OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estany de Cubieso

L'estany de Cubieso és un llac d'origen glacial que es troba a 2.351 m d'altitud, a la capçalera de la vall Fosca, al Pallars Jussà, al nord-est del poble de Cabdella, en el terme municipal de la Torre de Cabdella. La seva superfície és de 40 hectàrees i el volum de l'aigua continguda és de 3,73 hectòmetres cúbics.
La seva conca està formada per tota una sèrie de muntanyes i serralades que són contraforts de la serralada que separa el Pallars Jussà de l'Alta Ribagorça, entre les quals cal destacar la Pala de Dellui a l'oest, les Pales de Cubieso al nord i el Pic de Tort, que ja no és termenal, al sud-est.
Pertany al grup de 26 llacs d'origen glacial de la capçalera del Flamisell, que en les obres de la construcció de la central hidroelèctrica de Capdella van ser interconnectats subterràniament i per superfície entre ells i amb l'Estany Gento com a regulador del sistema. Rep les aigües dels contraforts de la Pala de Dellui i de l'Estany de Castieso. De l'estany de Cubieso, l'aigua va cap a l'Estany Tort.
És un dels estanys que disposa de presa, que n'ha fet augmentar l'extensió, fins al punt d'absorbir l'Estany d'Eixerola, que era al seu costat de ponent.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds, mides i càlcul de superfícies basats en dades del mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ Plan hidrológico del riu Noguera Pallaresa (pdf) (en castellà). Confederación hidrológica del Ebro, maig 2008, pàgina 102 [Consulta: 16 maig 2020].
# Neomerinthe rufescens

Neomerinthe rufescens és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 10 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical que viu entre 108-302 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: les illes Hawaii.

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Fowler H. W., 1935. Description of a new scorpaenoid fish (Neomerinthe hemingwayi) from off New Jersey. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 87. 41-43.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert, C. H., 1905. II. The deep-sea fishes of the Hawaiian Islands. A: The aquatic resources of the Hawaiian Islands. Bulletin of the U. S. Fish Commission v. 23 (pt 2) (for 1903): 577-713, Pls. 66-101.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Eschmeyer, W.N. i J.E. Randall, 1975. The scorpaenid fishes of the Hawaiian Islands, including new species and new records (Pisces: Scorpaenidae). Proc. Calif. Acad. Sci. 40(11):265-334.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Polekhovskyita

La polekhovskyita és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el nom en honor de Yury Stepanovich Polekhovsky (Юрий Степанович Полеховский) (1947–2018), geòleg i mineralogista rus, per les seves contribucions als estudis dels minerals opacs, inclosos els fosfurs.

## Característiques

La polekhovskyita és un fosfur de fórmula química MoNiP₂, sent el primer fosfur de molibdè terrestre. Es troba químicament relacionada amb la monipita i la tsikourasita. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada l'any 2022. Cristal·litza en el sistema hexagonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5287/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Halamish wadi, a la conca de l'Hatrurim del Consell Regional de Tamar (Districte del Sud, Israel). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Polekhovskyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 març 2022].
* ↑ Britvin, Sergey N.; Murashko, Mikhail N.; Vereshchagin, Oleg S.; Vapnik, Yevgeny; Shilovskikh, Vladimir V.; Vlasenko, Natalia S.; Permyakov, Vitalii V. «Expanding the speciation of terrestrial molybdenum: Discovery of polekhovskyite, MoNiP2, and insights into the sources of Mo-phosphides in the Dead Sea Transform area». American Mineralogist, 107, 12, 01-12-2022, pàg. 2201–2211. DOI: https://doi.org/10.2138/am-2022-8261 [Consulta: 27 desembre 2022].
# Jordi Seguer Romero

Jordi Seguer Romero és un polític català, alcalde de Parets del Vallès des del 15 de juny de 2019 a 27 de gener de 2021 en representació d’Ara Parets Esquerra Republicana.

## Referències

* ↑ «Jordi Seguer, cap de llista d’ARA Parets ERC, nou alcalde de Parets del Vallès». Arxivat de l'original el 2021-04-24. [Consulta: 24 abril 2021].
# L'Alou (Rupit i Pruit)

L'Alou és una masia amb elements gòtics i historicistes de Rupit i Pruit (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta quadrada, coberta a tres vessants i amb el carener paral·lel a la façana, orientada a sud-oest. La cara nord-oest és cega i la nord-est té molt poques obertures. La façana presenta un portal d'arc de mig punt amb un emblema a la dovella central i uns balcons a primer pis amb un arc sinuós i un trencaaigües amb cul de llàntia decorat. El mur sud-est té un balcó a nivell de primer pis amb un arc calat i boniques decoracions i està protegit per un trencaaigües. És construïda amb pedra, arrebossada al damunt i els angles i elements de ressalt són de pedra picada.
L a masoveria és de planta rectangular,amb el cos de migdia més elevat que el de tramuntana, tots dos coberts a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana situada al sud-oest. La part nord-est consta de planta i primer pis amb portal d'arc rebaixat i dues finestres amb espieres. El mur nord-oest té poques obertures. La façana sud-oest presenta un portal adovellat, descentrat de l'edificació, amb una finestra gòtica al damunt, a nivell del primer pis, a les altres són més petites i algunes d'elles motllurades. Es construïda amb pedra picada grisa, blava i groga, els murs són arrebossats i els elements de ressalt de pedra picada.

## Història

L'etimologia del nom és una mostra de l'antiguitat de la casa.
D'altra banda, es troba registrada al fogatge de la parròquia i terme de Sant Andreu de Pruyt de l'any 1553, quan consta com a habitant un tal Joan Alou.
El mas devia sofrir diverses reformes i possiblement canvià el seu emplaçament donat que la masoveria, adossada a la part Sud-oest, dona mostres de més antiguitat que no pas el mas.
A l'emblema de la dovella central es llegeix aquesta llegenda: AVE MARIA PURISIMA 1906.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «L'Alou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Bakhtxivka

Bakhtxivka (en (ucraïnès): Бахчівка) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 46 habitants. Pertany al districte rural de Rozdólne.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ Приказ Россвязи от 31.03.2014 № 61 «О присвоении почтовых индексов объектам почтовой связи»
# Onychostoma simum

Onychostoma simum és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina i al Vietnam.

## Referències

* ↑ Günther, A. 1896. Report on the collections of reptiles, batrachians and fishes made by Messrs. Potanin and Berezowski in the Chinese provinces Kansu and Sze-chuen. Ann. Mus. Zool. Acad. Imp. Sci. Sant Petersburg, 1896: 199-219, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, X., J.-H. Pan, Z. Liu i D. Liang 1991 Barbinae. p. 136-167. A J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds.) The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou, Xina. 589 p.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Estany de Coll Roig

L'Estany de Coll Roig és un estany del Pirineu, situat a 2.434,1 m alt en el terme comunal de Dorres, a l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord.
És a prop de l'extrem nord del terme comunal al qual pertany, a prop al sud-est del Puig Oriental de Coll Roig.
L'Estany de Coll Roig és un destí sovintejat per les rutes excursionistes del sud del Massís del Carlit. Al costat oriental de l'estany hi ha un abric (refugi de muntanya), i al nord-occidental, una zona de molleres.

## Referències

* ↑ L'Estany de Coll Roig en els ortofotomapes de l'IGN
# Neomeris

Neomeris (en grec antic Νεόμηρις) va ser, segons la mitologia grega, una de les cinquanta Nereides, filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis. Tenia un únic germà, Nèrites.
La menciona únicament Apol·lodor, entre tots els autors que donen llistes de nereides.

## Referències

* ↑ Apol·lodor. Βιβλιοθήκη, I, 2, 7
# Plementeria

La plementeria és el conjunt de peces de pedra o de ceràmica (maons) que completen les superfícies intermèdies entre els nervis d'una volta de creueria o nervada. Cadascun d'aquests espais intermedis s'anomenen plements.

## Referències

* ↑ «plementeria | enciclopèdia.cat». [Consulta: 10 novembre 2018].
* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.174. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 6 desembre 2014].
# Jordi Serra

Jordi Serra és el nom dels següents personatges:
* Jordi Serra i Isern (Badalona, 1955), ex-alcalde de Badalona
* Jordi Serra i Villalbí, ex-alcalde de Sitges
* Jordi Serra i Moragas (Barcelona, 1942), ceramista
# Jon Abrahams

Jon Avery Abrahams (Nova York, 29 d'octubre de 1977) és un actor de cinema i televisió estatunidenc.
Abrahams va anar a l'escola de Saint Ann a Brooklyn. Divideix el seu temps entre Los Angeles i Park Slope, Brooklyn.
Abrahams ha fet de protagonista en moltes pel·lícules i TV. Els seus papers més notables són Bobby a Scary Movie, Dalton Chapman a la pel·lícula de terror House of Wax i Denny Byrnes a la comèdia de Robert De Niro-Ben Stiller Meet the Parents. És també conegut com "DT Jonny" a The Ellen DeGeneres Show per quatre temporades, reemplaçant Tony Okungbowa. Va ser substituït a cinquena temporada per Ted Stryker a causa del seu desig de concentrar-se en la seva carrera en el cinema. Se'l pot veure en la comèdia del 2009 "2 Dudes and a Dream", actualment en postproducció. i també ha fet de protagonista en el vídeo musical d'Enrique Iglesias per "Do You Know? (The Ping Pong Song)".

## Filmografia

| Any | Títol | Paper |
| 1995 | Kids | Steven |
| 1995 | Dead Man Walking | Sonny Poncelet |
| 1997 | Masterminds | Richard 'K-Dog' |
| 1998 | The Faculty | Xicot |
| 1999 | Outside Providence | Drugs Delaney |
| 2000 | Boiler Room | Jeff |
| 2000 | Boston Public | Zach Fischer |
| 2000 | Scary Movie | Bobby Prinze |
| 2000 | Els pares d'ella (Meet the Parents) | Denny Byrnes |
| 2001 | Texas Rangers | Berry Smith |
| 2002 | They | Billy Parks |
| 2003 | My Boss's Daughter | Paul |
| 2005 | House of Wax | Dalton Chapman |
| 2005 | Secrets compartits (Prime) | Morris |
| 2005 | Standing Still | Pockets |
| 2006 | Bottoms Up | Jimmy DeSnappio |
| 2007 | Gardener of Eden | Don |
| 2007 | 2 Dudes & a Dream | Model Instructor |
| 2008 | The Hill | Howard |
| 2009 | Who Do You Love? | Leonard Chess |

## Referències

* 1 2 Lee, Linda. "Una Nit Fora ", The New York Times, 27 de maig de 2001. "Un producte de l'Escola St. Ann a Brooklyn, Mr. Abrahams, 23, havia convidat un grup d'amics des d'institut. Viu a North Park Slope, exactament a 41 minuts d'aquí va dir."
* ↑ «2 Dudes and a Dream», 03-02-2009. [Consulta: 2 octubre 2024].
# La Tuna

La Tuna fou una masia del terme municipal de Castellcir, a la comarca catalana del Moianès.
Les seves restes, perfectament visibles al costat nord del camí i fins i tot a través dels ortofotomapes, són al centre del municipi, al nord del Carrer de l'Amargura i al sud de la Penyora. Són a la dreta del torrent de Sauva Negra, a prop i al nord-oest de la Font de la Tuna i al nord-est del Pas de la Tuna, topònims que prenen el nom de l'antiga masia.
S'hi accedeix des de Ca l'Antoja pel camí que remunta per la riba dreta la riera de Castellcir, passant a prop de la Torrassa dels Moros. Les restes són a sota i al sud-est de la urbanització de la Penyora.

## Cartografia

* Cingles de Bertí i de Gallifa [Document cartogràfic] : Gallifa, Vall de S. Miquel, Sots Feréstecs, Sot del Bac, Vall de Neu, Castell Cir, Sauva Negra: mapa topográfico excursionista: topografía procedente del mapa nacional del Instituto Geográfico y Catastral, de otros centros y observaciones directas por el equipo técnico d'editorial Alpina / cartografía: A. Bescós; cartografía complementaria y res.tecn. X. Coll. Granollers: Editorial Alpina, 1986. ISBN 84-7011-033-0.
# Bakhàiev

Bakhàiev (en rus: Бахаев) és un poble (un khútor) de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2013 tenia 34 habitants. Pertany al districte rural de Griazi.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960
# Nicole Berline

Nicole Berline (1944) és una matemàtica francesa.
Va estudiar de 1963 a 1966 a l'École normale supérieure de jeunes filles i va fer un estada d'intercanvi a la Universitat Estatal de Moscou els anys 1966i 1967. Al 1967, va ensenyar a l'ENS de Jeunes filles i al 1971 va treballar pel CNRS (com a adjunta de recerca). L'any 1974 va obtenir el doctorat a la Universitat de Paris sota la supervisió de Jacques Dixmier (Ideaux primitifs dans les algebres enveloppantes). Els anys 1976 i 1977 va ser professora visitant a la Universitat de Califòrnia, Berkeley. L'any 1977 es va convertir en professora a la Universitat de Rennes 1 i hi és professora a l'École Polytechnique d'ençà de 1984.
Va treballar en la teoria d'índex dels operadors diferencials el·líptics en el marc del teorema de l'índex d'Atiyah-Singer i de la geometria simplèctica.

## Principals publicacions

* Amb Ezra Getzler, Michèle Vergne, "Heat kernels and Dirac operators", en la sèrie anomenada Principis de les ciències matemàtiques 298, Springer Verlag, 1992, 2004

## Referències

* ↑ Mathematics Genealogy Project

## Enllaços externs

* Homepage
* CV Arxivat 2014-05-04 a Wayback Machine.
# Juan Karlos Izagirre

Juan Karlos Izagirre Hortelano (Igeldo, Sant Sebastià, Guipúscoa, 1963) és un metge i polític basc, que va ser alcalde de Sant Sebastià.

## Biografia

Llicenciat en Medicina per la Universitat del País Basc el 1988, és metge de capçalera al centre d'urgències extrahospitalàries de Errenteria, al mateix temps que té una consulta privada de Medicina esportiva a Sant Sebastià. Ha participat activament en l'associació "Itxas aurre", una associació de veïns que fa anys que reclama la segregació del barri d'Igeldo de Sant Sebastià, així mateix també ha participat com a metge voluntari en campaments de refugiats sahrauís.
Ocupà el càrrec d'alcalde de Sant Sebastià des del juny de 2011, després de la victòria de Bildu en les eleccions municipals de maig de 2011, a les quals es presentava com a cap de llista independent. Representava, amb les seus 8 regidors sobre els 27 de la corporació, un 24,29% dels vots vàlids de la ciutat, sent això un 13,99% del cens donostiarra. El seu mandat finalitzà el juny de 2015, quan fou rellevat per Eneko Goia.

## Referències

* ↑ «Composició del grup Bildu a l'ajuntament de Sant Sebastià». Ajuntament de Sant Sebastià. Arxivat de l'original el 2012-06-27. [Consulta: 5 gener 2013].
* ↑ Biografía: Juan Karlos Izagirre, un médico al frente de la Alcaldía Arxivat 2011-08-16 a Wayback Machine., EITB, 11 de juny de 2011.
* ↑ «Eneko Goia, nuevo alcalde de San Sebastián» (en castellà). Diario Vasco, 13-06-2015. [Consulta: 4 juliol 2015].
# Assassinat a Berry

Assassinat a Berry (títol original en francès, Meurtres en Berry) és un telefilm francès escrit per Natascha Cucheval i Iris Ducorps i dirigit per Floriane Crépin el 2020. Forma part de la col·lecció Assassinats a.... Es va emetre per primera vegada a Bèlgica el 31 de gener de 2021 a La Une, a Suïssa el 26 de febrer al canal RTS Un i a França el 28 d'agost del mateix any a France 3. S'ha doblat al valencià per a À Punt.

## Repartiment

* Aurélien Wiik: Basile Tissier
* Fauve Hautot: Solène Durel
* David Mora: Stéphane Beaumont
* Boris Terral: Antoine Noiret
* Julie-Anne Roth: Aline Mercier
* Clarisse Lhoni-Botte: Anne Fauvel
* Bérangère Mc Neese: Isabelle Servin
* Niseema: Delphine Tissier
* Noémie Zeitoun: Noémie Vasserot
* Arthur Verret: Cédric Perrec
* Martin Pautard: Yvan Mercier
* Virgile Sicard: Lucas Servin
* François Bureloup: Claire Berrero
* Viggo Ferreira-Redier: Pierre Noiret
* Philippe Lebas: Guy Leroy
* Christine Joly: Christiane Leroy
* Adèle Parlange: Louane Mercier
* Jeanne Parisot: Emma Tissier

## Referències

* ↑ «Avis et audience Meurtres en Berry (France 3) le 28 août 2021 avec Fauve Hautot et Aurélien Wilk». Nouveautés-Télé.com, 29-08-2021. [Consulta: 30 novembre 2021].
* ↑ «Assassinat a Berry». À Punt, 02-04-2022. [Consulta: 9 desembre 2023].
# Nikolàievski (Astracan)

* Per a altres significats, vegeu «Nikolàievski».
Nikolàievski (en rus: Николаевский) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 107 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# Federico Caudana

Federico Caudana (Castiglione Torinese, 4 de desembre de 1878 - San Mauro, Torinese, 29 de juliol de 1963) fou un organista, director de cor i compositor italià.

## Biografia

Quedà orfe als 3 anys. Es formà amb Giuseppe Dogliani a l'Oratori Salesià de Torino-Valdocco Arxivat 2017-12-22 a Wayback Machine.. Fou enviat a estudiar a Milà al Conservatori Giuseppe Verdi, on rebé lliçons de Luigi Mapelli Vincenzo Ferroni. Es graduà en orgue el 28 d'abril de 1907. Des d'aquest any ocupà el càrrec d'organista i director de cor de la catedral de Cremona juntament amb els càrrecs de director de cant coral i de cant pla en el Col·legi Beata Vergine, i de polifonia en el Seminari Epicospal de Cremona.
Formà part del Comité Diocesà de Música Sacra, fou director de la banda de la ciutat i va dirigir també el Cor de Amilcare Ponchielli. Fou uns del membres fundadors de la Societat de Concerts.

## Obra

480 de les seves composicions es publicaren a la Casa Musicale Edizioni Carrara (Bèrgam) entre les quals es conserven 13 misses, 51 obres per a orgue, 12 cantates, 64 cançons eucarístiques, 59 cançons marianes, 33 cançons de Nadal, 149 himnes (sagrats i profans), 7 obres teatrals, 18 composicions per a banda i diverses cançons.

## Referències

* ↑ «Autori» (en italià). Edizioni Carrara. Arxivat de l'original el 11 de desembre 2011. [Consulta: 23 desembre 2017].
* ↑ Bottini, P «Federico Caudana (1878-1963) : vita ed opere di un musicista tra professione e vocazione». Bollettino storico cremonese, vol XIII-XIV, Data incorrecta, pàg. 205-414.
* ↑ «Obres de Caudana a l'IFMuC».
# Nicole Bricq

Nicole Bricq, nascuda com a Nicole Vayssière, (La Rochefoucauld, 10 de juny de 1947 - Poitiers, 6 d'agost de 2017) fou una política francesa, militant del Partit Socialista. Va ser diputada a l'Assemblea Nacional francesa pel departament de Sena i Marne del 12 de juny del 1997 al 16 de juny del 2002. Del 16 de maig al 18 de juny de 2012 ocupa el càrrec de ministra d'Ecologia, Desenvolupament sostenible i Energia en el govern Jean-Marc Ayrault. Va morir el 2017 després de patir una caiguda accidental.

## Referències

* ↑ «Nicole Bricq, sénatrice et ancienne ministre de François Hollande, est morte». Le Monde, 06-08-2017 [Consulta: 6 agost 2017].
# Pilar Blasco

Pilar Blasco (Barcelona, 10 de desembre de 1921 - 10 de setembre de 1992) va ser una dibuixant de còmics catalana, cèlebre pels seus còmics femení en revistes per a nenes dels anys 40 i 50.

## Biografia

Va pertànyer a la saga de dibuixants dels germans Blasco al costat de Jesús, Alejandro i Adriano Blasco. Va iniciar la seva carrera el 1942 a Mis Chicas, on realitzava dibuixos de la nina Mariló, mascota del setmanari, i il·lustrava els contes de fades de Josep Maria Canellas Casals, com El Castillo de Oro. Tres anys després, es publicava l'àlbum de tapa dura titulat La princesa de las manos de oro.
Ocasionalment també va treballar per a altres revistes de l'editora Consuelo Gil, com a Chicos, però sobretot a Florita, on va crear el 1949 La aventuras de Lalita. En ella reflectiria, segons certa crítica, «l'ambient casolà i hipòcrita del còmic femení de l'Espanya de sempre».
A finals dels anys 50 va interrompre la seva producció professional, encara que va realitzar col·laboracions esporàdiques en publicacions com Aquí Marilín (1963).
El 2015 en el 33è Saló Internacional del Còmic de Barcelona es va recuperar el llegat de les dissenyadores de còmic femení espanyol, entre elles el treball de Pilar Blasco per iniciativa de l'Associació d'Autores de Còmic.
Firmava les seves obres amb alguns dels següents pseudònims; Pili Blasco, Pili. B, P. Blasco o be Pilar Blasco.

## Referències

* ↑ Ramírez (1975), p. 37.
* ↑ Aguilera, Ricardo y Díaz, Lorenzo (1989), p. 146.
* ↑ Vázquez de Parga, Salvador (1982), p. 7.
* ↑ Ramírez (12/1975), p. 56.
* ↑ «33 Salón del cómic de Barcelona | Proyecto Naschy | Página 3». Arxivat de l'original el 2017-12-09. [Consulta: 19 juliol 2016].

## Bibliografia

* CUADRADO, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso, 1873-2000. Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
* AGUILERA, Ricardo i DÍAZ, Lorenzo en la sección "Mixtificación y femineidad" del fascículo nº 10 "Mujeres y comic: De Modesty Blaise a Love and Rockets'" para Gente de comic: De Flash Gordon a Torpedo, publicado en "Gente" del Diario 16, 1989.
* RAMÍREZ, Juan Antonio. El "comic" femenino en España. Arte sub y anulación. Madrid: Editorial Cuadernos para el Diálogo, S. A. Colección Divulgación universitaria, Arte y literatura, número 78, 1975. .Depósito Legal: M. 8.752 - 1975 ISBN 84-229-0177-3.
* RAMÍREZ, Juan Antonio. La historieta cómica de postguerra. Madrid: Editorial Cuadernos para el Diálogo, Colección Memoria y Comunicación, 12/1975. Depósito Legal: M. 38.325 - 1975 ISBN 8422960109.
* VÁZQUEZ DE PARGA, Salvador en La dinastía de los Blasco, Colección Un hombre, mil imágenes nº 3, Norma Editorial, 1982, p. 7.

## Enllaços externs

* Los Blasco (Una saga de película) por José Gregorio Jiménez, 05/10/2001;
* Pilar Blasco. Corsario sin rostro 2014
* El Centro Cívico El Coll-La Bruguera recupera los cómics de los Estudios Blasco