OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fresnes

«Fresnes» té aquests significats:
* Fresnes (Costa d'Or), municipi al departament de la Costa d'Or (Borgonya - Franc Comtat, França)
* Fresnes (Loir i Cher), municipi al departament del Loir i Cher (França)
* Fresnes (Val-de-Marne), municipi al departament de la Val-de-Marne (França)
* Fresnes (Yonne), municipi al departament del Yonne (Borgonya - Franc Comtat, França)
* Fresnes-sur-Apance, municipi al departament de l'Alt Marne (Gran Est, França)
* Fresnes-sous-Coucy, municipi al departament de l'Aisne (regió d'Alts de França, França)
* Fresnes-sur-Marne, municipi al departament de Sena i Marne (regió d'Illa de França, França)
* Fresnes-Mazancourt, municipi al departament del Somme (Alts de França)
* Fresnes-au-Mont, municipi al departament del Mosa (Gran Est, França)
* Fresnes-lès-Montauban, municipi al departament del Pas de Calais (Alts de França)
* Fresnes-sur-Escaut, municipi al departament del Nord (Alts de França)
* Fresnes-en-Saulnois, municipi al departament del Mosel·la (Gran Est, França)
* Fresnes-en-Tardenois, municipi al departament de l'Aisne (Alts de França)
* Fresnes-Tilloloy, municipi al departament del Somme (Alts de França)
* Fresnes-en-Woëvre, municipi al departament del Mosa (Gran Est, França)
* Cantó de Fresnes, antic cantó al districte de L'Haÿ-les-Roses (departament de Val-de-Marne, França)
* Cantó de Fresnes-en-Woëvre, cantó al districte de Verdun (departament del Mosa, França)
# Medalla del 40è Aniversari de les Forces Armades Soviètiques

La Medalla commemorativa del 40è aniversari de les Forces Armades Soviètiques (rus: Юбилейная медаль «40 лет Вооружённых Сил СССР») és una medalla soviètica, creada per Nikita Khrusxov i instituïda mitjançant el Decret de la Presidència del Soviet Suprem de l'URSS del 18 de desembre de 1957, en la commemoració del 40è aniversari de les Forces Armades de l'URSS. La regulació, disseny i descripció de la medalla van ser publicades a la Gaseta del Soviet Suprem de l'URSS nº.27 de 1957.
Va ser atorgada als mariscals, generals, almiralls, oficials, sots-oficials, soldats i tropa que el 23 de febrer de 1958 figurin als quadres de l'Exèrcit Soviètic, la Flota de Guerra, l'Exèrcit del Ministeri de l'Interior (MVD), l'Exèrcit i l'Exèrcit del Comitè de Seguretat de l'Estat (KGB).
Penja a l'esquerra del pit, i se situa després de la medalla commemorativa del 30è Aniversari de les Forces Armades de l'Exèrcit i l'Armada Soviètics.
L'autor de la medalla és el pintor V.I. Gogolin.
Juntament amb la medalla s'atorgava un certificat acreditatiu.
Després del traspàs del receptor, la medalla quedava en possessió de la família. Es va atorgar a unes 820.080 persones.

## Disseny

És fabricada en llautó, i té un diàmetre de 32mm.
A l'anvers apareix l'efígie de Lenin de perfil, mirant cap a l'esquerra. A la part inferior hi ha la inscripció "40" en mig d'una corona de branques de llorer i de roure.
Al revers apareix la inscripció "В ОЗНА МЕНОВАНИЕ СОРОКОВОЙ ГОДОВЩИНЫ" (En la commemoració de l'aniversari) al voltant de la medalla, i "ВООРЧЖЕННЫХ СИЛ СССР 1918-1958" (Forces Armades URSS 1918-1958) en quatre línies, i una petita estrella de 5 puntes a sota.
La medalla penja d'un galó pentagonal de seda grisa de 24 mm d'ample. Al centre hi ha 2 franges vermelles de 2mm, i a les puntes també hi ha una franja vermella de 2mm.

## Vegeu també

* Medalla del 20è Aniversari de l'Exèrcit Roig
* Medalla del 30è Aniversari de l'Exèrcit i l'Armada Soviètics
* Medalla del 50è Aniversari de les Forces Armades Soviètiques
* Medalla del 60è Aniversari de les Forces Armades Soviètiques
* Medalla del 70è Aniversari de les Forces Armades Soviètiques
# Los Montanyenchs

L'Agrupació Catalanista Los Montanyenchs fou creada el 15 de juny del 1898 per excursionistes esdevinguts activistes nacionalistes. Els caps foren Joaquim Maria Gay (president), Daniel Roig i Pruna (vocal), Jaume Arqué (secretari de la secció de propaganda) i Josep Maria Folch i Torres (secció literària), la majoria d'ells procedents d'altres associacions semblants, ja que no era incompatible la militància amb altres grups catalanistes. El juny del 1899 organitzaren una vetllada commemorativa a l'Ateneu de l'Eixample, amb 500 participants, on hi participà Domènec Martí i Julià. Fou una de les organitzacions convocants de l'onze de setembre del 1901 i el principal impulsor de l'Aplec Catalanista el 1903.

## Referències

* Jaume Colomer La temptativa separatista a Catalunya. Els orígens (1895-1917) (1895) Editorial Columna Assaig, Barcelona
# Litløya

Litløya (que significa "Petita Illa") és una petita illa dins la municipalitat de Bø al comtat de Nordland, Noruega. Forma part de l'arxipèlag Vesterålen a uns 6 quilometres (3.7 mi) al sud-oest de la vila de Bø a la costa de l'illa Langøya. Fa 0,67 km² i és coneguda pel far de Litløy situat a la part occidental de l'illa. El seu punt més alt és 103-metre (338 ft) «Litløytinden».

## Història

Des de l'Edat Mitjana fins al segle xx, junt amb la veïna Gaukværøya, va ser un port de mar ocupat i centre dels pescadors locals.
El 1865 tenia 71 habitants. La pesca del baccallà i el seu comerç era l'activitat més important. El 1895, hi havia registrats 875 pescadors a Litløya i Gaukværøya.
A partir de la dècada de 1950 aquesta illa va quedar virtualment deshabitada i només hi quedà el farer.

## Atraccions

Hi ha una cova a Litløya, anomenada «Trollhola» que significa cova del troll.

## Referències

* ↑ «Litløy: Handelssted med stor trafikk fra 1800-årene til 1918» (en norwegian). Kuling. Arxivat de l'original el 2011-07-23. [Consulta: 23 desembre 2017].
* ↑ Various articles in the annual historical publication «Bøfjerdinga» (in Norwegian)
* ↑ Elvik, Arve. Fra Litløya til Skårvågen (en norwegian). 2. Bø kommune, 2009.
* ↑ «Littleisland lighthouse».
* ↑ «Ut på tur, aldri sur» (en norwegian). Nordland County. Arxivat de l'original el 2011-07-19. [Consulta: 23 desembre 2017].
# Campagnatico

Campagnatico és un municipi situat al territori de la província de Grosseto, a la regió de la Toscana (Itàlia).
Campagnatico limita amb els municipis d'Arcidosso, Cinigiano, Civitella Paganico, Grosseto, Roccalbegna, Roccastrada i Scansano.
Pertanyen al municipi les frazioni d'Arcille, Marrucheti i Montorsaio

## Galeria

* Colonne della Sabatina
* Montorsaio

## Referències

* ↑ Comune di Campagnatico - Statuto.
# Tirà crestat de La Sagra

El tirà crestat de La Sagra (Myiarchus sagrae) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos oberts de les Bahames, Cuba, illa de la Juventud i Grand Cayman.

## Referències

* ↑ «Tirà crestat de La Sagra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# FLF

FLF té els següents significats:
* Federació Luxemburguesa de Futbol, màxim òrgan rector del futbol a Luxemburg
* Fundación La Fuente, institució cultural per al foment de la lectura de Xile
* Fragata La Fayette, fragata lleugera furtiva desenvolupada a França
* Autobomba aeroportuària (del seu nom en alemany FlugfeldLöschFahrzeug), vehicle de bombers especialitzat en recintes aeroportuaris
# Fresneda de la Sierra

Fresneda de la Sierra és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Juan-Carlos Cañizares Martínez | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Juan-Carlos Cañizares Martínez | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Los Montes

Los Montes de Granada són una extensa comarca muntanyenca que s'estén en el límit nord de la província de Granada, en la solana de la serres subbètiques, sobre una franja de més de 2.000 km² compresa entre la Serra de Loja (O) i el Passadís de Pozo⊅ Alcón (E). Limita al nord amb la província de Jaén, a l'est amb la Vall del Guadiana menor i Passadís de Pozo Alcón, al sud amb la Vall del Genil i a l'oest amb la carretera de Còrdova. Es tracta d'una unitat geogràfica ben diferenciada, amb predomini de la muntanya mitjana. La comarca de les Forests Orientals està situada en la part nord-oriental, ocupant una mica més de 1.400 km², que s'estenen des dels rius Fardes i Guadiana Menor fins al riu Frailes. El seu principal sistema muntanyenc, situat a l'Est, és Sierra Arana, un doble alineament calcari anticlinal de 30 km de longitud, amb una altitud mitjana de 1.200 msnm, sent la seva cota més alta és el Turó o Penyal de la Cruz, amb 2.030 msnm.

## Municipis

* Alamedilla
* Alicún de Ortega
* Benalúa de las Villas
* Campotéjar
* Colomera
* Dehesas de Guadix
* Dehesas Viejas
* Deifontes
* Domingo Pérez de Granada
* Gobernador
* Guadahortuna
* Iznalloz
* Montejícar
* Montillana
* Morelábor
* Pedro Martínez
* Píñar
* Torre-Cardela
* Villanueva de las Torres.
Se subdivideix en la subcomarca d'Iznalloz (capital comarcal), en la zona de transició amb la part occidental, i la subcomarca de Pedro Martínez més cap a l'Est. Destaca un paisatge dominat pels pujols amb agricultura tradicional, amb herbacis majorment, juntament amb la muntanya i algunes llomes amb vegetació natural i repoblada, encara que també conreades (sobretot cap a l'Oest, on apareix un major nombre de cultius lenyosos). Existeixen igualment algunes planes irrigades (rius Cubillas i Guadahortuna).
Tots els nuclis de població de la comarca es troben per sobre dels 630 msnm i 14 d'ells superen els 1.000. La mitjana és de 942,2; sent Villanueva de las Torres qui s'assenta sobre menor altura (633 m) i Torre Cardela (1.217) la qual ho fa sobre la major. D'acord amb el seu relleu i la proximitat del mar, compta amb un clima mediterrani-continental, que presenta elements d'influència mediterrània semblants a zones com la llevantina, juntament amb altres més propis de l'altiplà central. Es produeixen hiverns llargs i freds i, en l'extrem, estius igualment llargs i calorosos. Les precipitacions són escasses (menys de 600 l) i de distribució desigual, descendint d'oest a est: 700 mm/any a Iznalloz, 300 mm/any a Pedro Martínez. La temperatura mitjana anual és de 15 °C, oscil·lant entre els 6 a 7 °C al gener i els gairebé 26 °C de mitjana al juliol.

## Enllaços externs

* Web no oficial de Montillana Arxivat 2016-10-06 a Wayback Machine.
* Montes Orientales de Granada
# Gas Bose

Un gas ideal de Bose és una fase mecànica quàntica de la matèria, anàloga a un gas ideal clàssic. Està compost per bosons, que tenen un valor enter de spin i compleixen les estadístiques de Bose-Einstein. La mecànica estadística dels bosons va ser desenvolupada per Satyendra Nath Bose per a un gas fotòn, i estesa a partícules massives per Albert Einstein, que es va adonar que un gas ideal de bosons formaria un condensat a una temperatura prou baixa, a diferència d'un gas ideal clàssic. Aquest condensat es coneix com a condensat de Bose-Einstein.
Els bosons són partícules de mecànica quàntica que segueixen les estadístiques de Bose-Einstein, o equivalent, que posseeixen un espín sencer. Aquestes partícules es poden classificar com a elementals: són el bosó de Higgs, el fotó, el gluó, el W/Z i l'hipotètic gravitó; o compost com l'àtom d'hidrogen, l'àtom de $^{16}$O, el nucli de deuteri, mesons, etc. A més, algunes quasipartícules en sistemes més complexos també es poden considerar bosons com els plasmons (quanta d'ones de densitat de càrrega).
El primer model que va tractar un gas amb diversos bosons, va ser el gas de fotons, un gas de fotons, desenvolupat per Bose. Aquest model condueix a una millor comprensió de la llei de Planck i la radiació del cos negre. El gas fotonic es pot expandir fàcilment a qualsevol tipus de conjunt de bosons sense massa que no interactuen. El gas fonònic, també conegut com a model Debye, és un exemple on els modes normals de vibració de la xarxa cristal·lina d'un metall, es poden tractar com a bosons sense massa efectius. Peter Debye va utilitzar el model de gas fonó per explicar el comportament de la capacitat calorífica dels metalls a baixa temperatura.
Un exemple interessant d'un gas Bose és un conjunt d'àtoms d'heli-4. Quan un sistema de $^4$ àtoms d'He es refreda a una temperatura propera al zero absolut, hi ha molts efectes mecànics quàntics. Per sota dels 2,17 kelvins, el conjunt comença a comportar-se com un superfluid, un fluid amb una viscositat gairebé nul·la. El gas Bose és el model quantitatiu més senzill que explica aquesta transició de fase. Principalment, quan un gas de bosons es refreda, forma un condensat de Bose-Einstein, un estat on un gran nombre de bosons ocupen l'energia més baixa, l'estat fonamental i els efectes quàntics són macroscòpicament visibles com la interferència d'ones.

## Referències

* ↑ «5.6: The Ideal Bose Gas» (en anglès). https://phys.libretexts.org,+21-07-2019.+[Consulta: 1r maig 2023].
* ↑ Fetter, Alexander L.; Foot, Christopher J. Chapter 2 - Bose Gas: Theory and Experiment (en anglès). 5. Elsevier, 2012, p. 27–67.
* ↑ «statistical mechanics - Chemical potential of a Bose gas» (en anglès). https://physics.stackexchange.com.+[Consulta: 1r maig 2023].
* ↑ «statistical mechanics - Understanding the behaviour of an interacting Bose gas» (en anglès). https://physics.stackexchange.com.+[Consulta: 1r maig 2023].
# Tirà crestat apical

El tirà crestat apical (Myiarchus apicalis) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc àrid, clars i matoll àrid als turons del centre i sud-oest de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Tirà crestat apical». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Falta (psicoanàlisi)

"Falta" (en francès, manque) és un concepte de la teoria psicoanalítica de Jacques Lacan referit a diferents dimensions de la relació del subjecte amb el desig. En el seu seminari VIII Le transfert (1960-61), Lacan estableix que la falta és el que ocasiona el sorgiment del desig. No obstant això, "manca", en primera instància, designava la falta en l'ésser: el que es desitja és l'ésser mateix. "La manca és la falta de ser pròpiament parlant. No és la manca d'això o allò [...]" (seminari "El jo en la teoria de Freud"). En "L'adreça de la cura i els principis del seu poder" (Écrits), l'autor argüeix que el desig és la metonímia de la manca de ser (manque à être): la falta de ser del subjecte està en el nucli de l'experiència analítica i el camp mateix en què la passió del neuròtic es desplega. En "Comentaris guia sobre la sexualitat femenina", Lacan contrasta la manca de ser, relacionada amb el desig, amb la manca de tenir (manque à avoir), la qual es relaciona amb la demanda. En la seva obra L'anti-Èdip, Gilles Deleuze i Félix Guattari postulen que el desig no procedeix de la manca, sinó que és una força productiva en si mateixa.

## Tipus de falta

En el seu seminari La relation d'objet, Lacan distingeix entre tres tipus de falta, segons la naturalesa del que manca. La primera és la castració simbòlica i el seu objecte relacionat és el fal·lus imaginari. La segona és la frustració imaginària i el seu objecte relacionat és el pit real, subjectivament valorat. El tercer tipus de falta és la privació real i el seu objecte relacionat és el fal·lus simbòlic. Els tres agents corresponents són el pare real, la mare simbòlica i el pare imaginari. D'aquestes varietats de manca, la castració simbòlica és la més important per a la cura, per tractar-se, en la teoria lacaniana, de la manca constitutiva, fundacional, del subjecte.
Els tres tipus de falta conceptualitzats per Lacan :
| AGENT | MANCA | OBJECTE |
| Pare real | Castració simbòlica | Fal·lus imaginari |
| Mare simbòlica | Frustració imaginària | Pit real |
| Pare imaginari | Privació real | Fal·lus simbòlic |
És en La relation d'objet que Lacan introdueix el símbol algebraic de l'"altre barrat", i la falta ve a designar la manca del significant en l'altre. No importa quants significants s'agreguin a la cadena significant, la cadena estarà sempre incompleta, perquè és mancada del significant que la podria completar. El significant faltant és, llavors, constitutiu del subjecte.

## Fonts

* The Seminars of Jacques Lacan.
* An Introductory Dictionary of Lacanian Psychoanalysis - Dylan Evans.
* FiloXarxa Diccionari enciclopèdic de filosofia: autors, conceptes, textos.
* The University of Chicago: Theories of Media: Keywords Glossary: Symbolic, Real, Imaginary.
Viccionari
# Lo Puòg

Lo Puòg (en francès Le Puech) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Eraui a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Gagea

Gagea és un gènere de nombroses espècies que floreixen en la primavera i pertanyen a la família Liliaceae, trobant-se a Europa i Àsia occidental. El seu nom ret homenatge al naturalista anglès Sir Thomas Gage. Van ser descrites originalment com a espècies d'Ornithogalum.
La correcta determinació de la multitud d'espècies del gènere Gagea en basa principalment en caracters vegetatius dels bulbs i les fulles basals. És un gènere força complex on hi ha bastantes formes intermedies que poden portar fàcilment a confusió. A continuació hi ha el llistat dels taxons descrits a la península Ibèrica segons el criteri de Flora Ibèrica, amb les equivalències (quan s'escau) amb els descrits a la Flora dels Països Catalans. També hi ha alguna indicació geogràfica de les espècies presents als Països Catalans.

## Algunes espècies

Gagea bohemica (Zauschn.) Schult. & Schult. fil.
Gagea dubia A. Terracc.
Gagea foliosa subsp. durieui (Parl.) G. López (=G. durieui Parl.): Alacant i Illes Balears
Gagea foliosa subsp. ellyptica A. Terracc.
Gagea foliosa subsp. nevadensis (Boiss.) O. Bolòs, Masalles & Vigo
Gagea lacaitae A. Terracc.(=G.foliosa subsp. foliosa (J. Et C. Presl.) Schultes): Plana de Lleida i Girona
Gagea liotardii (Sternb.) Schult. & Schult. fil. (=G.fragifera (Vill.) E.Bayer): Pirineus
Gagea lutea (L.) Ker Gawl.: Pirineus
Gagea mauritanica Durieu: Illes Balears
Gagea pratensis (Pers.) Dumort.: Pirineu Oriental, Andorra
Gagea reverchonii Degen (=G.lutea subsp. burnatii (Terrac) Lainz): València, Castelló, Girona
Gagea soleirolii F.W. Schultz: Pirineu central, Andorra
Gagea villosa (M. Bieb.) Sweet: camps de cereals, des dels Pirineus al Nord de València.
Gagea wilczekii Braun-Blanq. & Maire: Alacant

## Referències

* ↑ Ginés López González, (g.Gagea). «Gagea». A: CSIC. Flora iberica (en castellà). Madrid: Real Jardín Botánico, 1986-2012 [Consulta: 23 març 2024].
* ↑ Oriol de Bolòs i Josep Vigo. Flora dels Països Catalans. Barcelona: Ed. Barcino, 1995, p. Vol.IV, pàg.73. ISBN 84-7226-698-2.
# Llemosí

«Llemosí» té aquests significats:
* Lingüística:
** Llengua llemosina, nom històric del català
** Occità llemosí: Dialecte de l'occità.
* Topònims:
** Llemosí (regió occitana), regió històrica d'Occitània.
** Llemosí (antiga regió administrativa francesa), antiga regió administrativa francesa.
** Marca llemosina, territori del nord del Llemosí.
** Comtat del Llemosí, jurisdicció feudal d'Aquitània.
# Tirà crestat d'Ober

El tirà crestat d'Ober (Myiarchus oberi) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos clars de les Petites Antilles, des de Saint Christopher i Barbuda cap al sud fins Saint Lucia, excepte Montserrat.

## Referències

* ↑ «Tirà crestat d'Ober». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Farandola

La farandola és una dansa provençal d'origen antic, en la qual els ballarins, molts en nombre, formen una llarga cadena que avança serpentejant darrere d'un tocador de flabiol i tamborí. El seu compàs és de 6/8 i el moviment és viu. El 1724 es va editar un anunci al Mercure de France que anunciava l'èxit d'una contradansa nova "la farandoulle" sobre un aire provençal molt viu. Ha estat utilitzada pels compositors en diverses ocasions : a "Mireille" de Gounoud hi ha una farandola a cor, també en "L'Arlesiana" de Bizet una farandola per orquestra i a París es va representar el 1883 un ballet de T.Dubois titulat "La Farandole".
Tot i ser original de Provença ha estat també popularitzada en localitats catalanes dels Pirineus Orientals.
| « | Viva, viva la França; viva, viva París; ballarem la farandola en despit d'en Berenguer. Charles X nous a promis de faire égourger tout Paris. | » |

## Referències

* ↑ Video: Georges Bizet: L'Arlésienne-Suite – Farandole.
* ↑ Jaquetti, Palmira; Massot i Muntaner, Josep. Obra del Cançoner popular de Catalunya: Memòries de missions de Recerca. L'Abadia de Montserrat, 2006, p.279. ISBN 8484158578.

## Enllaços externs

* MTCN : Musique traditionnelle du comté de Nice
* The Sleeping Beauty Ballet (Tchaikovsky) -Act II: "The Vision": XII. Scene & XIII. Farandole. Youtube
# Garra nasuta

Garra nasuta és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia, sud de la Xina, Vietnam i Tailàndia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Menon, A.G.K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
* ↑ Doi, A., 1997. A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia. Jap. J. Ichthyol. 44(1):1-33.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lo Puèi de Velai

Lo Puèi de Velai ([luˈpœj ðə vəˈlaj], en francès i oficialment Le Puy-en-Velay), és una ciutat de França, capital del departament de l'Alt Loira, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. És la capital de la comarca occitana del Velai. Està situada a la vora del riu Bòrnha, afluent del riu Loira. Està dominada per la Roca Cornelha, que conté una monumental imatge de la Mare de Déu.

## Economia

És una ciutat eminentment industrial, amb indústries alimentàries i de licors, i també de la confecció. Són famoses, sobretot, les puntes de coixí, conegudes des de l'edat mitjana, que tingueren una gran anomenada als segles xvii i XVIII i, posteriorment, a partir del 1830, amb la introducció de nous models; al segle xx el treball de les puntes és fet gairebé tot a màquina.

## Història

Habitada antigament pel poble dels vellaves, als seus voltants els romans fundaren el poblat d'Anicum, organitzat com a seu de bisbat ja en el segle iii. Fou una ciutat de pelegrinatges durant l'edat mitjana, com el que va fer, el 950 o 951, Godescalc, bisbe de Lo Puèi de Velay, a Santiago de Compostel·la. Molts tractadistes han vist una influència mossàrab en la decoració del santuari de la Mare de Déu del Puèi (Nòstra Dòna de Lo Puèi), obra primitiva a la qual hom afegí una nau romànica cupulada al segle XII; conté un claustre carolingi amb afegits romànics posteriors i pintures romàniques que representen sant Miquel amb les vestidures imperials, i guarda la Bíblia carolíngia de Teodulf. La ciutat inclou també l'església de Sant Laurenç (s. XIII) i nombroses cases antigues, romàniques i gòtiques.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Puèi de Velay Arxivat 2010-04-10 a Wayback Machine..
* Oficina de turisme de Puèi de Velay Arxivat 2018-04-18 a Wayback Machine..
* Informacions locals Arxivat 2020-11-25 a Wayback Machine..
* Communauté d'agglomération du Puy-en-Velay.