OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Christian Metz

Christian Metz (Béziers, 12 de desembre de 1931 - París, 7 de desembre de 1993) va ser un semiòleg, sociòleg i teòric cinematogràfic francès, reconegut per haver aplicat les teories de Ferdinand de Saussure a l'anàlisi del llenguatge del cinema, així com el
concepte lacanià del estadi del mirall i altres provinents de la psicoanàlisi. Va impartir classes a l'École des hautes études en sciences sociales. Es va suïcidar el 1993.

## Obra

* Essai sur la signification au cinéma I (1968)
* Langage et cinéma (1971)
* Essai sur la signification au cinéma II (1973)
* Le signifiant imaginaire, psychanalyse et cinéma (1977)
* Essais sémiotiques (1977)
* L'énonciation impersonnelle, ou le site du film (1991)

### Sobre la seva obra

* Coloquio de Cerisy: Christian Metz y la Teoría del Cine. Buenos Aires: Editorial Catálogos, 1992. ISBN 950-9314-60-9
* Mitry, Jean: La semiología en tela de juicio: cine y lenguaje. Madrid: Akal, 1990. ISBN 84-7600-661-6

## Enllaços externs

* Video explicatiu de la teoria de Christian Metz.
* Biografia en Infoamérica (en preparació).
* Resum de La semiología en tela de juicio.
# Noureddine Naybet

Noureddine Naybet (àrab: نور الدين نبيت, Nūr ad-Dīn Naybat) (Casablanca, Marroc, 10 de febrer de 1970) és un exfutbolista marroquí. Va ser el capità de l'equip nacional del Marroc amb el qual va jugar en cent quinze ocasions. És considerat com un dels millors jugadors que ha donat el continent africà.

## Trajectòria esportiva

Va començar la seva carrera en els equips inferiors del Widad de Casablanca, on malgrat la seva joventut, va causar sensació. Amb aquest club va guanyar en tres ocasions el campionat de lliga del Marroc i el 1992, la Lliga de Campions africana. Aqueix mateix any va participar amb la seva selecció en els Jocs Olímpics de Barcelona. Les seves bones actuacions, permeten el seu pas al futbol europeu.
És fitxat pel FC Nantes, on realitza una temporada impressionant i és triat com un dels jugadors més importants del campionat francès. A l'any següent, fitxa per l'Sporting de Lisboa en el qual jugarà dues temporades. Els seus bons resultats amb l'equip lisboeta fan que el futbol espanyol posi els seus ulls en ell. El Deportivo de La Corunya aconsegueix els seus serveis per una quantitat mai pagada per un futbolista marroquí. És amb aquest club, on Naybet arriba als seus majors èxits: guanya el Campionat de Lliga en el 2000; el 2002, guanya la Copa del Rei i la Supercopa.
Després de vuit temporades, Naybet abandona el Deportivo i fitxa pel Tottenham Hotspur FC anglès, fins a la seua retirada.

### Internacional

Com internacional marroquí ha jugat 115 partits, sent un dels jugadors que més vegades ho ha fet. Debutà el 9 d'agost de 1990 front a Tunísia i es retirà després de la Copa d'Àfrica 2006. En total ha participat en 6 Copes d'Àfrica (1992, 1998, 2000, 2002, 2004 i 2006), en les Copes del Món de 1994 i 1998 i als Jocs Olímpics de Barcelona 1992.

### Després de la retirada

L'agost de 2007, Naybet va entrar com a ajudant d'Henri Michel a la selecció marroquina. Després ha passat a ser membre de la junta directiva de la Federació real marroquina de futbol.

## Palmarés

* 1992 Campió d'Àfrica de clubs amb el Wydad de Casablanca.
* 2000 Campió de la lliga espanyola amb el Deportivo de La Coruña.
* 2002 Campió de la Copa del Rei amb el Deportivo de La Coruña.
* 2002 Campió de la Supercopa espanyola amb el Deportivo de La Coruña.

### Altres mèrits

* 2004 Finalista de la Copa d'Àfrica amb la selecció del Marroc.
# Monument en record dels agents del cos de Mossos d'Esquadra assassinats el 1845

El Monument en record dels agents del cos de Mossos d'Esquadra assassinats el 1845 és un pedró de 1845 a Seva (Osona) que commemora un incident amb bandolers en què van morir dos mossos d'Esquadra i que és conegut popularment com a ‘Pedra dels Trabucaires o ‘Pedró dels Mossos d'Esquadra. El monument és un monòlit de pedra d'1,70 metres d'alçada, amb una creu de ferro forjat incrustada i amb una inscripció gravada on es pot llegir: “25 de marzo MDCCCXLV. Cumpliendo con su deber y luchando contra los trabucaires murieron en este lugar los Mozos de Escuadra Isiro Pallarés y Juan Barnet”. A la part de darrere del monument hi ha un escut de la Diputació de Barcelona, institució que en va encarregar la construcció.
El 2015 s'inaugurà la restauració del monument. Durant l'acte el sacerdot i historiador Antoni Pladevall i Font explicà els fets commemorats, que es remunten al 27 de febrer de 1845, quan una quadrilla d'una vintena de trabucaires formada després de la primera guerra carlina va assaltar a Tordera la diligència de Girona a Barcelona i va segrestar tres persones. Al cap d'un mes, el 25 de març, els Mossos d'Esquadra van rebre l'avís que s'havia vist gent sospitosa prop d'un mas de la rodalia de Taradell i es va produir un enfrontament entre els bandolers i un escamot de quatre mossos, en què van morir dos mossos novells i un dels segrestats (un altre havia estat abandonat i mort poc després del segrest). Després de fugir il·lesos, els bandolers es van refugiar al seu catau, l'ara anomenada Balma dels Trabucaires, i d'allà van fer via cap a França, perseguits per un sometent de Seva i de Taradell. Allà, després d'intentar obtenir un rescat pel tercer segrestat, el van matar. Finalment, disset bandolers van ser detinguts i quatre van ser ajusticiats a Montpeller, mentre que la resta van anar a la presó.

## Referències

* 1 2 «El conseller d'Interior, Jordi Jané, inaugura la restauració del monument en record dels Mossos d'Esquadra assassinats el 1845». Gencat, 16-10-2015 [Consulta: 19 octubre 2015].
# Gua (grup humà)

Els gua (o anum-boso) són els membres d'un grup ètnic guang que viuen a les regions Oriental i Volta de Ghana. Hi ha entre 60.200 (2003) i 79.000 guans. El seu codi ètic és NAB59a i el seu ID és 10357.

## Situació geogràfica i pobles veïns

El territori gua està situat a l'est del llac Volta, a les regions Oriental i Volta de Ghana.
Segons el mapa lingüístic de Ghana de l'ethnologue, el territori gua està a la riba oriental del llac volta i té com a veïns els ewes al nord, est i sud-est i els àkans al sud. A l'oest limita amb el llac. El territori guan està on hi ha la presa del llac Volta, just al final d'aquest.

## Llengua

La llengua materna dels guans és el gua, que té dos dialectes: l'anum i el boso, que són els altres noms que rep el grup ètnic. A més a més, també parlen l'àkan.

## Religió

El 80% dels guans són cristians i el 20% creuen en religions africanes tradicionals. La meitat dels guans cristians pertanyen a esglésies independents, el 25% són catòlics i l'altra quarta part són protestants. Segons el joshuaporject el 21% dels guans cristians segueixen el moviment evangèlic.

## Referències

* 1 2 3 4 «Gua, a language of Ghana». ethnologue. [Consulta: 16 març 2015].
* 1 2 «Language: Gua». joshuaproject. [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ «Anum-Boso in Ghana. Ethnicity». joshuaproject. [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ «Mapa lingüístic de Ghana. El gua és el número 52». ethnologue. [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ «Anum-Boso in Ghana. Religion». joshuaproject. [Consulta: 16 març 2015].

## Bibliografia

* Smeltzer, S. and Smeltzer, B. 1995. Comptu-rendu des enquêtes cartographique, lexicostatique et sociolinguistique des parlers Bozo. Mandenkan 30. 55-101.
* Dieterlen, Germaine. 1942. Note sur le génie des eaux chez les Bozo. A: Journal de la Société des Africanistes 12. 149-155.
# Dolmen de la Creu d'en Cobertella

El dolmen de la Creu d'en Cobertella, a Roses, és el monument megalític més gran de Catalunya, amb una antiguitat d'entre 3.500 i 3.000 anys aC.
El dolmen de la Creu d'en Cobertella està situat al paratge de la Casa Cremada, al terme municipal de Roses. És bastit en terreny pla però en una zona elevada, a l'extrem d'un vessant que baixa cap a la rec de la Quarantena pel cantó de ponent. El megàlit pren el nom de la masia que l'envolta, el mas de la Creu d'en Cobertella.
Per arribar-hi, cal seguir la carretera de Roses a Montjoi fins a començar el primer collet abans d'arribar al mas Marès. En aquest punt, on la carretera forma un tancat giravolt, un corriol que s'enlaira per l'esquerra mena a una replà de la muntanya que es troba quelcom enlairat i on està situat aquest dolmen.
Es tractaria d'un sepulcre de corredor de cambra de tendència trapezoïdal fet de lloses de granit amb una avantcambra també de lloses de granit. Del corredor de lloses només en queden les ranures d'implantació a la roca mare. Del túmul artificial de tendència circular que el cobriria i del seu peristàlit de blocs ajaguts no en queden testimonis visibles. La seva entrada és orientada al sud-est. La seva cambra amida interiorment 3,90 m de llarg, per 3,20 m d'ample, per 2,45 m d'altura màxima.

## Referències

* ↑ «Rosespèdia». [Consulta: 18 febrer 2015].
* ↑ Dòlmens i menhirs: 111 monuments megalítics de l'Alt Empordà i Vallespir oriental. Figueres: Brau, 1996, p. 75-77 (Guies del Patrimoni Comarcal ; 3). ISBN 8488589271.
# Chilly-sur-Salins

Chilly-sur-Salins és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 108 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chilly-sur-Salins era de 108 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 48 habitatges, 37 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 1 estava desocupat. 38 eren cases i 9 eren apartaments. Dels 37 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 6 tenien tres cambres, 7 en tenien quatre i 24 en tenien cinc o més. 36 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chilly-sur-Salins el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 12 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 12 | 15 a 19 | 4 |
| 12 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 61 persones, 51 eren actives i 10 eren inactives. De les 51 persones actives 49 estaven ocupades (30 homes i 19 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 10 persones inactives 4 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses alimentàries i 1 d'una empresa financera.
L'any 2000 a Chilly-sur-Salins hi havia 11 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 638 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chilly-sur-Salins a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chilly-sur-Salins a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Chilluévar

Chilluévar és un municipi de la província de Jaén (Espanya) pertanyent al Parc Natural de la Serra de Cazorla. Més concretament, està situat a la comarca de Sierra de Cazorla.
El seu terme municipal es troba entre la Serralada de Cazorla (al Nord-est) i la depressió del Guadalquivir (a l'Oest), confinant amb els municipis de Santo Tomé, La Iruela i Cazorla.
# Clibanaris

* No s'ha de confondre amb Clibanarius (gènere).
Els Clibanarii (en llatí clibanarii, en grec κλιβανοφόροι Klibanoforoi, "els que porten forns", de la paraula grega κλίβανος klibanos que significa "forn de campament", i potser es deia en sentit irònic) eren una unitat militar de cavalleria pesant originàriament d'origen persa què fou també utilitzada per l'Imperi Romà i pel Romà d'Orient molt semblants a les catafractes, de fet, alguns historiadors diuen què eren una variant d'aquestes. Els clibanarii anaven fortament blindats, tant el genet com la muntura duien una armadura pesant.
Els Clibanarii van ser unitats militars utilitzades sobretot pels exèrcits orientals. En va usar l'Imperi de Palmira contra la cavalleria romana a les batalles dirigides per la reina Zenòbia. Va ser l'última unitat de cavalleria sassànida pesant, utilitzada en especial contra l'Imperi Romà d'Orient i estava millor equipada que la dels romans d'Orient. La cavalleria de Clibanarii de Sapor II la descriu l'historiador grec Ammià Marcel·lí quan era un oficial romà que servia a l'exèrcit de Constanci II a la Gàl·lia i a Pèrsia i que va lluitar contra ells a les ordres de Julià l'Apòstata. També descriu aquesta unitat militar la Notitia Dignitatum.

## Referències

* ↑ Mielczarek, Mariusz. Cataphracti and clibanarii studies on the heavy armoured cavalry of the ancient world. Lodz: Oficyna Naukowa MS, 1993, p. 193-194. ISBN 9788385874003.
# Clavé

* No s'ha de confondre amb clave.
«Clavé» té aquests significats:
* Toponímia: Clavé (Deux-Sèvres), municipi del departament francès dels Deux-Sèvres.
* Biografies:
** Primer cognom:
*** Antoni Clavé i Sanmartí (Barcelona, 1913 – Sant Tropetz, França, 2005), artista pluridisciplinari català
*** Josep Anselm Clavé i Camps (Barcelona, 1824 – 1874), polític, compositor i escriptor català
*** Josep Clavé i Bullich (Barcelona, 1978) membre de la colla sardanista Maig i compositor de sardanes
*** Pelegrí Clavé i Roqué (Barcelona, 1811 – 1880), pintor del Romanticisme català
** Segons cognom:
*** Antoni Castellà i Clavé (Barcelona, 1970) polític català
*** Carles Ferrer i Clavé (Barcelona, 1885 – 1927) director de corals, compositor i escriptor
*** Guillem Ferrer i Clavé (s. XIX – s. XX) violoncel·lista, professor de música i contrabaix.
*** Josep Torres i Clavé (Barcelona, 1906 – 1939), arquitecte i dissenyador català
*** Pere Vives i Clavé (Barcelona, 1910 - Mauthausen, 1941), professor de matemàtiques i d'idiomes
*** Pilar Dellunde i Clavé (Barcelona, 1965), científica i política catalana
*** Raimon Torres i Clavé, baríton català
* Entitats:
** Federació de Cors de Clavé, conjunt de societats corals fundades per Josep Anselm Clavé durant el segle xix.
** Teatre Clavé, equipament cultural de Tordera (Maresme)
Viccionari
# Clavícula

La clavícula o ansa del coll és un os pertanyent a l'extremitat superior, que se situa en la cintura escapular (Cingulum membri superioris), entre l'acròmion de l'escàpula lateral i l'estèrnum medial.
Posseïx forma de S i presenta una part mitjana o cos, una extremitat acromial o lateral (que s'articula amb l'acròmion a l'articulació acromioclavicular) i una extremitat medial o esternal (que s'articula amb l'estèrnum en l'articulació esternoclavicular). Presenta a més una cara inferior i una cara superior, juntament amb una cavitat lateral i una covexitat medial, que van dirigides a la part anterior.
Dintre de les objeccions anatòmiques de la clavícula, es troba el tubercle conoide que, dirigit posteromedialment, es relaciona amb l'extensió del lligament conoide. També es troba una objecció anomenada línia trapezoidea, que, disposada anterolateralment, es relaciona amb l'extensió del lligament trapezoide. Ambdós lligaments formen part del lligament coracoclavicular.

## Articulacions

* Articulació acromiclavicular
* Articulació costoesternal
* Articulació esternoclavicular

## Algunes lesions

* Fractura de clavícula

## Referències

* ↑ «Clavícula». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Clavus annalis

Clavus annalis ('el clau de l'any') era un clau de bronze que un alt magistrat romà fixava cada any el dia 13 de setembre (idus de setembre), dies natalis del Temple de Júpiter Capitolí, a la paret del temple per a indicar l'arribada d'un nou any. Els claus servien per a comptar els anys transcorreguts.
Als romans, des d'antic, els va preocupar comptar el temps, especialment el cicle anual. En temps arcaics, quan encara no coneixien l'alfabet que més endavant van fer servir per numerar els anys o qualsevol altra cosa, comptaven els anys clavant un clau a la paret de fusta d'un temple, probablement el de la deessa del destí Fortuna. El costum va desaparèixer, però l'any 363 aC (390 de la fundació de Roma), es va dictar la llei Genutia Aemilia que establia que s'havia de fixar cada any un clau de bronze al Capitoli, conegut com a Clavus annalis. Aquest clau era un dels atributs de Necessitas perquè el compte del temps era vist com una necessitat indefugible. Aquest ritual s'anomenava clavum fingere i més endavant, en temps de la República, es va traslladar a l'altar dedicat a Minerva la deessa de la saviesa, que els havia conferit el do de saber comptar. Per tant, per saber els anys que havien passat només calia anar al temple i comptar els claus de la paret.
El significat de clavum fingere, segons Ciceró, era allò que el destí fixava inexorablement. La deessa Necessitas es representava portant un clau, amb el que fixava les decisions del destí. Segons Titus Livi, el costum provenia d'Etrúria, de Volsinii, i els etruscs contaven el nombre d'anys pels claus que hi havia clavats al temple de Nòrtia, la deessa etrusca del destí i de la fortuna. Aquest costum es va introduir a Roma, probablement en temps dels Tarquinis, quan van fundar el temple de Jupiter Optimus Maximus. Titus Livi diu també que el primer que va clavar un clau va ser el cònsol Marc Horaci Pulvil l'any 509 aC.
Quan a Roma es designava un dictador havia d'efectuar la cerimònia religiosa anomenada clavum fingere, i clavar un clau a la pared del temple, perquè quedés clar que assumia el càrrec per designi dels déus i no per ànsia de poder. Clavum fingere, que literalment vol dir «fixar el clau», era una manera de dir «fixar el destí». El clau tenia a veure amb un dels atributs de la deessa romana Necessitas i de la deessa etrusca Athrpa (equivalent a la grega Àtropos).

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 63 [Consulta: 11 abril 2022].
* ↑ Horaci, Carmen I.35, 17, 18; 3.24, 6, 6
* ↑ Titus Livi, Ab Urbe Condita VII.3
* ↑ Brennan, T. Corey. he Praetorship in the Roman Republic. Oxford: Oxford University Press, 2000, p. 21. ISBN 9780195114591.
* ↑ Ciceró. In Verrem, V, 21, 53
* ↑ Smith, William (ed.). «Clavus». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 11 abril 2022].
* ↑ Horaci, Carmina I, 35, 17, 18; III, 24, 6, 6
# Chlorolius koebleri

Chlorolius koehleri és una espècie d'amfibis de la família Hyperoliidae. És monotípica del gènere Chlorolius. Habita a Camerun, Gabon i Nigèria. El seu hàbitat inclou boscos tropicals o subtropicals secs i a baixa altitud, montans secs, prades tropicals o subtropicals a gran altitud, rius, plantacions i zones prèviament boscoses ara degradades. Està amenaçada d'extinció per la destrucció d'hàbitat.
# Christoph Cuntzius

Christoph Cuntzius (també Contius o Cuncius) (Wernigerode, 1676 - Halle, 8 de novembre de 1722) fou un orguener alemany. Amb l'ajuda d'Andreas Werckmeister, va "temperar" l'orgue de Groningen el 1704, que li va valer molts elogis. Des del 1704 fins al 1710 va ser un constructor d'orgues a Wernigerode i des del 1710 fins al 1713 a Halberstadt. El 1713, el seu estudi es trobava a Halle.
# Clàudia Augusta

Clàudia, en llati Claudia Augusta, va ser l'única filla de l'emperador Neró i la seva esposa Popea Sabina.
Va néixer a Àntium el 21 de gener de l'any 63. L'emperador va celebrar el seu naixement amb grans cerimònies i festes i li va concedir, a ella i a la seva mare, el títol d'Augusta. Va morir quan tenia quatre mesos i va ser deificada amb el nom de Diva Claudia. Neró va ordenar que s'edifiqués un temple amb el seu nom i li va consagrar un sacerdot. No han quedat restes d'aquest temple. A les monedes se l'anomena Diva Claudia Virgo.

## Referències

* ↑ Champlin, Edward. Nerón. Madrid: Turner, 2008, p. 130, 332. ISBN 9788475067506.
# Cobaltarthurita

La cobaltarthurita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de l'arthurita. Rep el nom per ser l'anàleg de cobalt de l'arthurita.

## Característiques

La cobaltarthurita és un arsenat de fórmula química (Co,Mg)Fe$^{3+}$₂(AsO₄)₂(OH)₂·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2001. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3,5 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cobaltarthurita pertany a «08.DC: Fosfats, etc, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ = 1:1 i < 2:1» juntament amb els següents minerals: nissonita, eucroïta, legrandita, strashimirita, arthurita, earlshannonita, ojuelaïta, whitmoreïta, bendadaïta, kunatita, kleemanita, bermanita, coralloïta, kovdorskita, ferristrunzita, ferrostrunzita, metavauxita, metavivianita, strunzita, beraunita, gordonita, laueïta, mangangordonita, paravauxita, pseudolaueïta, sigloïta, stewartita, ushkovita, ferrolaueïta, kastningita, maghrebita, nordgauïta, tinticita, vauxita, vantasselita, cacoxenita, gormanita, souzalita, kingita, wavel·lita, allanpringita, kribergita, mapimita, ogdensburgita, nevadaïta i cloncurryita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina La Reconquistada, situada a Pastrana, a la localitat de Massarró (Múrcia, Espanya). També ha estat descrita a Itàlia, Finlàndia i el Marroc.

## Referències

* ↑ «Cobaltarthurite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 desembre 2020].
# Codi ATC A09

El codi ATC A09, descrit com Digestius, incl. enzims, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup A09 és part del grup anatòmic A Sistema digestiu i metabolisme.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QA09...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## A09A Digestius, incl. enzims

* A09AA Preparats enzimàtics
** A09AA1 Diastasa
** A09AA02 Multienzims (lipasa, proteasa, etc.)
* A09AB Preparats d'àcids
* A09AC Preparats amb enzims i àcids en combinació

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code A09». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QA09». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.