OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Christina Adane

Christina Adane (Etiòpia, 2004) és una activista etíop que viu a Oval, al districte de Lambeth, al sud de Londres. Ha impulsat diverses campanyes per empoderar els joves, però on ha participat de manera més activa ha estat en treballar per aconseguir un accés igualitari a l'alimentació.
És copresidenta de Bite Back 2030, una campanya dirigida pels joves que lluita contra la injustícia alimentària perquè tots els joves tinguin accés igualitari a una bona dieta i per tal d'evitar aliments poc saludables amb l'ajuda d'experts i professionals del sector. En la seva demanda que hi hagués menús escolars en les vacances d'estiu per a persones vulnerables, va rebre el suport del futbolista Marcus Rashford. També ha participat en diverses lluites, des del moviment Black Lives Matter fins a la justícia climàtica, participant en la taula rodona Youth Climate Change a Soho Works (Londres).
El 23 de novembre del 2020 Adane va figurar a la llista de les 100 dones més influents de l'any que publica la BBC.

## Referències

* ↑ The Bite Back 2030 Mission
* ↑ «Scientists and activist actresses among trailblazers to make BBC's 100 Women list» (en anglès). Express. Sarah O'Grady, 24-11-2020. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ «MY MISSION IS… CHRISTINA ADANE ON THE COMPLEX NATURE OF PRIVILEGE» (en anglès). Mission Mag. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ «BBC 100 Women 2020: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 23-11-2020 [Consulta: 23 novembre 2020].
# 105

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu cent cinc.

## Esdeveniments

* Alexandre I nomenat papa.
* Perfeccionament del paper a la Xina.
* Construcció de l'aqüeducte de Segòvia.

## Necrològiques

* Flavi Josep, historiador jueu, important perquè és un dels primers no cristians en parlar de Jesús.
* Papa Evarist, cinquè bisbe de Roma i quart successor de sant Pere.

## Referències

* ↑ Beauchesne. Histoire de l'Église : Antiquité et Moyen Age. Débuts des temps modernes, 1959.
* ↑ Dunod. La fabuleuse histoire des inventions : De la maîtrise du feu à l'immortalité, 2018. ISBN 978-2-10-078977-1.
* ↑ «Flavius Josephus» (en anglès). Encyclopædia Britannica, Inc.. [Consulta: 23 setembre 2023].
* ↑ Loomis. James T. Shotwell. The Book of the Popes (Liber Pontificalis). James T. Shotwell.
# Ortocèfal

Ortocèfál (del grec orthós, recte, i kephalé, cap) és quan els índexs vertico-transversal i vertico-longitudinal d'un crani, són de 92 a 98 i de 72 a 74,9 o 75, respectivament.
Derivació: Ortocefàlia

## Referències

* Enciclopèdia Espasa, Barcelona 1908-1928, 72 volums
# Mateu Orsini

Mateu I Orsini era fill de Ricard Orsini i net de Margaritone de Brindisi. El 1197 en ser empresonat el seu avi, el pare va agafar les regnes del poder en nom de Mateu I, i al morir Margaritone, vers el 1203, va heretar el Comtat Palatí de Cefalònia i Zacint on va governar fins al 1238.
El 1238 les notícies desapareixen i probablement va morir encara jove, però els Orsini van romandre en possessió del feu doncs el 1260 apareix com a comte el fill Ricard I Orsini.
Probablement del 1238 al 1260 va actuar com a regent d'aquest fill, la dona de Mateu I, Anna Àngela, filla del sebastocràtor Joan Ducas i de Zoe Ducas (neboda de l'emperador romà d'Orient Isaac II Àngel).
# Amun-her-khepeixef (fill de Ramsès III)

Amun-her-khepeixef (Jmn ḥr ḫpš=f, "Amon està amb el seu braç fort"), també anomenat Amun-her-khepeixef B, va ser un príncep egipci de la XX Dinastia. Era el fill gran i hereu del faraó Ramsès III. Com almenys un altre dels seus germans, va rebre el nom d'un fill de Ramsès II, Amun-her-khepeixef.
Amun-her-Khepeixef en jeroglífic :
Va morir quan tenia uns quinze anys.
També se l'esmenta com a Ramsès Amun-her-khepeixef. No l'hem de confondre amb el seu germà Ramsès VI, que també es deia Amun-her-khepeixef abans de convertir-se en faraó.
Apareix representat al temple del seu pare a Medinet Habu.

## Tomba

La seva tomba, la QV55, va ser descoberta en excel·lents condicions el 1903 per l'egiptòleg italià Ernesto Schiaparelli. Avui és una de les poques de la vall de les Reines que està oberta als visitants. Destaca per les seves tonalitats d'ultramar, que suavitzen el complex de riques decoracions basades en el Llibre de les Portes i, a la cambra funerària, Llibre dels Morts. A l'avantsala el jove príncep apareix seguint el seu pare davant de diverses divinitats i imatges de les deesses Uadjet i Nekhbet (les dues deesses tutelars de l'Alt i del Baix Egipte).
Al sarcòfag d'Amun-her-khepeixef s'hi van trobar les enigmàticament les restes d'un fetus, potser el d'un fill mort del príncep o de Ramsès III. El fetus estava embolicat amb benes de lli i col·locat en una caixa petita de fusta; avui hi ha un vidre dins la sala.

## Referències

* 1 2 3 Dodson i Hilton, 2004, p. 192.
* 1 2 Siliotti, 1997.
* 1 2 3 «Les Tombes : QV55 - QV66 - QV68 - QV80» (en francès). Antikforever. [Consulta: 5 març 2021].

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Siliotti, Alberto. Guide to the Valley of the Kings (en anglès). Barnes & Noble Books, 1997. ISBN 88-8095-496-2.
# Centre Català (1976-1978)

* Aquest article tracta sobre el partit polític fundat el 1976. Si cerqueu l'entitat catalanista fundada el 1882, vegeu «Centre Català».
Centre Català (CC) fou un partit polític creat a Barcelona el 1976 per iniciativa de joves empresaris europeistes i professionals vinculats al Cercle d'Economia i la Jove Cambra Internacional. El president fou Joan Mas i Cantí, el secretari general era Joaquim Molins i Amat, i s'hi vincularen altres empresaris com Carles Ferrer i Salat, Carles Güell de Sentmenat, Jordi Planasdemunt, Lluís Figa i Faura i Vicenç Oller.
El seu programa definia com a catalanista, federalista, liberal, europeista i defensor de l'economia de mercat, influït per Valéry Giscard d'Estaing i proper a les tesis del Consell de Forces Polítiques de Catalunya pretenia ocupar l'espai de centredreta democràtic i avançat. A les eleccions generals espanyoles de 1977 formà part de la coalició Unió del Centre i la Democràcia Cristiana de Catalunya juntament amb la Unió Democràtica de Catalunya. El 1978 es va integrar en la Unió de Centre de Catalunya (UCC) per tal de disputar-li l'espai de centredreta a CDC.

## Referències

* CULLA, Joan B. (1989): L'evolució de l'espai centrista a Catalunya (1976-1982) PDF. Universitat Autònoma de Barcelona, Working Paper n.4.
# Notiosorex villai

Notiosorex villai és una espècie de mamífer de l'ordre dels eulipotifles. Se sap que viu al sud-oest de Tamaulipas (Mèxic), tot i que podria tenir una distribució més extensa.

## Referències

* ↑ Castro-Arellano I, Timm R, Matson J & Woodman N. Notiosorex villai. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 22-01-2008.
# Matías Yagüe

Matías Yagüe († 1938) va ser un polític i militar espanyol.

## Biografia

Originari de La Granja, era llenyataire de professió. Membre del PCE, després de l'esclat de la Guerra civil es va unir a les forces republicanes. Va destacar en el front de Navacerrada, on va ser un dels fundadors del batalló «Thälmann». Posteriorment es va integrar en la 1a Brigada de Enrique Líster, i hi va participar en nombroses accions de guerra. Arribaria a manar la 9a Brigada Mixta, que va prendre part en la batalla de l'Ebre. Matías Yagüe va morir en acció durant els combats de l'Ebre.

## Referències

* ↑ Modesto, Juan. Soy del Quinto Regimiento: (notas de la Guerra Española) (en castellà). Editorial Laia, 1969, p.291.
* ↑ Alpert, Michael. El ejército republicano en la guerra civil. 2a. ed. Cerro del Agua, Mexico D.F.: Siglo Veintiuno Editores, 1989, p. 388. ISBN 8432306827.
* ↑ Líster, Enrique. Nuestra guerra: aportaciones para una historia de la guerra nacional revolucionaria del pueblo español 1936-1939 (en castellà). Editions de la librairie du Globe, 1966, p. 215.
* ↑ Lister, 1966, p. 215.
* ↑ Cabrera Castillo, Francisco. Del Ebro a Gandesa : la batalla del Ebro, julio-noviembre 1938. 1a ed. Madrid: Almena, 2002, p. 316. ISBN 849322846X.
* ↑ Besoli, Andreu. Ebro 1938. Barcelona: Inédita Editores, 2005, p. 166. ISBN 8496364275.
# Cascada tròfica

La cascada tròfica és l'afectació de l'ecosistema quan se suprimeix una baula de la cadena tròfica. El creador del concepte va ser Aldo Leopold. Segons el nivell disminuït o eliminat, la cascada es classifica en:
* Cascada de dalt a baix: la desaparició del depredador alfa provoca un augment en la població de les preses. Aquesta ocorre quan un depredador competeix per la posició dominant, usualment una espècie invasora.
* Cascada de baix a dalt: un augment en els productors primaris, és a dir plantes o plàncton, produeix un augment de totes les espècies de l'ecosistema en tenir més nutrients i energia disponibles.
* Cascada subsidiària: augmenten els membres d'una baula intermèdia en tenir accés a més menjar.

## Referències

* ↑ Meine, Curt. 1988. Aldo Leopold: His Life and Work. Madison: University of Wisconsin Press. ISBN 0-299-11490-2
# Abu-Bakr Muhàmmad al-Mudhàffar

Abu-Bakr Muhàmmad ibn Abd-Al·lah ibn al-Aftas Sayf-ad-Dawla al-Mudhàffar (àrab: أبو بكر محمَّد بن عبد الله بن الأفطس سيف الدولة المظفر, Abū Bakr Muḥammad b. ʿAbd Allāh b. al-Afṭas Sayf ad-Dawla al-Muẓaffar) fou emir de Batalyaws 1045-1067.
Fill d'Abd-Al·lah ibn Muhàmmad al-Mansur, va lluitar contra Abbad ibn Muhàmmad al-Mútadid, emir de l'emirat d'Ixbíliya, que va anar conquerint els emirats amazics dels seus voltants. Al-Mudhàffar i al-Mansur van pactar la pau en 1051 amb la mediació de Abu-l-Walid Muhàmmad ibn Jàhwar ar-Raixid de la República de Qurtuba per evitar la pressió de Ferran I de Lleó, a qui va pagar a una paria anual de cinc mil dinars des de 1057.
Se li atribueix la composició de diverses obres i un exigent gust poètic.

## Referències

* ↑ García de Valdeavellano, Luis. Historia de España: De los orígines a la baja Edad Media (en castellà). Revista de Occidente, 1968, p. 278.
* ↑ Viguera, María Jesús. Los reinos de taifas y las invasiones magrebíes: (al-Andalus del IX al XIII) (en castellà). Mapfre Editorial, 1992, p. 49. ISBN 8471004321.
* ↑ García Fitz, Francisco. Castilla y León frente al Islam: estrategias de expansión y tácticas militares (siglos XI-XIII) (en castellà). Universidad de Sevilla, 1998, p. 88. ISBN 8447204219.
* ↑ Triki, Hamid. Itinerario cultural de Almorávides y Almohades: Magreb y Península Ibérica (en castellà). Fundación El legado andalusì, 1999, p. 246. ISBN 8493061506.
# Centre Català de Caracas

El Centre Català de Caracas és una entitat catalanista fundada a Caracas (Veneçuela) el 14 d'abril de 1945 per 112 catalans exiliats per la guerra civil espanyola, entre ells August Pi i Sunyer, Pere Grases i Gonzàlez, Josep Vandellós, Marc Aureli Vila, Josep Cruixent i Abel Vallmitjana. Un antecedent de l'Associació fou la Coral Catalana Joan Gols, fundada a Caracas el 1940, la qual es va integrar al Centre.
El centre guanya un gran prestigi a causa dels càrrecs oficials que assoliren alguns dels seus fundadors. Això facilità que durant els anys 1950 es convertís en un punt de referència obligat de la colònia catalana a Caracas. Edita la revista Senyera.
Entre altres activitats, compta amb un esbart dansaire –Terra Nostra– fundat el 1952, un ateneu, el grup teatral Grup Scenic, la coral Dolça Catalunya, un club esportiu i una penya blaugrana, una biblioteca plena de llibres en català i un gran nombre d'activitats: classes de català, ioga, billar... El 1987 va rebre la Creu de Sant Jordi. L'actual presidenta és Adriana Ferreres.

## Vegeu també

* Casal català

## Referències

* ↑ «El Centre Català de Caracas arribó a sus 71 años de fundación». Xunta de Galicia. Crónicas de la emigración, 02-05-2016. [Consulta: gener 2020].

## Bibliografia

* MANENT, Albert (dir), 1992," Diccionari dels catalans d'Amèrica ", ed. Comissió Amèrica i Catalunya 1992 i Generalitat de Catalunya. vol 1, pàgines 408-409.

## Enllaços externs

* Centre Català de Caracas - Lloc web oficial
# 12Twelve

12Twelve és un grup de post-rock de Barcelona compost per Jaume L. Pantaleón (guitarra), Javier García (contrabaix), José Roselló (bateria) i Jens Neumaier (saxo i teclat).

## Discografia

* Tears, complaint and spaces (2001, BOA)
* Doppler (with Ya Te Digo) (2002, Astro)
* Speritismo (2003, BOA)
* L'Univers (2006, Acuarela)

## Referències

* ↑ «12Twelve» (en castellà). La fonoteca. [Consulta: 24 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Web oficial de 12Twelve Arxivat 2010-12-28 a Wayback Machine.
* 12Twelve al MySpace
# Pagai Selatan

South Pagai (en indonesi: Pagai Selatan; que significa Pagai del Sud) és una de les illes Mentawai de la costa oest de Sumatra a Indonèsia. L'illa es troba al sud de l'illa Pagai Utara. La xifra de població donada per a South Pagai (requadre de la dreta) es refereix només al districte de South Pagai. La part sud en gran part despoblada del districte de Sikakap cobreix la part sud de l'illa North Pagai i la part nord de l'illa South Pagai, així com diverses illes petites a l'estret entre ambdues.
Els terratrèmols de Sumatra del setembre de 2007 es van localitzar prop d'aquestes illes, produint l'elevació de la costa, ampliant les illes properes i fins i tot produint-ne sis de noves. El terratrèmol i el tsunami de Mentawai de 2010 també van afectar la seva costa sud-oest, provocant un tsunami.

## Referències

* ↑ Southern Sumatra Earthquake in 2007, coastal change, GSI Arxivat 2007-11-15 a Wayback Machine.
* ↑ Centre, Sri Sathya Sai Media. Sanathana Sarathi English Volume 06 (2011 - Sri Sathya Sai Aradhana Special Edition): The Eternal Charioteer (en anglès). Sri Sathya Sai Media Centre, 2022-11-11, p. 197.
# Càntir d'oli

El Càntir d'oli o càntir per oli o setrill de fang és una peça tradicional de la terrisseria catalana, documentada des de l'edat mitjana.
En la seva morfologia d'atuell gairebé esfèric amb una breu base plana, destaca l'orifici amb bec vertedor, a vegades amb prou feines apuntat, que serveix d'entrada i sortida de líquids. Pel seu ús i funció queda associat a altres recipients per oli com la alcuza i la perula andalusa, encara que també es donen referències de la seva utilització com a terrissa d'aigua.
El càntir d'oli és una peça comuna en la geografia alfarera del territori català i el seu entorn. Emmarcada dins de l'ampli i variat grup del càntir català, aquesta curiosa peça amb més de cinc segles d'existència continua fabricant-se en obradors de les quatre províncies, si bé el seu públic ha passat a ser el turista visitant, el curiós o el col·leccionista.

## Referències

* ↑ Useros, 2005, p. 107.
* ↑ Vila i Carabasa, Josep Maria. Ceràmica medieval i postmedieval: circuits productius i seqüències culturals. Edicions Universitat Barcelona, 1998, p. 244-245. ISBN 9788447520268 [Consulta: 9 gener 2016].
* ↑ Bosch, Josep. «Los primeros cantareros medievales de Villafranca». Penedès Medieval, 22-03-2015. [Consulta: 9 gener 2016].
* ↑ «La cerámica catalana del Museo de Cerámica Popular de L'Ametlla de Mar». amicsdelaterrissa. [Consulta: 9 gener 2016].
* ↑ Freixes, Josep. «Ejemplar de La Bisbal (Gerona)». Colección privada. Arxivat de l'original el 2016-03-27. [Consulta: 9 gener 2016].

## Bibliografia

* Guerrero Martín, José; Belver, Jordi. Alfares y alfareros de España. Barcelona: Serbal, 1988. ISBN 84-7628-039-4.
* Llorens Artigas, José; Corredor Matheos, José. Cerámica popular española. F. Catalá Roca. Barcelona: Editorial Blume, 1982. ISBN 9788470311451 [Consulta: 19 març 2016]. Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
* Sempere, Emili. Rutas de los alfares: España-Portugal. Ed. Emili Sempere, 1982. ISBN 84-300-5388-3.
* Sempere Ferràndiz, Emili. Historia y arte en la cerámica de España y Portugal. Barcelona, Les Puntxes, 2006. ISBN 978-84-611-3612-4.
* Useros Cortés; Belmonte Useros Museo de cerámica nacional. Piezas de alfarería de toda España. Albacete, Museo de Cerámica Nacional. Chinchilla de Montearagón, 2005. ISBN 84-609-5626-1.

## Enllaços externs

* Tresors amagats del Museu del càntir d'Argentona Consultat el gener de 2016
* Col·lecció de càntirs Josep Freixes Arxivat 2016-03-27 a Wayback Machine. Consultat el gener de 2016
# Centre Catòlic

«Centre Catòlic» té aquests significats:
* Centre Catòlic (l'Hospitalet de Llobregat),
* Centre Catòlic (Manlleu),
* Centre Catòlic (Olot),
* Centre Catòlic (Reus),
* Centre Catòlic (Sant Joan de les Abadesses),
* Centre Catòlic (Vilanova i la Geltrú),
* Centre Catòlic de Blanes,
* Centre Catòlic de Gràcia, a Barcelona
* Centre Catòlic de Sants, a Barcelona
* Centre Catòlic Social de Catadau, a la Ribera Alta
# Chenoweth

Chenoweth és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 3.412 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chenoweth tenia 3.412 habitants, 1.311 habitatges, i 942 famílies. La densitat de població era de 197,2 habitants per km².
Dels 1.311 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 14,3% dones solteres, i en un 28,1% no eren unitats familiars. En el 23,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 16,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.794 $ i la renda mediana per família de 41.552 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.856 $ mentre que les dones 19.276 $. La renda per capita de la població era de 15.497 $. Aproximadament el 15,4% de les famílies i el 15,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chenoweth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chenoweth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Chlorodesmis

Chlorodesmis és un gènere d'algues verdes de la família Udoteaceae. Les algues d'aquest gènere produeixen diterpens tòxics per a defensar-se dels herbívors en general. Aquesta toxina també pot matar alguns coralls que arribin a tocar l'alga. Alguns peixos com ara Gobiodon histrio, que viu entre coralls, mengen l'alga per a millorar el seu propi verí. Alguns peixos com ara Paragobiodon echinocephalus poden l'alga tot i que no se l'arriben a menjar.

## Referències

* 1 2 ; Guiry, G.M.«Genus: Chlorodesmis taxonomy browser». AlgaeBase version 4.2 World-wide electronic publication, National University of Ireland, Galway, 2007. [Consulta: 24 setembre 2007].
* ↑ Annu. Rev. Mar. Sci. 2009. 1:193-212. Marine Chemical Ecology: Chemical Signals and Cues Structure Marine Populations, Communities, and Ecosystems
* ↑ Dixson, D. L.; Hay, M. E. «Corals Chemically Cue Mutualistic Fishes to Remove Competing Seaweeds». Science, 338, 6108, 2012, pàg. 804–807. DOI: 10.1126/science.1225748. PMID: 23139333.
# Abu-Bakr at-Turtuixí

Abu-Bakr Muhàmmad ibn al-Walid at-Turtuixí (àrab: أبو بكر محمد بن الوليد الطرطوشي, Abū Bakr Muḥammad b. al-Walīd aṭ-Ṭurṭūxī), també anomenat Ibn Abi-Ràndaqa (àrab: ابن أبي رندقة, Ibn Abī Randaqa) o Ibn Abi-Ràndaqa at-Turtuixí (Turtuixa, 1059 - Alexandria, 1126) va ser un estudiós andalusí del dret malikita, la sunna i l'aritmètica. Estudià a Saraqusta, Bagdad, Bàssora, Damasc, Jerusalem i Egipte. Es quedà al Pròxim Orient per exercir de professor. Va escriure una trentena d'obres sobre l'Alcorà, el dret (fiqh) i la moral. D'aquestes, en destaca el tractat de política titulat Llàntia dels prínceps, que va escriure com a manual d'educació de prínceps el 1122, tot i que era més teòric i moral que no pas pràctic.
Va dur sempre una vida ascètica per ser un model per a la societat i el preocupaven especialment les qüestions religioses.

## Obres

* Abu Bakr al-Turtusi : Sirag al-Muluk; el Caire; 1900/1901 (traducció en castellà: M. Alarcón (trad.) : Lámpara de los príncipes; Madrid; 1930)

## Referències

* ↑ «Atlas de los exploradores españoles», 2009. [Consulta: 30 novembre 2018].
* 1 2 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; p. 4
# Cascade-Chipita Park

Cascade-Chipita Park és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 1.709 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cascade-Chipita Park tenia 1.709 habitants, 713 habitatges, i 479 famílies. La densitat de població era de 49 habitants per km².
Dels 713 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,8% hi vivien parelles casades, en un 7% dones solteres, i en un 32,8% no eren unitats familiars. En el 25,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 3,9% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 32,5% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.719 $ i la renda mediana per família de 58.393 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.034 $ mentre que les dones 30.647 $. La renda per capita de la població era de 25.073 $. Entorn de l'1,2% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cascade-Chipita Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cascade-Chipita Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Cedarpelta bilbeyhallorum

Cedarpelta bilbeyhallorum (escut de la Muntanya Cedar) és l'única espècie d'un gènere de dinosaures tireòfors ancilosàurids o nodosàurids que visqueren a mitjan període Cretaci, fa aproximadament 110 i 100 milions d'anys, entre l'Albià i l'Aptià, en el que és avui Nord-amèrica. Cedarpelta fou un gran dinosaure cuirassat basal, d'uns 10 metres de llarg, 2,5 d'alt i un pes estimat de 2 tones i mitja. El seu crani, sense molta ornamentació, feia de mitjana uns 60 centímetres de llarg. Un crani d'aquesta espècie es va trobar desarticulat el que va donar als paleontòlegs l'oportunitat única d'estudiar els ossos per separat, cosa que no s'havia pogut fer anteriorment, ja que l'ossificació entre els ossos només permetia estudiar-los com un tot.