 Tomislav Dulic, Uppsala, Suècia

## Referències

* ↑ The New Righteous: Austrian youth serve the memory of the Holocaust abroad (Paloma Friedman)
* ↑ High Austria distinction for Alberto Dines, Brazilian journalist and biographer of Stefan Zweig (Austrian Ministry of Foreign Affairs)
* ↑ Virginia Holocaust Museum co-founder honored by Austria Arxivat 14 May 2010$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine., Richmond Times-Dispatch, May 11, 2010
* ↑ Holocaust survivor Eva Marks as AHMA recipient 2010 Arxivat 7 August 2011$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. (House of Responsibility)
* ↑ Auschwitz Jewish center honored by Austrian ambassador Arxivat 2012-01-29 a Wayback Machine., JTA.org, January 27, 2012
* ↑ Austrian Holocaust Memorial Award para Ladislaus Löb - Ministerio de Asuntos Exteriores - pàgina visitada el 19 de desembre de 2012
* ↑ Austrian Holocaust Memorial Award para Hugo Höllenreiner - Donaukurier del 10 de febrero de 2013 - pàgina visitada l'11 de febrer de 2013.
* ↑ A legend of Latvia’s Jewish community celebrates his 90th birthday, The Baltic Times, October 21, 2015

## Enllaços externs

* Austrian Holocaust Memorial Award Arxivat 2015-12-11 a Wayback Machine. (alemany)
* Servei Austriac a l'Estranger (alemany)
* Servei Austriac de la Memòria (alemany)
# Monterrubio de Armuña

Monterrubio de Armuña és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita a l'Oest i Nord amb Castellanos de Villiquera, a l'Est amb La Vellés i San Cristóbal de la Cuesta i al Sud i Oest amb Villares de la Reina.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 125 | 339 | 630 | 656 |

## Personatges

* Agustín Tamames, ciclista guanyador de la Volta ciclista a Espanya 1975

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2009-04-11 a Wayback Machine.
# Augusto Samuel Boyd

Augusto Samuel Boyd Briceño (1 d'agost de 1879 - 17 de juny de 1957) era un metge i polític que va ser president de Panamà entre 1939 i 1940.

## Referències

* ↑ Augusto Samuel Boyd www.encaribe.org
# Diccionari Enciclopèdic Brockhaus i Efron

El Diccionari Enciclopèdic Brockhaus i Efron (rus: Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона) (35 volums, edició petita; 86 volums, llarga) és, en el seu estil i intenció, la contrapartida russa de l'Encyclopædia Britannica (edició de 1911). Conté 121.240 articles, 7 800 imatges, i 235 mapes. Publicat a l'Imperi Rus entre 1890 i 1906, l'enciclopèdia era un projecte conjunt dels editors de Leipzig (Brockhaus) i Sant Petersburg (Ilià Efron). Els articles van ser escrits per estudiosos russos de primer ordre com Vladímir Soloviov o Dmitri Mendeléiev. Després de la desaparició de la Unió Soviètica van aparèixer reimpressions d'aquesta obra.

## Vegeu també

* Brockhaus Enzyklopädie

## Enllaços externs

* Versió en línia de l'enciclopèdia (rus)
# Eddie Sachs

Eddie Sachs és un pilot estatunidenc de curses automobilístiques nascut el 28 de març del 1927 a Allentown (Pennsilvània).
Eddie Sachs va córrer a la Champ Car a les temporades 1957-1964, incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis dels anys 1957-1964.
Eddie Sachs va morir el 30 de maig del 1964 a Indianapolis, Indiana mentre disputava la cursa de la Indy 500.

## Resultats a l'Indy 500

| Any Cotxe Sortida Vel. mitja Ranking Final Voltes V. Líder Retirat 1957 88 2 143.872 3 23 105 0 Pistons 1958 88 18 144.660 7 22 68 1 Junta 1959 44 2 145.425 2 17 182 0 Accelerador 1960 6 1 146.592 2 21 132 21 Magneto 1961 12 1 147.481 1 2 200 44 Va acabar 1962 2 27 146.431 27 3 200 0 Va acabar 1963 9 10 149.570 10 17 181 0 Accident 1964 25 17 151.439 22 30 1 0 Accident Totals 1069 66 | Sortides 8 Poles 2 Voltes líder 66 Victòries 0 Top 5 2 Top 10 2 Retirat 6 |

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960.
Els pilots que competien a l'Indy durant aquests anys també eren comptabilitzats pel campionat de la F1.
Eddie Sachs va participar en 4 curses de F1 (del 1957 al 1960), debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1957.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 4
* Poles: 1
* Voltes Ràpides: 0
* Victòries: 0
* Podiums: 0
* Punts vàlids per la F1: 0
# Eddington (cràter)

Eddington és el romanent inundat de lava d'un cràter d'impacte de la Lluna, situat a la part occidental de l'Oceanus Procellarum. La vora occidental està unida a la paret del cràter Struve. A l'est-sud-est apareix el més petit, però important cràter Seleucus. Al sud d'Eddington hi ha Krafft.
* Localització d'Eddington (inferior dreta de la imatge)
* Cràters satèl·lit
El sud i el sud-est de la vora d'Eddington gairebé han desaparegut del tot, deixant només unes poques crestes i promontoris sobre la mar lunar que permeten traçar el contorn del cràter original. Com a conseqüència, Eddington és ara essencialment una badia de l'Oceanus Procellarum. La resta de la vora s'ha desgastat i és irregular, formant un arc muntanyós que és més ample al nord. El sòl està gairebé lliure de cràters d'importància, amb el cràter del gairebé submergit Eddington P al sector sud-est. Si el cràter mai va tenir un pic central, ja no és evident.
El cràter va ser nomenat en honor de l'astrònom i matemàtic britànic sir Arthur Eddington.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Eddington.
| Eddington | Coordenades | Diàmetre |
| P | 21° 00′ N, 71° 00′ O﻿ / ﻿21.0°N,71.0°O﻿ / 21.0; -71.0﻿ (Eddington P) | 12 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Elisa antes del fin del mundo

Elisa antes del fin del mundo és una pel·lícula mexicana de drama social de l'any 1997, escrita per Paula Markovitch, dirigida per Juan Antonio de la Riva i produïda per Roberto Gómez Bolaños. La cinta fou nominada al premi Ariel a la millor pel·lícula en la XL edició dels Premis Ariel.
La pel·lícula relata els problemes socials i familiars des del punt de vista d'una nena, durant el Mèxic dels anys noranta, sumit en una crisi econòmica atribuïda a l'"Error de desembre".

## Sinopsi

Elisa és una nena de 10 anys amb una vívida imaginació que interpreta les coses a la seva manera i que pren una decisió capaç de ficar en problemes greus a la seva família. El pare d'Elisa s'ha quedat sense treball i la seva mare té una necessitat imperiosa de mantenir la seva aparença de classe social alta. La nena, malgrat la seva curta edat, comprèn que les aparences i el matrimoni dels seus pares es trontollen i vol ajudar com sigui. És per això que comença a col·leccionar paneroles, perquè, en cas que s'acosti el final del món, la seva família pugui alimentar-se. La nena fa amistat amb Miguel, a pesar que els pares d'aquest, més adinerats, no veuen amb bon ull la relació, i tots dos coneixen a Paco, un noi punk del barri que els obliga a robar pollastres per a ell. Més tard, el noi els dona una pistola i convenç als nois perquè cometin un robatori major. Elisa està segura que després d'aquest cop s'acabaran els problemes de la seva família.

## Repartiment

* Sherlyn González com Elisa
* Imanol Landeta com Miguel
* Rubén Rojo Aura com Paco
* Susana Zabaleta com la Mare d'Elisa
* Dino García
* Claudia Goytia
* Agustín Torrestorija
* Jorge Antolín
* Jorge Galván com Home en el supermercat

## Premis

A la XL edició dels Premis Ariel va guanyar un premi de 7 nominacions.
| Any | Premi | Categoria | Nominat |
| 1998 | Televicine | Millor pel·lícula | Nominat |
| 1998 | Juan Antonio de la Riva | Millor direcció | Nominat |
| 1998 | Sherlyn González | Millor actriu | Nominat |
| 1998 | Paula Markovitch | Millor argument original | Nominat |
| 1998 | Alberto Villaseñor i Ángeles Martínez | Millor escenografia | Nominat |
| 1998 | Miguel Sandoval i Nerio Barberis | Millor so | Guanyador |
| 1998 | Alejandro Vázquez | Millors efectes especials | Nominat |

## Referències

* 1 2 «'Elisa antes del fin del mundo', de Juan Antonio de la Riva» (en español). galakia.com. [Consulta: 30 juliol 2020].
* ↑ «Elisa antes del fin del mundo» (en español). filmaffinity.com. [Consulta: 30 juliol 2020].
* ↑ «Elisa antes del fin del mundo» (en español). sensacine.com. [Consulta: 30 juliol 2020].
* ↑ «Elisa antes del fin del mundo» (en español). cine.com. [Consulta: 30 juliol 2020].
* ↑ «XL 1998 — Ganadores y nominados» (en castellà). Asociación Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas [Consulta: 15 març 2017]. Arxivat 16 de juny 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-06-16. [Consulta: 3 abril 2021].

## Enllaços externs

* Elisa antes del fin del mundo a YouTube
# Elisabet

* Per a altres significats, vegeu «Elisabet (desambiguació)».
Elisabet és un personatge bíblic del Nou Testament, cosina de la Verge Maria, esposa del sacerdot Zacaries i mare de Sant Joan Baptista. És venerada com a santa a tota la cristiandat.

## Biografia

Segons l'Evangeli segons Lluc, 1, 36, Elisabet i el seu marit Zacaries eren justos davant Déu i vivien amb rectitud però no tenien fills. Zacaries va ser visitat per l'Arcàngel Gabriel que li va explicar que la seva dona aviat tindria un fill. Quan Elisabet ja era embarassada, rebé la visita de Maria, que estava embarassada de Jesús: el fet és conegut com a Visitació.
Les paraules d'Elisabet beneint Maria són molt conegudes i van donar lloc a l'oració cristiana de l'Ave Maria:
| « | I quan s'apropava, Elisabet sentí la salutació de Maria, i l'infant es mogué en el seu si. I Elisabet fou plena de l'esperit de Déu i cridà en alta veu: "Beneïda ets entre les dones, i beneït el fruit del teu ventre". | » |
| — Lluc, 1, 41-42 |||
Elisabet i Maria eren parents: habitualment, la traducció emprada és la de "cosina", però la paraula original grega συγγενής (syngenés) serveix per designar diferents graus de parentiu.
Elisabet no és esmentada en cap altre evangeli. Alguns estudiosos de la Bíblia creuen que és un personatge fictici i que Lluc se'l va inventar per establir lligams familiars entre Jesús i Joan Baptista.
* Elisabet amb Maria i els nens Joan i Jesús, per Bacchiacca, 1545
* Naixement de Joan, fresc de Domenico Ghirlandaio, ca. 1490 (Florència, Capella Tornabuoni)
* Visitació, per Giotto, ca. 1330 (Pàdua, Capella Scrovegni)
* Església de la Visitació (Ain Karem, prop de Jerusalem)

## Veneració

Elisabet és considerada una santa en les tradicions catòliques, ortodoxes i anglicana. A més, és honorada a l'Islam.
El nom d'Elisabet prové de l'hebreu i significa jurament de Déu, promesa de Déu, Déu és el meu jurament.

## Vegeu també

* Visitació
* Zacaries

## Notes

* ↑ La tradició transmesa per Hipòlit de Roma, sense fonament però, diu que la mare d'Elisabet era Sobe, germana de Santa Anna, mare de Maria. La tradició islàmica diu que Elisabet era germana d'Anna i, per tant, tia de Maria.
Viccionari
# Els defensors de Sant Pere

Els defensors de Sant Pere (en italià: Avvocati di San Pietro, el francès: Advocats de Saint-Pierre) eren un cos de juristes, el principal objectiu era declarat la defensa de la Santa Seu en els drets i privilegis, tant en espirituals com en l'àmbit del poder temporal.

## Història

Els estatuts van ser confirmats pel Papa Lleó XIII, el 5 de juliol de 1878.
És obligat als seus membres a refutar les calúmnies dels enemics de l'Església catòlica, ja sigui derivat de les distorsions de la història, la jurisprudència o dogma, però sobretot dediquen els seus coneixements jurídics a la defensa dels drets de l'Església davant els tribunals civils. La societat es va formar el 1877, amb motiu de les Noces d'Or Episcopals del Papa Pius IX, i Cajetan Agnelli dei Malherbi, de Roma, es va convertir en el seu primer president. Els membres ordinaris eren juristes, però la societat en general també pot ser inscrita com a membres honoraris eclesiàstics o laics distingits que han defensat els interessos de l'Església al llarg de les línies d'aquesta organització.
El Papa Pius IX va aprovar calorosament l'empresa i va demanar una àmplia extensió per la societat. La societat s'ha estès ràpidament en el món catòlic, i les seves branques es troben en molts països. Les escoles dels Advocats de Sant Pere sumen diversos centenars de membres, a Itàlia, Anglaterra, Àustria, França, Espanya, Alemanya, Canadà i Amèrica del Sud. Tots els cossos estaven afiliats al directori de Roma.
El cos va ser transformat posteriorment en un orde de cavalleria.

## Referències

* Aquest article incorpora el text d'una publicació ara en el domini públic: Herbermann, Charles, ed (1913). Enciclopèdia Catòlica. Robert Appleton Company.
# Els càntirs de Vilafranca

Los cantis de Vilafranca (Els càntirs de Vilafranca, en català normatiu) és una comèdia en un acte i en vers, original de Frederic Soler, estrenada al Teatre Català Romea, la nit del 12 de novembre de 1869. L'acció passa en un poble de muntanya.

## Repartiment de l'estrena

* Gràcia: Balbina Pi
* Isidre: Lleó Fontova
* Tomàs: Josep Clucellas
* Titos: Joan Bertran
* Borni: Iscle Soler
* Manel: Francesc Puig
* Cosme: Joaquim Pinós
* Toni: Joan Pi
* Pere: Artur Xatart
* Un notari: ?
* Un agutzil: ?
* Sis homes del Somatent: ?

## Edicions

* 1a ed.: Llibreria d'Eudalt Puig. Barcelona 1969
* 2ª ed.: Casa Editorial de Teatre. Bonavia i Duran, impressors. Barcelona, 1915