OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barraca de Cal Trencarroques

La Barraca de Cal Trencarroques és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una edificació d'ús agrícola, de planta circular, amb un sol espai interior i una porta d'entrada amb arc de mig punt per l'exterior i lleugerament apuntat per l'interior. L'arc és realitzat amb peces de maçoneria col·locades de cantell. La porta és orientada al sud. La coberta és una volta cònica –o falsa cúpula– feta amb la superposició de filades de lloses planes, formant anells, el radi dels quals va decreixent progressivament. La volta és tancada per dues grans lloses i, per la seva cara exterior, va ser recoberta amb una capa de terra vegetal en la qual es van plantar atzavares per tal de compactar-la i millorar la seva impermeabilitat. A l'interior hi ha el fumeral d'una llar de foc i, a la seva esquerra, dues fornícules d'arc de mig punt. Una d'elles és situada a tocar del terra. Aquest tipus de fornícula situada a l'arrencament del mur, que en algunes publicacions les denominen cocó, servia per posar-hi el càntir, generalment enfondit a terra per mantenir la frescor de l'aigua.

## Referències

* ↑ «Barraca de Cal Trencarroques». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Nombre de Liouville

En teoria de nombres, un nombre de Liouville és un nombre real x amb la propietat que, per a qualsevol enter positiu n, existeixen altres dos sencers p i q tals que q > 1 i que també satisfan:
       $0<\left|x-{\frac {p}{q}}\right|<{\frac {1}{q^{n}}}.$
Gràcies a les fraccions contínues sabem que tot nombre real pot aproximar-se per infinits racionals p/q que verifiquen 0 < |x − p/q| < 1/q². Els nombres de Liouville són aquells pels quals el 2 en l'exponent de q pot ser canviat per qualsevol natural n, o siga que d'alguna manera són els «millor aproximats» per racionals.

## Algunes propietats

* Tot nombre de Liouville és irracional.
* Els nombres de Liouville són transcendents.
* El conjunt de nombres de Liouville té mesura de Lebesgue zero.
* El conjunt de nombres de Liouville pot obtenir-se com una intersecció numerable d'oberts densos en ℝ. Com a conseqüència d'això (utilitzant el teorema de Baire i que els reals formen un espai mètric complet) es deduix que aquest conjunt és no numerable i dens en els reals.

## Constant de Liouville

L'exemple més conegut de nombre de Liouville és el que es denomina «constant de Liouville», definida com:
    ${\sum _{k=1}^{\infty }}10^{-k!}=0,110001000000000000000001000\ldots$
Aquest va ser el primer nombre que va poder demostrar-se que és transcendent, prova deguda a Joseph Liouville (1850).

## Referències

* ↑ K. Senthil Kumar, R. Thangadurai, M. Waldschmidt «Liouville numbers and Schanuel’s Conjecture». Archiv der Mathematik. Springer Basel, 102, 1, 2014, pàg. 59-70. ISSN: 1420-8938 [Consulta: 7 setembre 2015].
* ↑ Weisstein, Eric. CRC concise encyclopedia of mathematics (en inglés). segunda. Chapman & Hall/CRC, 2002, p. 1783. ISBN 1-58488-347-2.
# Els Carlins (Sant Hipòlit de Voltregà)

Els Carlins és una obra de Sant Hipòlit de Voltregà (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta rectangular, amb teulada de teula àrab, que consta de planta baixa, un pis i golfes. Malgrat que els marcs de les portes i finestres siguin de pedra, la resta de la construcció és de tàpia, com es pot observar clarament a la façana sud. S'hi accedeix per una porta que dona al carrer major, situada al centre de la façana i flanquejada per dues obertures més. Al primer pis hi ha tres obertures allindades i a les golfes s'obre un petita finestra quadrangular al centre. La seva estructura interior ha estat alterada en ser convertits els baixos en garatge i magatzem.

## Història

La construcció data del primer quart del segle xviii, tal com es pot veure en les dues llindes que es conserven a la façana principal (una de 1726 i l'altra de 1729). Aquesta casa és una mostra clara del creixement de la vila de Sant Hipòlit de Voltregà als segles XVII i XVIII, orientat cap al camí de Santa Cecília (creixement itinerant), del qual tot el carrer Major n'és una bona mostra.

## Referències

* 1 2 «Els Carlins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Sultanat de Shoa

El sultanat de Shoa (o Shewa, en català Xoa) fou un estat musulmà que va existir a la part oriental de la regió de Shoa entre el segle ix (G.W.B. Huntingford proposa les dates del 896 i el 1285.
El seu origen és incert. És possible que fos fundat per grups militars musulmans que feien expedicions a la zona per capturar esclaus. Els seus orígens, això no obstant, són desconeguts i només se sap que va durar uns segles regit per la dinastia dels Banu Makhzum o Makhzumites, amb capital a Walalah. En els darrers anys s'han trobat tres centres urbans d'aquest sultanat que estan sent excavats per arqueòlegs francesos.
El 1285 fou annexionat pel veí sultanat d'Ifat.

## Referència

E. Cerulli: Il sultanato dello Scioa nel secolo XIII secondo un nuovo documento storico. Studi Etipici, 1941.
# Rhinella lindae

Rhinella lindae és una espècie de gripau de la família Bufonidae. És endèmica de Colòmbia. El seu hàbitat natural són els montans secs. Està amenaçada d'extinció.
# Molí d'en Busquets

El Molí d'en Busquets és un molí del municipi de Castellar del Vallès (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una edificació industrial que donada la continuïtat d'ús ha sofert modificacions i ampliacions respecte al projecte original. Entre el conjunt de naus disposades desordenadament resten encara en ús edificacions del segle xix. Aquestes segueixen el tipus arquitectònic freqüent en els molins que s'arrengleren als marges del riu Ripoll. Es tracta d'una senzilla nau de planta rectangular i teulada a dues vessants, amb una alçada de dos pisos; els murs presenten una distribució simètrica destacant el gran nombre de finestres. Moltes de les naus es disposen adossades, en sentit paral·lel o perpendicular. L'aparell emprat és el totxo, essent el mur arrebossat.
La base de la xemeneia del molí d'en Busquets la forma un cos de planta quadrada, sobre aquest s'inscriu la xemeneia que presenta una forma prismàtica amb 8 cares, essent el cos de proporcions esveltes. L'aparell emprat és el totxo vist, que s'utilitza també com a element decoratiu en forma de motllures. De la xemeneia i del conjunt de la fàbrica es conserven fotografies del 1895 (Vergés i Vernís, P. Topografia mèdica de Castellar).

## Història

En el lloc de l'actual molí existí un mas anomenat Astafort, establert l'any 1478 per Joan Astafort. Posteriorment passà a ésser propietat de la masia de Can Carner, que temps després el varen vendre a Francesc Déu. Al voltant construí el moli que després vengué al paraire terrassenc Valentí Busquets que continuà amb l'activitat drapera del molí. Pau Busquets i Barata, possible successor de l'anterior construí una capella que fou dedicada a Sant Pau, avui desapareguda. Aquesta capella, segons descripcions del segle xix, posseïa un gran quadre dedicat a Sant Pau, així com altres petits quadres a l'oli. A finals del segle xix, el Dr. Josep Tolrà feu les instal·lacions cotoneres al molí de Can Barba i també en aquest molí, que passà a formar part del patrimoni de l'empresa Vda. De J. Tolrà. Les velles instal·lacions foren ampliades i modernitzades, continuant avui dia en ús.
El molí pren el nom de Valentí Busquets, un paraire terrassenc que al començament del segle xviii va fer una instal·lació drapera en un molí que segurament ja existia i del qual es desconeix el nom. Pel març de 1799 els barons de Castellar donaren permís a Pau Busquets –segurament descendent de Valentí– per afegir-hi un molí draper. Cap al final del segle xix, Josep Tolrà hi posà nova maquinària cotonera, simultàniament a la que posà al molí de Can Barba. Consta que l'any 1895 al molí d'en Busquets hi havia cent telers de cotó i s'hi feien tints i acabats. Aquestes instal·lacions continuen en funcionament.

## Referències

* 1 2 Agustí Masvidal i Salavert; Joan Alsina i Giralt. Els molins del riu Ripoll. Sabadell: Amics de les Arts i de les Lletres de Sabadell, 1988, p. 24-25. ISBN 84-404-1116-2.
* 1 2 3 «Molí d'en Busquets». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 desembre 2015].
# Auroselenur

L'auroselenur és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom per la seva composició: or (en llatí: aurum) i seleni.

## Característiques

L'auroselenur és un sulfur de fórmula química AuSe. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, sent publicada l'any 2022. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Fins al moment de la seva troballa és el selenur d'or trobat a la natura més senzill.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu geològic de Sibèria Central, a Novosibirsk (Rússia), amb el número de catàleg: iv-6/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al jaciment de Gaching, situat a Maletoyvayam, dins el krai de Kamtxatka (Rússia). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Auroselenide» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 novembre 2022].
* ↑ Tolstykh, Nadezhda; Kasatkin, Anatoly; Nestola, Fabrizio; Vymazalová, Anna; Agakhanov, Atali; Palyanova, Galina; Korolyuk, Vladimir «Auroselenide, AuSe, a new mineral from Maletoyvayam deposit, Kamchatka peninsula, Russia». Mineralogical Magazine, undefined/ed, pàg. 1–20. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2022.137 [Consulta: 28 desembre 2022].
# Novo-Tímovskoie

Novo-Tímovskoie (en rus: Ново-Тымовское) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a Rússia, el 2013 tenia una població de 0 habitants. Pertany al districte municipal de Tímovskoie.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19.
# Estació de Porta Susa

L'estació de Porta Susa de la ciutat italiana de Torí és la segona estació ferroviària més important i també dona servei a línies de tramvia, autobús i metro.

## Referències

* ↑ Chiandoni, Marco «Italian premier opens rebuilt Turin Porta Susa station». International Railway Journal, 17-01-2013 [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ Pozzati, Alice «Casa Bellia en Turín: nuevos espacios para la burguesía». La casa: Espacios domésticos, modos de habitar. Abada, 2019, pàg. 315–326.
# El Collet

«El Collet» té aquests significats:
* El Collet (Montner), coll de la comuna de Montner, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord)
* El Collet (Monistrol de Calders), coll del terme municipal de Monistrol de Calders, a la comarca del Moianès
* El Collet (Reiners), coll de la comuna de Reiners, a la comarca del Vallespir (Catalunya del Nord).
# Joan Dunayer

Joan Dunayer és una escriptora, editora i defensora dels drets dels animals. Graduada en la Universitat de Princeton, amb estudis de literatura anglesa, educació anglesa i psicologia. Dins de la defensa dels animals, Joan Dunayer és partidària del rebuig de l'especisme i de l'adopció d'una línia abolicionista, que tingui per objectiu el que els animals no humans deixin de ser considerats com una propietat, on el veganisme sigui un punt fonamental.
En els seus escrits es pot trobar un especial interès en la relació entre l'especisme i el llenguatge. Joan Dunayer defensa evitar les expressions especistes (com parlar d'animals per referir-se amb exclusiva als animals no humans). El seu assaig Animal Equality: Language and Liberation tracta aquesta qüestió en profunditat.
D'altra banda, al seu últim llibre fins a la data (Speciesism) es pot trobar una crítica teòrica a l'especisme, així com una defensa de l'abolicionisme com a tàctica, rebutjant per tant les reformes legals de caràcter benestarista com a forma d'afavorir els animals no humans.
Joan Dunayer, igual com Gary Francione, ha exercit una important influència dins del moviment pels drets dels animals, el qual ha portat a diversos activistes i organitzacions a modificar les seves línies d'actuació, i passar a centrar-se en la defensa del veganisme dins d'una línia abolicionista.

## Bibliografia

* Animal Equality: Language and Liberation. US: Ryce Publishing, 2002. ISBN 0-9706475-5-7
* Speciesism. US: Ryce Publishing, 2004. ISBN 0970647565

## Referències

* ↑ Joan Dunayer Arxivat 2007-10-11 a Wayback Machine. Lantern (anglès)
* ↑ Joan Dunayer Arxivat 2009-04-13 a Wayback Machine. Book Editing Associates (anglès)
* ↑ Animal Equality (Joan Dunayer Speech at 2002 Austrian AR Conf) United Poultry Concerns, Inc. (anglès)
* ↑ Joan Dunayer Arxivat 2008-08-28 a Wayback Machine. Vegan Festivals (anglès)
* ↑ Joan Dunayer goodreads (anglès)
* ↑ Speciesism / Joan Dunayer. University of Michigan Library (anglès)
# Sultanat de Tadjoura

El sultanat de Tadjoura fou un sultanat àfar a part del territori de l'actual República de Djibouti. La capital era el port de Tadjoura, des del 2002 Tadjourah.
Un sultà de Tadjoura és esmentat després del segle xii, controlant el comerç de caravanes amb Etiòpia. El símbol del seu poder eren dos timbals sagrats que eren enterrats un any després de la mort del sultà. El 1840 el dardar va acceptar el protectorat britànic i va cedir l'illa de Musha a la Gran Bretanya. Al segle xix el sultà era del clan Ad-Ali. El sultà (dardar) Ad-Ali Abli reclamava jurisdicció sobre tot el nord de les terres àfar d'Adoimara, fins a la frontera amb Shoa, però encara que alguns sub clans dels Ad-Ali i dels Adoimara pasturaven fins força lluny, sembla clar que la seva autoritat no anava més enllà del llac Assal. Els sultanats de Raheita i Gobad eren considerats vassalls del sultà de Tadjoura.
El sultà va vendre Obock als francesos (1857) que van ocupar el port de 1858 a 1859. Un nou acord sobre Obock fou signat a París l'11 de març de 1862 que permetia als vaixells francesos provisionar-se al port de Tadjura. El 24 de juny de 1884 es va proclamar el protectorat francès. L'esclavatge fou abolit el 26 d'octubre de 1889, encara que va seguir a petita escala. El sultanat va quedar integrat en la colònia de la Costa Francesa dels Somalis el 20 de maig de 1896. El sultà va conservar només una autoritat honorifica (que encara té). Al mateix temps també foren abolits els sultanats de Raheita i Gohad.
La capital fou el port de Tadjoura (Tadjourah), de certa importància al final del segle xix, però que va disminuir després de l'entrada en funcionament del ferrocarril Djibouti-Etiòpia (22 de juliol de 1901).

## Bandera

La bandera del sultanat era vermella llisa. El to del color vermell i les proporcions són incertes.

## Referències

* Didier Morin, "Tadjoura," al Dictionnaire historique afar (1288-1982). França, 2004, p. 250.
* Abir, Mordechai (1968). Ethiopia: The Era of the Princes; The Challenge of Islam and the Re-unification of the Christian Empire (1769-1855). Londres, Longmans.
* Richard K.P. Pankhurst, Economic History of Ethiopia (Addis Abeba: Haile Selassie University Press, 1968), p. 429
# Nadtéretxnoie

Nadtéretxnoie (en rus: Надтеречное) és un poble de la república de Txetxènia, a Rússia, segons el cens del 2019 tenia 9.748 habitants.

## Referències

* ↑ «Древнее село Зумсой продолжает жить несмотря ни на что | Информационное агентство "Грозный-Информ"». Arxivat de l'original el 2022-06-02.
* ↑ «Закон Чеченской республики № 46-РЗ от 14.07.08» (doc). Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 12 desembre 2009].
* ↑ «И вновь оживает древний Зумсой… | Грозный Информ». Arxivat de l'original el 2013-03-03.
* ↑ «В высокогорное село Зумсой возвращаются жители». Arxivat de l'original el 2014-09-08. [Consulta: 21 novembre 2010].
# Molí d'en Caldes

El Molí d'en Caldes és una obra de Riudarenes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici era un antic molí fariner i molina de fusta, acabat de reformar al 2002 per adequar-lo com a habitatge. Es tracta d'un edifici format per un cos del tipus basilical i dos cossos a banda i banda perpendiculars a la façana. Les reformes d'adequació han modificat sensiblement l'aspecte inicial d'edifici, enfocat al usos de molí fariner, forestals i agrícoles: s'ha aixecat i allargat la teulada del cos central i s'ha dividit la gran alçada el cos del darrere en dos pisos, el superior amb galeria de sis arcs de mig punt de rajol i terrat. Aquest cos antigament es va construir amb la intenció d'utilitzar-lo com a farinera però mai es va arribar a posar en marxa. Les parets són arrebossades i s'hi troben obertures amb arc de mig punt i d'altres rectangulars. En un dels cossos laterals hi ha un petit porxo sostentat per pilastres i teulada de teula àrab.

## Història

Està situat en la línia de l'anomenat rec del Molí, paral·lel a la riera de Santa Coloma de Farners que abastia els molins de Can Moner i Can Rabassa, a Santa Coloma, i els de Can Mas Oller, Can Pastells, Can Caldes i el molí de l'Arrupit, per retornar a la riera a l'altura de l'Hostal de l'Arrupit.

## Referències

* 1 2 «Molí d'en Caldes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Aurore Verhoeven

Aurore Verhoeven (Neuilly-sur-Seine, Alts del Sena, 15 de gener de 1990) és una ciclista francesa, professional del 2009 al 2016.

## Palmarès

* 2008
** 1a a La Mérignacaise
* 2014
** 1a a La Mérignacaise
* 2016
** Vencedora d'una etapa a la Volta a València

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Numanoïta

La numanoïta és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom del Dr. Tadayuki Numano (1931-2001) de la Universitat d'Okayama (Japó).

## Característiques

La numanoïta és un borat de fórmula química Ca₄CuB₄O₆(CO₃)₂(OH)₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2005. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5. És l'anàleg amb coure dominant de la borcarita, amb el qual forma una sèrie parcial.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la numanoïta pertany a «06.DA: Nesotetraborats» juntament amb els següents minerals: bòrax, tincalconita, hungchaoïta, fedorovskita, roweïta, hidroclorborita, uralborita, borcarita i fontarnauïta.

## Formació i jaciments

Es troba en skarns de calci-silicat baix en ferro que conté borats. Va ser descoberta a la mina Fuka, a la prefectura d'Okayama, regió de Chugoku (Honshū, Japó). Sol trobar-se associada a altres minerals com: nifontovita, calcita, bultfonteinita i borcarita.

## Referències

* ↑ «Numanoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 juny 2016].
# Ernest Barnes

Ernest Barnes (Birmingham, 1 d'abril de 1874 - Sussex, 29 de novembre de 1953) va ser un matemàtic i clergue anglicà que va ser bisbe de Birmingham.

## Vida i obra

Després d'estudiar a Birmingham, la seva vila natal, va estudiar al Trinity College (Cambridge) on es va graduar el 1896. El 1898 va guanyar el premi Smith i va ser escollit fellow del Trinity. El 1907 va obtenir el doctorat en matemàtiques.
El 1915 va deixar Cambridge i la seva carrera com a matemàtic professional, per seguir la seva vocació religiosa. Des 1915 a 1918 va ser master de l'església del Temple i de 1918 a 1924 va ser canonge de l'abadia de Westminster, totes dos a Londres. El 1924 va retornar a la seva vila natal, Birmingham, per a fer-se càrrec de la seva seu episcopal. Va ser bisbe de la ciutat fins al 1952 en que es va retirar, ja malalt. El seu episcopat va estar marcat per una sèrie de polèmiques fruit dels seus punts de vista poc ortodoxos. Va ser un pacifista fins a l'extrem de no participar en les jornades de pregària durant la Segona Guerra Mundial.
Barnes va publicar una trentena d'articles matemàtics entre 1897 i 1910, els primers van estar dedicats a l'estudi de les funcions gamma i després es va inclinat per l'estudi de la teoria de les funcions integrals i el seu comportament asimptòtic.

## Referències

* ↑ Whittaker, 1954, p. 15.
* 1 2 Paris i Kaminski, 2001, p. 27.
* ↑ Whittaker, 1954, p. 23.
* ↑ Whittaker, 1954, p. 24.
* ↑ Chang, 2011, p. 202.
* ↑ Paris i Kaminski, 2001, p. 27-28.

## Bibliografia

* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en anglès). World Scientific, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* Paris, R.B.; Kaminski, D. Asymptotics and Mellin-Barnes Integrals (en anglès). Cambridge University Press, 2001. ISBN 0-521-79001-8.
* Valente, K.G. «"A finite universe?" Riemannian geometry and the Modernist theology of Ernest William Barnes» (en anglès). The British Journal for the History of Science, Vol. 38, Num. 2, 2005, pàg. 197-217. DOI: 10.1017/S0007087405006722. ISSN: 0007-0874.
* Whittaker, Edmund T. «Ernest William Barnes, 1874-1953» (en anglès). Biographical Memoirs of the Fellows of the Royal Society, Vol. 9, Num. 1, 1954, pàg. 15-25. DOI: 10.1098/rsbm.1954.0002. ISSN: 1479-571X.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Ernest Barnes» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Eleccions al Parlament de Navarra de 1987

Les Eleccions al Parlament de Navarra de 1987 se celebraren el 10 de juny. Amb un cens de 393.326 electors, els votants foren 286.722 (72,90%) i 106.604 les abstencions (27,10%). Fou elegit president Gabriel Urralburu Tainta (PSN-PSOE) com a cap de la llista més votada, mercè un acord amb UPN des del 1988.
← Eleccions al Parlament de Navarra, 1987 → :
| Partit | Vots | % | Escons |
| PSN-PSOE | 78.453 | 28,07 | 15 |
| UPN | 69.419 | 24,84 | 13 |
| Herri Batasuna | 38.138 | 13,68 | 7 |
| Centro Democrático y Social | 21.022 | 7,52 | 4 |
| Eusko Alkartasuna | 19.840 | 7,10 | 4 |
| Unión Demócrata Foral PDF-PDP-PL (UDF) | 17.663 | 6,32 | 3 |
| Federació de Partits d'AP | 11.985 | 4,29 | 2 |
| Euskadiko Ezkerra | 9.618 | 3,44 | 1 |
| Batzarre | 5.880 | 2,11 | |
| IU-EBN | 3.802 | 1,36 | |
| EAJ-PNV | 2.661 | 0,96 | |
| PTE-UC | 964 | 0,35 | |
A part, es comptabilitzaren 3.950 (1,00%) vots en blanc.

## Diputats

* Gabriel Urralburu Tainta (PSN-PSOE)
* Floren Aoiz Monreal (Herri Batasuna)

## Enllaços externs

* Resultats de totes les eleccions navarreses Arxivat 2009-03-25 a Wayback Machine.