OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Philip Leder

Philip Leder (Washington DC, 19 de novembre de 1934 - Chestnut Hill, 2 de febrer de 2020) va ser un genetista estatunidenc. Va estudiar a la Universitat Harvard, on va graduar-se el 1956. El 1960, es va graduar també a l'Escola de medicina de Harvard. Va ser el President fundador del Departament de Genètica a l'Escola de Medicina de Harvard i va ser guardonat amb el Premi Lasker i la Medalla Nacional de Ciències.
És conegut pel seu treball amb Marshall Nirenberg en la investigació del codi genètic i l'experiment de Nirenberg i Leder. Des d'aquest experiment, va fer moltes contribucions seminals en els camps de la genètica molecular, immunologia i la base genètica del càncer. El 1988, Leder i Timothy Stewart van rebre la primera patent en un animal modificat genèticament, l' "oncoratolí", un ratolí amb gens injectats al seu embrió per incrementar la susceptibilitat al càncer, que ha estat utilitzat en l'estudi de laboratori de teràpia contra el càncer.

## Referències

«The AAMC Award for Distinguished Research in the Biomedical Sciences. Philip Leder, M.D». Journal of medical education, 59, Febrer 1984, pàg. 105â??6. ISSN: 0022-2577. PMID: 6363701.
# Mas Falcó

Mas Falcó, o Can Falcó, fou un mas situat damunt del barri de Vallcarca i els Penitents, a Barcelona. Tenia una extensió de terreny de setanta-una mujades i mitja (35 hectàrees). Donava nom al turó d'en Falcó, que posteriorment s'anomenà turó de la Creueta del Coll. El mas, de grans dimensions, tenia planta baixa, primer pis i les golfes, amb un caràcter senyorial i residencial. Havia estat propietat del Baró de la Barre de Flandes.
En els seus terrenys hi havia la font del mas Falcó que, canalitzada per l'aqüeducte de can Turull, abastia d'aigua el poble de Gràcia.
A finals del segle xix s'hi començà a configurar un barri d'estiueig de la menestralia barcelonina, la urbanització de Can Falcó, format per cases de planta baixa, alguna petita indústria, torres (sobretot als carrers de Gustavo Bécquer i del Baró de la Barre) i camps. La urbanització, aprovada per l'Ajuntament d'Horta, rebé un gran impuls en ser unida a l'avinguda de la República Argentina l'any 1913 mitjançant el viaducte de Vallcarca.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor dels carrers». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Rutes històriques per Horta-Guinardó». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ Díez i Quijano, Desideri. Les masies d'Horta. Quarta edició. Barcelona: El Tinter, SAL, abril 2003, p. 64.
* 1 2 «Mas Falcó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Mas Falcó - Aqüeducte de Turull». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ Fabre, Jaume; Huertas, Josep M. Tots els barris de Barcelona. segona edició. Barcelona: Edicions 62, 1980, p. 81. ISBN 84-297-1180-5.
# Mas Farell

Mas Farell és una masia de Selvanera, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de quatre façanes i tres plantes. Té un cos afegit que també fa funció d'habitatge. A la façana nord, hi ha una entrada amb arc rebaixat i porta de fusta de doble batent. Al pis següent hi ha una finestra.
A la façana Est, hi ha dues finestres a la planta baixa, a la segona planta a la part esquerra, hi ha dues finestres, a la part dreta hi ha un balcó interior amb barana de ferro. Al darrer pis hi ha una finestra a la dreta. La façana sud està pràcticament coberta per un edifici adjunt. A la façana Oest hi ha una terrassa a la segona planta, a la qual s'accedeix per dues entrades. Al darrer pis hi ha dues finestres.
La coberta és de dos vessants (Est-Oest), acabada amb teules.
Hi ha un cos adjunt que forma part de l'habitatge. A la façana sud, hi ha una entrada i a cada costat d'aquesta hi ha dues finestres amb llinda de pedra. Al pis següent hi ha una finestra a l'esquerra. A la façana Est hi ha una finestra. A la façana Oest hi ha una finestra. La coberta és de dos vessants (Est-Oest), acabada amb teules.
Hi ha un altre edifici adjunt a la façana oest, sembla de nova construcció. A la façana Est té dues finestres. A la façana Sud hi ha una entrada amb porta de fusta i una petita coberta a sobre. A la façana Nord hi ha una finestra. La coberta és d'un sol vessant, acabada en teules.
Hi ha diversos edificis nous de concepció ramadera i agrícola.
S'hi arriba per la carretera L-314 direcció Sanaüja, al km 5,5 s'agafa un trencall a l'esquerra, i es continua recte passat el Mas Formiga fins a arribar-hi.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Mas Farell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Plaça de la Catedral

«Plaça de la Catedral» té aquests significats:
* Plaça de la Catedral de Girona
* Plaça de la Catedral (Vic)
* Plaça de la Catedral (Vílnius)
# Plaça de la Catedral (Vílnius)

La Plaça de la Catedral (en lituà: Katedros aikštė) és la plaça principal del centre històric de Vílnius, just davant de la Catedral d'estil neoclàssic d'aquesta ciutat de Lituània.
És un lloc clau en la vida pública de la ciutat, ja que està situada a l'encreuament dels carrers principals i reflecteix la diversitat del lloc. Regularment se celebren en aquest lloc fires i trobades de gent del poble, desfilades militars, actes públics religiosos i oficials, grans concerts, exposicions i festes de Cap d'any. És també un dels símbols més importants de Lituània.

## Vegeu també

* Espai urbà

## Referències

* ↑ Kłos, Juliusz. Wilno: przewodnik krajoznawczy Juljusza Kłosa (en lituà). Wilno: Wydawnictwo Wileńskiego Oddziału PTTK; reedició: Gdańska Oficyna Wydawnicza, 1929; reedició 1991. ISBN 83-85067-02-7.
# Plaça de la Catedral Nova

La Plaça de la Catedral Nova és una obra de Lleida (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Plaça rectangular, que es defineix com un eixamplament entre els carrers Major i de Sant Antoni i que fa d'enllaç entre ells. S'hi aboquen també el carrer Almudí Vell i el carrer de la Vila de Foix. És molt ben definida per les façanes de l'Hospital de Santa María i de la Catedral Nova. La resta d'edificacions ajuda al manteniment de l'alineació de la cornisa. La seva última pavimentació i moblament li va donar un aspecte molt endreçat.

## Història

A l'Edat Mitjana era un petit eixamplament del camí que partia des del portal de Gardeny. L'any 1454 s'hi construí l'Hospital de Santa Maria, els consellers del qual recomanaren el 2 de març del 1485 que fos feta plaça davant de l'hospital. La Paeria i s'enderrocaren alguns albergs. El 1937 s'enderroca l'hospital Militar contigu al de Santa Maria que més tard -1960- deixarà lloc al carrer de la Vila de Foix. Des del 1761 al 1781 s'alçarà el temple catedralici - obra de l'Arquitecte Cermeño- que batejarà la plaça tal com avui la coneixem.

## Referències

* 1 2 «Plaça de la Catedral Nova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Pikeville (Tennessee)

Pikeville és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 1.781 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pikeville tenia 1.785 habitants, 748 habitatges, i 479 famílies. La densitat de població era de 284,2 habitants/km².
Dels 748 habitatges en un 29,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,1% hi vivien parelles casades, en un 14,7% dones solteres, i en un 36% no eren unitats familiars. En el 34% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 17,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.438 $ i la renda mediana per família de 30.365 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 19.097 $. La renda per capita de la població era de 12.754 $. Entorn del 19,5% de les famílies i el 25,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pikeville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pikeville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Poma de la Discòrdia

La Poma de la Discòrdia fa referència a un relat de la mitologia grega en el qual la deessa Eris (grec antic: Ἔρις) va llançar aquesta poma daurada al centre del banquet dels déus celebrat pel casament de Peleu i Tetis com a premi a la més bella. Aquest gest va originar una disputa entre Hera, Atena i Afrodita, atès que les tres deesses es creien mereixedores de la Poma Daurada. Aquest encontre es va resoldre en el Judici de Paris, i finalment va desencadenar en la Guerra de Troia. Així, avui dia, la Poma de la Discòrdia acostuma a simbolitzar el nucli d'una baralla menor que podria portar a una discussió major.

## Referències

* ↑ Apollodorus. «E.3.2». A: The Library Epitome [Consulta: 7 desembre 2017].
* ↑ Timothy L. Gall; Susan B. Gall The Lincoln library of Greek & Roman mythology. Lincoln Library Press, 1 gener 2006, p. 16–. ISBN 978-0-912168-21-0.
# Polarització d'actitud

La polarització d'actitud es produeix quan en un debat, una persona exposada a arguments contraris, es reafirma encara més en la seva creença o opinió prèvia. Aquest fenomen és un efecte del biaix de confirmació i afecta especialment a aquelles qüestions on pot haver-hi una implicació emocional. En aquests casos, s'ignoren els arguments oposats, s'interpreten com a favorables els ambigus i es reafirmen els arguments a favor de la pròpia tesi. De fet, només plantejar-se la qüestió o veure atacada la pròpia convicció fa que aquesta es torni més forta, en una polarització creixent. Aquest efecte s'accentua en grups, ja que hom tendeix a defensar les postures del propi grup de manera més vehement quan són qüestionades fins i tot en els casos on la pertinença al grup és poc clara.

## Referències

* ↑ Kuhn, Deanna; Joseph Lao (March 1996). "Effects of Evidence on Attitudes: Is Polarization the Norm?". Psychological Science (American Psychological Society) 7 (2): 115–120
# Max Pezzali

Massimo Pezzali, més conegut com a Max Pezzali (Pavia, 14 de novembre de 1967) és un cantautor italià. Es va fer famós com a vocalista del grup 883, formació creada conjuntament amb un company, Mauro Repetto, el 1991. Nogensmenys, a partir del 2004 Pezzali va decidir de començar una carrera de solista, deixant definitivament enrere el seu antic duo.
Després d'un primer àlbum Il mondo insieme a te publicat el 2004, l'èxit es va fer més important l'any següent amb l'aparició de Tutto Max, una recopilació dels grans èxits dels 883 i d'algunes cançons del primer disc. L'àlbum va esdevenir disc de diamant a Itàlia.

## Discografia

* 2004 – Il mondo insieme a te
* 2005 – TuttoMax
* 2007 – Time Out
* 2008 – Max Live 2008
* 2011 – Terraferma
* 2012 – Hanno ucciso l'Uomo Ragno 2012
* 2013 – Max 20
* 2015 – Astronave Max
* 2017 – Le canzoni alla radio
* 2018 – Max Nek Renga, il disco (amb Nek i Francesco Renga)
* 2020 – Qualcosa di nuovo

## Referències

* ↑ «Max Pezzali racconta in un libro la sua storia (e quella degli 883)» (en italià). La Stampa, 10-10-2013. [Consulta: 10 febrer 2024].
* ↑ «Reunion 883: Max Pezzali e Mauro Repetto ci pensano» (en italià). Allsongs, 09-06-2012. [Consulta: 10 febrer 2024].
* ↑ «Max Pezzali: così sono diventato il re del rock melodico». Corriere della Sera. Arxivat de l'original el 2015-10-03. [Consulta: 10 febrer 2024].
* ↑ «La tela musicale di Max l' Uomo Ragno è tornato - la Repubblica.it» (en italià). Reppublica, 07-12-2004. [Consulta: 10 febrer 2024].
* ↑ «Sei new entry nella hit parade». TGcom Spettacolo. NewsMediaset, 21-06-2005. Arxivat de l'original el 8 desembre 2015. [Consulta: 29 novembre 2015].
# Port Royal (Pennsilvània)

Port Royal és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 977 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Port Royal tenia 977 habitants, 398 habitatges, i 278 famílies. La densitat de població era de 571,5 habitants/km².
Dels 398 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 26,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.514 $ i la renda mediana per família de 39.479 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 22.841 $. La renda per capita de la població era de 16.212 $. Entorn del 8,2% de les famílies i el 10% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Port Royal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Port Royal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Port Stanley

Port Stanley (en anglès també simplement Stanley o en Espanyol com a Puerto Argentino) és la capital de les illes Malvines. Es troba a l'illa Malvina de l'Est al sud del port Stanley. Té 2.115 habitants (2006).

## Història

La capital original de les Malvines era Port Louis situada al nord de Port Stanley però es va canviar a partir de 1845 per tenir un millor port. Port Stanley es va especialitzar en la indústria de la reparació dels vaixells que passaven per l'estret de Magallanes, després va ser una base balenera i de foques. Més tard va ser un dipòsit de carbó per la Royal Navy això va fer que quedés implicat en la Primera i Segona Guerres Mundials i la Guerra de les Malvines.
L'excessiva extracció de torba va provocar esllavissades amb víctimes mortals i destrucció de part de la ciutat entre 1879 i 1886.
Durant la Segona Guerra Mundial, s'hi van internar feixistes britànics.
Stanley va ser ocupat per l'exèrcit de l'Argentina durant deu setmanes en la guerra de les Malvines. Va ser rebatejat Puerto Argentino. Stanley va patir molts danys durant la guerra i encara hi resten mines.

## Clima

És subpolar oceànic i molt ventós. La pluviometria anual és de 604 litres.
Temperatures i precipitacions mitjanes de Stanley :
| Mes | Gen | Feb | Mar | Abr | Mai | Jun | Jul | Ago | Set | Oct | Nov | Des | Any |
| Mitjana més altes °C (°F) | 14 (57) | 14 (57) | 12 (54) | 8 (46) | 6 (43) | 3 (37) | 4 (39) | 5 (41) | 6 (43) | 9 (48) | 11 (52) | 13 (55) | 9 (48) |
| Mitjana diària °C (°F) | 10 (50) | 11 (52) | 9 (48) | 6 (43) | 4 (39) | 2 (36) | 2 (36) | 3 (37) | 4 (39) | 6 (43) | 8 (46) | 10 (50) | 6 (43) |
| Mitjana més baixes °C (°F) | 7 (45) | 7 (45) | 6 (43) | 3 (37) | 2 (36) | 1 (34) | 1 (34) | 1 (34) | 1 (34) | 2 (36) | 4 (39) | 6 (43) | 3 (37) |
| Mitjana dies amb precipitació | 27 | 24 | 25 | 28 | 29 | 27 | 27 | 26 | 25 | 26 | 26 | 26 | 316 |
| Font: Weatherbase {{{accessdate}}} ||||||||||||||

## Bibliografia

* Wagstaff, William Falkland Islands: The Bradt Travel Guide
* Patrick Watts quoted in Fox, Robert Eyewitness Falklands: A personal account of the Falklands campaign, 1982, p309.
* The Toponymy of the Falkland Islands as recorded on Maps and in Gazetteers (pub, Permanent Committee on Geographical Names), available online at Arxivat 2014-04-02 at the UK Government Web Archive
* Southby-Tailyour, Ewen - Falkland Island Shores
* The European (pub by British Union of Fascists), vol 8, issue 5 (January 1957 p 313-9)
* PRO HO 45/25740 "Jeffrey Hamm" (British Public Records)

## Referències

* ↑ http://www.climatetemp.info/falkland-islands/
* ↑ «Weatherbase: Historical Weather for Stanley, Falkland Islands».
# Port de Sóller

El Port de Sóller és un port natural de la Serra de Tramuntana i un nucli de població turístic que pertany al municipi de Sóller, a Mallorca. Té 2885 habitants (2009). Té una platja anomenada Platja d'en Repic.
Respecte de terra, es troba a 3 km de Sóller, poble al qual es troba unit per una carretera i per un dels pocs tramvies del nostre país, que és un dels principals reclams turístics del nucli. La Torre Picada, que vigila tota la badia, és una torre de guaita que fou construïda el segle xvi per defensar-se dels corsaris o dels pirates de la Barbaria. L'antic oratori de Santa Caterina s'ha reconvertit en un Museu de la Mar.
Respecte de la mar, es troba a la badia de Sóller, una petita badia situada entre el cap Gros de sa Moleta i el Forat des Dragó. Té una bocana de 450 metres però, un cop passats els dos caps, s'eixampla i té una amplada de 830 metres. Es Camp de sa Mar és un veïnat de la badia ubicat sobre una antiga llacuna.

## Referències

* 1 2 «Port de Sóller». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Vilà i Valentí, J. [et al.].. Atles Universal Català (Gran Enciclopèdia Catalana). Barcelona: Enciclopèdia Catalana, abril de 1986. ISBN 8485194411. p. 40, 6-D
* ↑ «Port de Sóller». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mettet

Mettet (en való Metet o M'tet) és un municipi belga de la Província de Namur a la regió valona. Comprèn les localitats de Mettet, Biesme, Biesmerée, Graux, Oret, Saint-Gérard, Furnaux, Ermeton-sur-Biert i Stave. L'1 de gener del 2024 tenia 13.531 habitants.

## Referències

* ↑ «BEVOLKINGSCIJFERS PER PROVINCIE EN PER GEMEENTE OP 1 JANUARI 2024 / CHIFFRES DE LA POPULATION PAR PROVINCE ET PAR COMMUNE, A LA DATE DU 1er JANVIER 2024» (en francès i neerlandès). Ministeri d'Interior de Bèlgica, 27-01-2024. [Consulta: 22 setembre 2024].
# Plana Ampla (Serradell)

La Plana Ampla és una plana del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Serradell.
Es tracta d'una plana rompuda enmig del bosc, formant un camp de conreu del tot envoltat per bosc. Ara bé, l'estat d'abandonament en què es troba des de fa anys provoca que el bosc vagi recuperant ràpidament el seu lloc a la plana. És al sud de Serradell, a la dreta del barranc de Sant Salvador. És al vessant nord de la Serra de Sant Salvador, al nord de l'Obac de Serradell, a llevant de l'Obac i a migdia de les Prats.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Plana Mengarda

La Plana Mengarda és una plana de muntanya del terme municipal de Tremp, dins de l'antic terme ribagorçà d'Espluga de Serra, al Pallars Jussà.
Està situada a la riba esquerra del barranc de Miralles, al vessant septentrional de la serreta on es troba el poble de Torogó, al nord-est del qual es troba. També és al sud-oest de Casa Miquelet.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Premi Ciutat d'Alcoi de Novel·la Isabel-Clara Simó

El Premi Ciutat d'Alcoi de Novel·la Isabel-Clara Simó és un guardó literari per a novel·les inèdites en llengua catalana, que es concedeix anualment per l'Ajuntament d'Alcoi. Va néixer el 2020 en record de l'escriptora alcoiana Isabel-Clara Simó. Té una dotació de 8.000 euros bruts, i la novel·la guanyadora és publicada a l'editorial Bromera.

## Guanyadors

* 2020 Vi i veritat de Natàlia Gisbert Abad.
* 2021 La Persistència dels roures de Sebastià Carratalà
* 2022 desert
* 2023 No hi ha demà de Montserrat Espallargas

## Referències

* ↑ «PREMI CIUTAT D’ALCOI DE NOVEL·LA “ISABEL-CLARA SIMÓ”». Ajuntament d'Alcoi. [Consulta: 8 octubre 2021].
* ↑ «El I Premi Ciutat d’Alcoi de Novel·la Isabel-Clara Simó ja té guanyadora». Les Muntanyes, 11-12-2020 [Consulta: 8 octubre 2021].
* ↑ «Sebastià Carratalà, guanyador del II Premi de Novel·la ‘Isabel-Clara Simó’». Les Muntanyes, 26-11-2021 [Consulta: 23 abril 2022].
* ↑ «El Jurat declara desert el III premi Ciutat d'Alcoi de Novel·la». El periòdic, 08-11-2022 [Consulta: 12 novembre 2023].
* ↑ Codina, Josep Maria «La periodista Montserrat Espallargas guanya el premi de novel·la Isabel Clara Simó». Terrassa digital, 10-11-2023 [Consulta: 12 novembre 2023].
# Premi Crítica Serra d'Or

El Premi Crítica Serra d'Or és un guardó atorgat anualment per la revista Serra d'Or, de l'Abadia de Montserrat.
Es tracta d'una distinció sense dotació econòmica, però que ha assolit un gran prestigi i renom en l'àmbit cultural català, i que premia, en les seves diferents categories, una obra publicada l'any anterior. Per tant, no es tracta d'un premi a persones o obres que s'hi hagin de presentar com a candidates, sinó que el jurat distingeix les obres que, dins l'àmbit cultural català, considera que en són mereixedores.
El premi, instituït el 1967, s'atorga en les següents categories:
* Literatura i Assaig
* Recerca
* Teatre

## Referències

* ↑ Massot i Muntaner, Josep. «Cinquanta anys de Premis «Serra d'Or»». A: A la ciutat dels llibres - Segona sèrie. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, octubre 2016. ISBN 9788498838602.
* ↑ «Premi Crítica Serra d'Or». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Premis literaris». LletrA. La literatura catalana a internet. Universitat Oberta de Catalunya / Institut Ramon Llull. [Consulta: 10 març 2015].:«El valor monetari dels premis ha anat creixent si bé encara es mantenen dos premis que no tenen dotació econòmica però que signifiquen un reconeixement a les obres ja publicades: els Premis Crítica de Serra d'Or (1967) per a traducció, teatre, assaig, poesia, literatura juvenil i novel·la, i el Lletra d'Or (1955).»
* ↑ «Premis literaris catalans». CulturCat. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 març 2015].: Els Premis de la Crítica Serra d'Or els atorga des del 1967 aquesta revista editada per l'Abadia de Montserrat. Tenen quatre categories -literatura i assaig, recerca, teatre i literatura infantil i juvenil-, cadascuna de les quals inclou, a més a més, diversos apartats, fins a sumar més d'una dotzena de guardons.
# Piula cuacurta

La piula cuacurta (Anthus brachyurus) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies de les terres altes de l'Àfrica central i Meridional a la República del Congo, oest, sud, sud-est i nord-est de la República Democràtica del Congo, oest d'Uganda, nord-est i centre d'Angola, nord-oest i centre de Zàmbia, sud de Tanzània, sud de Moçambic i est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Piula cuacurta». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Piula boscana

La piula boscana (Anthus nyassae) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc Miombo a l'altiplà centre-africà, a la República del Congo, sud-oest, sud i sud-est de la República Democràtica del Congo, Angola, Zàmbia i Zimbabwe.

## Referències

* ↑ «Piula boscana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)