OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Stefano Sensi

Stefano Sensi (Urbino, 5 d'agost de 1995) és un futbolista italià que juga en la demarcació de migcampista per la UC Sampdoria, cedit per l'Inter de Milà de la Sèrie A d'Itàlia.

## Internacional

Després de jugar amb la selecció de futbol sub-17 d'Itàlia i amb la sub-23, finalment va fer el seu debut amb la selecció absoluta el 20 de novembre de 2018 en un partit amistós contra els Estats Units que va finalitzar amb un resultat de 1-0 a favor del combinat italià després del gol de Matteo Politano.

## Palmarès
### FC Inter de Milà

* 2 Serie A: 2020-21, 2023-24
* 1 Copa italiana: 2021-22
* 2 Supercopes italianes: 2021, 2023

## Notes

* ↑ The game against Switzerland was not recorded in FIGC's database.

## Referències

* ↑ «Stefano Sensi» (en italià). Eurosport. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ «Parla Sensi, mr 10 milioni: "Xavi l'idolo. Io erede di Verratti? La statura è quella"» (en italià). La Gazzetta dello Sport, 18-11-2015. [Consulta: 19 novembre 2015].
* 1 2 3 «Nazionale in cifre: Sensi, Stefano» (en italià). FIGC. Arxivat de l'original el 4 març 2016. [Consulta: 3 desembre 2015].
* ↑ «Statistiche e risultati» (en italià). Swiss Football Association, 17-11-2015. [Consulta: 21 novembre 2018].
* ↑ «Stefano Sensi es nuevo jugador del Inter». Inter de Milà, 02-07-2019. Arxivat de l'original el 2019-07-02. [Consulta: 2 juliol 2019].
* ↑ «Italia 1-0 Estados Unidos» (en anglès). Eu-Football, 20-11-2018. [Consulta: 16 març 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a footballdatabase
* Fitxa del jugador a eu-football (anglès)
# Unió Popular Republicana

Unió Popular Republicana (UPR) fou un partit polític fundat el 1919 per tal d'aplegar les sensibilitats demòcrata-cristianes d'Alsàcia quan fou incorporada a França el 1918. Es va imposar progressivament com el principal partit a la regió gràcies a la seva xarxa de locals i militants. Era força més conservador que el Partit Democràtic Popular (PDP), l'altra força democristiana d'entreguerres.
Els seus diputats van seure a l'Assemblea Nacional Francesa al costat dels altres parlamentaris de l'Aliança Democràtica (Independents d'Esquerra, Republicans d'Esquerra) fins que el 1932 constituïren el grup Republicans de Centre i el 1936 Independents d'Acció Popular, amb els diputats de la Unió Republicana Lorenesa, secció lorenesa d'UPR.
El 1946, la UPR decidí fusionar-se amb el PDP, URL i altres grups democristians units a la Resistència per a formar el Moviment Republicà Popular (MRP).
# Gnatholepis

Gnatholepis és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Gnatholepis anjerensis (Bleeker, 1851)
* Gnatholepis cauerensis (Bleeker, 1853)
** Gnatholepis cauerensis cauerensis (Bleeker, 1853)
** Gnatholepis cauerensis australis (Randall & Greenfield, 2001)
** Gnatholepis cauerensis hawaiiensis (Randall & Greenfield, 2001)
** Gnatholepis cauerensis pascuensis (Randall & Greenfield, 2001)
* Gnatholepis davaoensis (Seale, 1910)
* Gnatholepis gymnocara (Randall & Greenfield, 2001)
* Gnatholepis thompsoni (Jordan, 1904)
* Gnatholepis volcanus (Herre, 1927)
* Gnatholepis yoshinoi (Suzuki & Randall, 2009)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1853. Diagnostische beschrijvingen van nieuwe of weinig bekende vischsoorten van Sumatra. Tiental V-X. Natuurkundig Tijdschrift voor Nederlandsch Indië v. 4: 243-302.
* ↑ Randall, J. E. & D. W. Greenfield, 2001. A preliminary review of the Indo-Pacific gobiid fishes of the genus Gnatholepis. Ichthyol. Bull. J. L. B. Smith Inst. Ichthyol. Núm. 69: 1-17.
* ↑ Jordan, D. S., 1904. Notes on the fishes collected in the Tortugas Archipelago. Bull. U. S. Fish Comm. v. 22 (1902): 539-544, Pls. 1-2.
* ↑ Suzuki, T. & Randall, J. E., 2009. Gnatholepis yoshinoi, a New Gobiid Fish from Okinawa, Japan. Bulletin of the National Museum of Nature and Science, Ser. A, 35 (2): 1-6.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
* Biodiversity Institute of Ontario (anglès)
# Soba

«Soba» té aquests significats:
* Geografia:
** Soba (Cantàbria), vall i municipi de la comunitat autònoma de Cantàbria.
** Soba (Sudan), ciutat de Sudan a 15 km al sud de Khartum.
* Gastronomia: Fideus soba, fideus fins emprats en la cuina japonesa elaborats amb farina de fajol.
* Altres: Soba (Bola de Drac), un dels caps finals del videojoc Dragon Ball Z: Sagas.
# Sobanga

Sobanga és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. La seva única espècie, Sobanga rutilalis, que es troba al Brasil.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 13 juliol 2019].
# Sono stato io

Sono stato io (en italià He estat jo) és una pel·lícula de comèdia dramàtica italiana del 1973 dirigida per Alberto Lattuada. Pel seu paper Giancarlo Giannini fou premiat amb el Premi Sant Sebastià d'interpretació masculina al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1973.

## Sinopsi

El jove Biagio Solise viu a Milà on neteja de dia en un gratacel i fa de comparsa a La Scala de nit. Biagio somia que es fa famós de qualsevol manera, fins que un vespre al teatre on treballa, arriba l'oportunitat: la primera dama Gloria Strozzi és estrangulada al seu vestidor per un desconegut i Biagio escampa pistes per tot el vestidor per culpar-se l'assassinat.
L'endemà, els diaris de tot el món parlen de l'assassinat de la cantant lírica, anomenant-lo el “crim del segle”, Biagio finalment és feliç. Mentrestant, Biagio construeix una coartada i, després d'un cert esforç, la policia el deté. El seu nom es troba a tots els diaris, tot va segons els seus plans, i es posa en contacte amb anuncis i pel·lícules.
Mentre comença el procés. Biagio utilitza la seva coartada de ferro a última hora i riu mentre el fiscal demana que se'l condemni a trenta anys de presó. Però de la mateixa manera que Biagio utilitza la seva arma secreta, és a dir, el testimoni del Cavalier Toluzzi que l'hauria d'haver absolt, el cavaller mor d'un atac de cor fins i tot abans de testificar. De manera que Biagio és condemnat a trenta anys per un assassinat que mai no va cometre. Al final és traslladat al centre penitenciari de l'illa de Pianosa, sol i oblidat per tots.

## Repartiment

* Giancarlo Giannini: Biagio Solise
* Silvia Monti: Jacqueline
* Hiram Keller: Il Kid
* Orazio Orlando: Il Commissario
* Patricia Chiti: Gloria Strozzi
* Georges Wilson: Il pubblico ministero
* Giuseppe Maffioli: L'avvocato Difensore
* Piero Chiara: Il Presidente Della Corte
* Nino Pavese: Il Cavalier Armando Toluzzi
* Ely Galleani: L'autostoppista

## Referències

* ↑ Callisto Cosulich. I Film di Alberto Lattuada. Gremese Editore, 1985. ISBN 8876051872.
* ↑ Adriano Aprà. Alberto Lattuada: il cinema e i film. Marsilio, 2009. ISBN 8831797778.
* ↑ Thomas Riggs. Contemporary Theatre, Film and Television, Volume 73. Gale, Jan 19, 2007.
* ↑ Premis del 1973 al web del Festival de Sant Sebastià

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Sono yo wa wasurenai

Sono yo wa wasurenai' (その夜は忘れない) (en japonès Jo no oblido pas aquesta nit), comercialitzada als Estats Units com a A night to remember i als països hispànics com a Hiroshima, la ciudad marcada és una pel·lícula dramàtica japonesa del 1962 dirigida per Kōzaburō Yoshimura. Va participar en la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1963.

## Sinopsi

Disset anys després que la bomba atòmica fos llançada sobre Hiroshima, un periodista n'investiga les conseqüències, però tothom sembla que ho ha oblidat. Coneix una dona que va estar present en aquell esdeveniment i s'enamoren. Tot i així, tenen dificultats per seguir endavant.

## Repartiment

* Jirō Tamiya (田宮二郎) ... Kyosuke Kamiya
* Ayako Wakao (若尾文子) ... Akiko Hayashima
* Keizō Kawasaki (川崎敬三) ... Gorô Kikuda
* Tetsuo Hasegawa (長谷川哲夫) ... Kaneko
* Nobuo Nakamura ... Taneda
* Rieko Sumi (角梨枝子) ... Tazuko
* Yūko Miki (三木裕子) ... Kazuyo
* Kyōko Enami (江波杏子) ... Yoshiko

## Referències

* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1963 al web del Festival
* ↑ Sono Yo wa Wasurenai (1962) moviemeter.nl
# Sully (Saona i Loira)

Sully és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i la regió de Borgonya - Franc Comtat.
# Sàvinka

«Sàvinka» té aquests significats:
* Sàvinka (Tambov), localitat de l'óblast de Tambov, a Rússia
* Sàvinka (Riazan), localitat de l'óblast de Riazan, a Rússia
* Sàvinka (Volgograd), localitat de l'óblast de Volgograd, a Rússia
# Sàvinovka

Sàvinovka (en rus: Савиновка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 19 habitants. Pertany al districte rural de Dalnerétxenski.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Sven Vermant

Sven Vermant (4 d'abril de 1973) és un exfutbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 2002.

## Referències

* ↑ «Sven Vermant weer trainer bij Club». nieuwsblad.be. [Consulta: 16 octubre 2013].
* ↑ «Sven Vermant nieuwe trainer sub-17». nieuwsblad.be. [Consulta: 4 juliol 2014].
* ↑ «Sven Vermant nieuwe coach van de Brugse Beloften». Club Brugge. [Consulta: 20 maig 2015].
* ↑ Sven Vermant a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Sven Vermant Arxivat 2016-01-05 a Wayback Machine. a Club Brugge
# Sofia Dorotea de Prússia

Sofia Dorotea de Prússia (en alemany Sophie Dorothea Marie von Preußen) va néixer a Berlín el 25 de gener de 1719 i va morir a Schwedt el 13 de novembre de 1765. Era una noble alemanya de la Casa de Hohenzollern, filla del rei Frederic Guillem I de Prússia (1688-1740) i de Sofia Dorotea de Hannover (1687-1757).

## Matrimoni i fills

El 10 de novembre de 1734 es va casar a Potsdam amb Frederic Guillem de Brandenburg-Schwedt (1700-1771), fill de Felip Guillem (1669-1711) i de Joana Carlota d'Anhalt-Dessau (1686-1750). El matrimoni va tenir cinc fills:
* Frederica Dorotea (1736-1798), casada amb Frederic II Eugeni de Württemberg (1732-1797)
* Anna Elisabet (1738-1820), casada amb August Ferran de Prússia (1730-1813).
* Jordi Felip (1741-1742)
* Filipina Augusta (1745-1800), casada primer amb Frederic II de Hessen-Kassel (1720-1785), i després amb el comte Jordi Ernest de Wintzingerode (1752-1834).
* Jordi Frederic (1749-1751).

## Bibliografia

* Schnitter, Helmut: Die ungleichen Schwestern, in: Ders. (Hrsg.): Gestalten um Friedrich den Großen. Biographische Skizzen, Bd. 1, Reutlingen 1991, S. 67-82.
* Rohdich, Walther: Friedrich Faszination. 200 Tage aus seinem Leben, Friedberg 1986, S. 45-48.
# Stanislas Sorel

Stanislas Sorel (1803, Putanges, França; 18 de març de 1871, París) va ser un enginyer francès fill d'un rellotger pobre .
Sorel va obtenir una patent el 10 de maig de 1837 per un mètode de "galvànic" per protegir el ferro de la corrosió donant-li capes de zinc fos o cobrint-lo ambpintura galvànica. Va ser el precursr del modern procés d'acer galvanitzat.
El 1867, Sorel va fer una nova forma de ciment combinant òxid de magnesi i clorur de magnesi, s'anomenà ciment Sorel i es fa servir en la pedra artificial i en ivori artificial (per exemple, enas it is known has been used for grindstones, til les boles de billar). És més resistent que el ciment Portland, però no s'aplica en la construcció.

## Referències

* Beach, Alfred Ely. The Science Record. Munn, 1872, p. 382.
* White, Alfred Holmes. Engineering Materials. McGraw-Hill, 1948.
# Supercopa d'Espanya de futbol 1993

La Supercopa d'Espanya de 1993 va ser un matx de futbol espanyol a dos partits jugat el 2 de desembre i el 16 de desembre de 1993. El van disputar el Reial Madrid, que va ser guanyador de la Copa d'Espanya 1992–93, i el FC Barcelona, que va guanyar la Lliga espanyola 1992–93. El Reial Madrid va guanyar 4–2 en el global.

## Detalls del matx
### Anada

| Real Madrid | 3–1 | FC Barcelona |
| Alfonso 35', 89' Zamorano 55' | | Stoítxkov 17' |

### Tornada

| FC Barcelona | 1–1 | Real Madrid |
| Bakero 65' | | Zamorano 21' |

## Campió

* Campió de la Supercopa d'Espanya 1993
* Reial Madrid 4t títol

## Referències

* Llista de finals de la Supercopa 1993 RSSSF.com

## Vegeu també

* El Clàssic
# Stroítel

Stroítel - Строитель (rus) - és una ciutat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia.

## Referències

* ↑ «Cities & towns of Russia».
# Swiderià

Swiderià és el nom d'una cultura del Paleolític superior originària de la zona de l'actual Polònia i indrets circumdants. El lloc més representatiu és Swidry Wielkie. El swiderià és reconegut com una cultura particular que es va desenvolupar a les dunes de sorra properes a les glaceres. Rimantiene (1996) va examinar la relació entre swideriense i el solutrià, i va concloure que la influència solutriana va ser «important, encara que indirecta», per contrast amb el complex cultural de Bromme-Ahrensburg (cultura Lyngby), que va introduir el terme Magdalenià Bàltic per incloure tots els grups del nord europeu de finals del paleolític, que tenen un origen comú a l'Aurinyacià.
La cultura swideriana exerceix un paper central en la transició del paleolític al Mesolític. En general s'accepta que la majoria de la població swideriense va emigrar (cap al 10000 aC. - 9500 aC.) al nord-est, després de la retirada de la tundra, després del Dryas recent.
Sorokin (2004) rebutja la hipòtesi de «contacte» per a la formació de la cultura de Kunda i aferma el seu origen en la migració estacional de la població swideriense propis de la frontera entre el Plistocè i l'Holocè, quan l'existència humana es basava en la caça de rens. Molts dels llocs més arcaics del Mesolític a Finlàndia són post-swideriense. Pel que fa a Escandinàvia, l'opinió generalitzada és que l'assentament més antic al nord de la costa noruega procedeix de la cultura de Fosna.

## Referències

* ↑ BROMMIAN (LYNGBY) FINDS IN LITHUANIA - Egidijus Šatavičius, The Lithuanian Institute of History, 2006. «Enllaç».
* ↑ On the Genesis of Kunda Culture. A. Sorokin's Hypothesis. Comments - Tomas Ostrauskas «Enllaç».
* ↑ Takala, Hannu 2004: The Ristola Site in Lahti and the Earliest Postglacial Settlement of South Finland. Lahti: Lahti City Museum. ISBN 951-849-573-4

## Vegeu també

* Cultura de Kunda
* Cultura de Narva
* Llengües uralianes
# Swietno

Swietno era una vila de la Gran Polònia, prop de la frontera amb Silèsia. Durant la insurrecció polonesa del gener del 1919 a la zona, amb combats entre les restes de l'exèrcit alemany i els nacionalistes polonesos, un sacerdot luterà alemany anomenat Emil Hegmann va proclamar la república i la neutralitat del seu territori buscant evitar la incorporació de la comarca, de majoria alemanya, a Polònia. La bandera utilitzada fou la bandera imperial alemanya.
La república fou ocupada pels alemanys el 10 d'agost del 1919 i annexionada el 20 del mateix mes.

## Referències

* ↑ «Powstanie Wielkopolskie – niezwykłe historie. Republika Świętno» (en polonès). wielko polska ciekawie, 18-12-2019. [Consulta: 17 setembre 2022].
# Sòpater de Pafos

Sòpater de Pafos (Sopater, Σώπατρος) fou un escriptor grec que va escriure parodies i comèdies burlesques (φλυακογράφος), i va viure al temps d'Alexandre el Gran fins al regnat de Ptolemeu II (segons Ateneu de Naucratis) és a dir des de vers el 323 aC al 282 aC. Ateneu l'esmenta sovint i dona una llista de les seves obres, la mateixa que també apareix a Suides:
* Βακχίς
* Βακχίδος γάμος
* Βακχίδος μνηστῆρες
* Γαλάται
* Εὐβονλοθεόμβροτος
* Ἱππόλυτος
* Κνιδία
* Μύσται
* Μυστάκου Θητίον
* Νεκυία
* Ὀρέστης
* Πύλαι
* Σίλφαι
* Φακῆ
* Φυσιόλογος

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Susarió

Susarió (en llatí Susarion, en grec antic Σουσαρίων), fill de Filí, fou un poeta grec al que s'atribueix l'origen de la comèdia àtica.
Es creu que era nadiu de Tripodiskos, un llogaret de la Megàrida, des d'on va emigrar a l'Àtica i es va establir al llogaret d'Icària, un poblet famós pel culte a Dionís, segons diu Ateneu de Nàucratis. Aristòtil, confirmant aquesta opinió diu que la invenció de la comèdia la reivindicaven els megarians. Sembla que abans del temps de Susarió, la pràctica a Icària i a altres pobles àtics, feien només una gran festa on intervenien els bufons, un tret característic de les festes de Dionís. Susarió va ser el primer que va regular aquesta mena d'espectacles, establint les bases de la comèdia. Com que la comèdia megàrica va florir a l'entorn del 600 aC en endavant, es creu que va ser introduïda per Susarió a l'Àtica en una data entre el 580 aC i el 564 aC. Plutarc en dona constància.
Sembla que la comèdia megàrica consistia principalment en bromes personalitzades gruixudes i àcides, on el bufó tenia via lliure. Aquest personatge va seguir vigent fins molt després que la comèdia àtica, la seva successora, s'hagués convertit en una obra més refinada. Es creu que a les comèdies de Susarió hi participaven també les facècies dels bufons. Però gràcies a ell, es va fer un gran avenç en els personatges de les obres, que ara per primera vegada, mereixien aquest nom. Va introduir un canvi que marcava la diferència entre un exercici no regulat de l'enginy i una composició ordenada, ja que va ser el primer que va adoptar la forma mètrica en el llenguatge de la comèdia (τῆς ἐμμέτρου κωμᾡδίας ἀρχηγὸς ἐγένετο).
Les millores de Susarió en les seves farses no incloïen cap actor individual ni una trama regular, però probablement substituïen amb composicions mètriques les antigues manifestacions satíriques del cor, normalment improvisades. Només es recitaven i no estaven pensades per ser escrites ni publicades. Però aquestes actuacions no van agradar als atenencs, i no es van tronar a repetir fins a vuitanta anys després de l'època de Susarió, tornades a introduir pels poetes còmics Evetes, Euxènides d'Atenes i Mil.

## Referències

* ↑ Aristòtil. Poètica III,5
* ↑ Susarion a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 948

## Vegeu també

* Teatre de l'Antiga Grècia
# Susanne Linke

Susanne Linke (Lüneburg, 1944) és una ballarina i coreògrafa de dansa contemporània, considerada una de les pioneres i desenvolupadores de la dansa-teatre.
Va començar a estudiar dansa l'any 1964 amb Mary Wigman. En 1967 va continuar la seva formació a la Folkwang-Hochschule d'Essen amb Pina Bausch. De 1970 a 1973 va formar part del Folkwang Studio, sota la direcció de Pina Bausch, al començament com a ballarina i també començant a crear les seves pròpies coreografies. Va dirigir algunes gires internacionals de les seves coreografies i de 1975 a 1985 va dirigir el Folkwang Tanzstudio.
Ha treballat de coreògrafa per companyies com la José Limón Company de Nova York, el grup de recerca coreogràfica de l'Òpera de París (GRCOP) i el Nederlands Dans Theater. Ha estat directora de dansa-teatre al Theater Bremen, i cofundadora i directora del Choreographisches Zentrum d'Essen. Ha creat diverses companyies de dansa pròpies.

## Coreografies

Algunes de les seves coreografies principals són:
* 1975: Danse funèbre
* 1976: Puppe
* 1978: Trop Tard, Die Nächste bitte i Wandlung
* 1980: Im Bade wannen i Wowerwiewas
* 1981: Flut i Frauenballett
* 1982: Es schwant i Wir können nicht alle nur Schwäne sein
* 1984: Bakchen von Euripides, Orient-Okzident
* 1986: Egmont, bitte
* 1987: Humanos Affectos amb Dore Hoyer, que Linke va conéixer a l'escola de Wigman
* 1988: die Duos Affekte
* 1990: Affekte/Gelb
* 1991: In Ruhr-Ort
* 2007: Steps - Reconstruction and Passing
* 2008: Kaikou-Yin (Transmigration)

## Bibliografia

* Susanne Schlicher, Teatre-dansa: tradicions i llibertats: Pina Bausch, Gerhard Bohner, Reinhild Hoffmann, Hans Kresnik, Susanne Linke; Barcelona: Institut del Teatre, 1993 (català)

## Enllaços externs

* Susanne Linke: 50 choreographers of contemporary dance a l'Institut Goethe (anglès) (alemany)
# Teatre romà de Volterra

El Teatre romà de Volterra va ser descobert en els anys 50 del segle xx, a partir d'unes excavacions realitzades a la localitat de Vallebuona. Situat a Volterra, (Toscana), el monument es pot datar a finals del segle I a C. i la seva construcció va ser finançada per la família rica de Volterra Caecina. El teatre va ser parcialment excavat al pendent natural d'una alçada similar a la del teatre grec. Al final del tercer segle, el teatre va ser abandonat i a la rodalia s'hi instal·la una planta tèrmica. Anualment, s'hi fa un festival de teatre romà.

## Enllaços externs

* Pàgina web del Festival de Teatre romà de Volterra. Arxivat 2009-07-15 a Wayback Machine.
# Can Caselles (les Llosses)

Can Caselles és una obra de les Llosses (Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta quadrada amb teula de dues vessants i consta planta baixa, dos pisos i golfes. A la construcció originària s'hi han adossat dos cossos més a la part de ponent, un cobert amb teulada de dues vessants (nord-sud), i un altre cobert, adossat al primer amb teulada cap a ponent. La planta baixa està integrada per estables i magatzems, mentre que els pisos superiors són destinats a l'habitatge. La façana principal és la sud i és procedida d'una espaiosa era amb cairons. Tanca l'era per la part sud un graner de dimensions considerables.

## Història

La construcció original data del segle xviii però ha estat objecte d'importants reformes al llarg de la seva existència. És digne de menció la restauració duta a terme els darrers anys conscients en el canvi de la teulada i remodelatge de les façanes. Per bé que actualment no està habitada, al seu aspecte és bo. La casa està en oferta de lloguer com a explotació ramadera.

## Referències

* 1 2 «Can Caselles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Cantó de Vila Amblard

El cantó de Vila Amblard és un cantó francès del departament de la Dordonya, situat al districte de Brageirac. Té 17 municipis i el cap és Vila Amblard.

## Municipis

* Beuregard e Bassac
* Belesmas
* Camp Sègret
* Clarmont de Beuregard
* Dovila
* Gleisa Nueva d'Eissac
* Eissac
* La Vaissièra
* Maurencs
* Montanhac de Cremsa
* Sent Jòrgi de Montclar
* Sent Alari d'Estiçac
* Sent Joan d'Estiçac
* Sent Joan d'Eiraud
* Sent Júlian de Cremsa
* Sent Martin dei Combas
* Vila Amblard

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-1988 | Henry de Montferrand | RPR |
| 1988- | Jean Fourloubey | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 5.248 | 4.823 | 4.628 | 4.779 | 4.967 | 5.058 | 5.436 |
# Puigcabrer

El Puigcabrer és una muntanya de 524 metres que es troba entre els municipis de la Riba, Valls i Montblanc, a la comarca de l'Alt Camp. Al mateix cim està situada la Torre del Petrol.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].