OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Salvador Cabeza de León

Salvador Cabeza de León (Betanzos, 4 de febrer de 1864 - Santiago de Compostel·la, 20 de maig de 1934) fou un destacat galleguista, professor i polític gallec.

## Trajectòria

Membre de la Joventut Catòlica, fou un carlista convençut. Es llicencià en dret a la Universitat de Santiago de Compostel·la en 1884. Amic d'Alfredo Brañas, de qui fou professor auxiliar, fins a obtenir la seva pròpia càtedra de Dret Internacional el 1903. Després de la dimissió presentada per Francisco Piñeiro Pérez, fou elegit provisionalment alcalde de Compostel·la el dia 30 de novembre de 1910, fins a la seva presa de possessió efectiva el 20 de febrer de 1911, després que Piñeiro reconfirmés la seva renúncia dies abans. Romandria en el càrrec fins al 1914. També fou degà de la Facultat de Dret.
En novembre de 1890 participà en la constitució de l'Associació Regionalista Gallega que presidí Manuel Murguía, i en la Lliga Gallega de Santiago. Fou soci fundador de la Real Academia Galega. El 1919 s'integrà en la Irmandade da Fala de Compostel·la i fou elegit vocal del Comité Compostelán da Asociación Española para o Progreso das Ciencias. El 1925 passà a ocupar la presidència del Seminario de Estudos Galegos, que no abandonà fins a la seva mort.
Morí el 1934, a punt de jubilar-se.

## Referències

* ↑ El Eco de Santiago, 2-1-1914, p. 1.
* ↑ Salvador Cabezas de León Arxivat 2016-03-28 a Wayback Machine. al Diccionario de Catedráticos Españoles de Derecho
* ↑ El Compostelano, 22-6-1920. La presidència l'ocupava Lino Torre Sánchez-Somoza i els altres vocals eren Máximo de la Riva García, Marcelino Blanco de la Peña i Eugenio Labarta, i com a secretaris Ruperto Lobo Gómez i Antonio García Varela.
* ↑ El León del Estatuto del 36 Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine. (castellà)
# Salari mínim al Canadà

El salari mínim al Canadà és el salari interprofessional mínim que pot cobrar un treballador en qualsevol lloc del país canadenc. Si bé és cert que al Canadà el govern federal regeix el salari mínim interprofessional a tot el país, cada província té la competència de regir el seu propi salari sempre que sigui més alt que el dictat pel govern federal. Anteriorment, la cambra de representants, havia instal·lat un salari mínim per tots els treballadors que residien al Canadà, tot i que això va ser abolit en entrar en vigor la nova constitució, l'any 1996. A part, la constitució del Canadà garanteix que qualsevol treballador que al·legui dificultats econòmiques greus, podrà optar a un salari més alt que el mínim regulat per llei.
Salaris mínims per territoris :
| Província o territori | Salari ($CAN) | Salari en Euros (€EUR) | Vigent des de | Comentaris |
| Alberta | 9,20$ | 6,70 € | Novembre 2011 | |
| Colúmbia Britànica | 10.25$ | 7,60 € | Abril 2012 | |
| Illa del Príncep Eduard | 9,00$ | 6,50 € | octubre 2010 | |
| Manitoba | 9,00$ | 6,50 € | octubre 2009 | |
| Nova Brunswick | 10$ | 7,40 € | Abril 2012 | |
| Nova Escòcia | 9,65$ | 7,00 € | octubre 2010 | Existeix un salari més baix per a gent sense experiència. |
| Nunavut | 10,00$ | 7,40 € | setembre 2008 | |
| Quebec | 10,00$ | 7,40 € | maig 2012 | El salari mínim augmenta sempre 25C$ cada any. |
| Ontario | 10,25$ | 7,60 € | Abril 2010 | |
| Saskatchewan | 9,25$ | 6,70 € | Abril 2009 | |
| Terranova i Labrador | 10,00$ | 7,40 € | juny 2010 | |
| Territoris del Nord-oest | 10,50$ | 7,80 € | abril 2011 | |
| Yukon | 9,50$ | 7 € | abril 2011 | |

## Referències

* ↑ «Current And Forthcoming Minimum Hourly Wage Rates For Experienced Adult Workers in Canada - Canada.ca» (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2017].
# Rudolf Schoeller

Rudolf Schoeller va ser un pilot de curses automobilístiques suís que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Rudolf Schoeller va néixer el 27 d'abril del 1902 a Düren, Alemanya i va morir el 7 de març del 1978 a Grabs, Suïssa.

## A la F1

Va debutar a la tercera temporada de la història del campionat del món de la Fórmula 1, la corresponent a l'any 1952, disputant el 3 d'agost el GP d'Alemanya, que era la sisena prova del campionat.
Rudolf Schoeller va arribar a participar en una única cursa puntuable pel campionat de Fórmula 1 formant part de la Ecurie Espandon, equip format pels pilots suïssos per disputar la F1.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Posició | Punts |
| 1952 | Ecurie Espadon | Ferrari | Ferrari | SUI | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE Ret | HOL | ITA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Salò

Salò [saˈlɔ] és un municipi italià d'una mica més de 10000 habitants de la província de Brescia, a la Llombardia.
Situada a la riba del llac de Garda, Salò és actualment una important localitat turística. Tanmateix, en el passat, del 23 de setembre de 1943 fins al 25 d'abril de 1945, va ser la capital de facto de la República Social Italiana (en italià, Repubblica di Salò). Inspirant-se en aquest esdeveniment històric, el director cinematogràfic Pier Paolo Pasolini rodà la seva última pel·lícula Salò o le 120 giornate di Sodoma.

## Llocs d'interès

* El duomo, és a dir la catedral, que conté a l'interior pintures d'artistes com Romanino, Moretto, Zenone Veronese i Paolo Veneziano. Hi ha, a més, frescos d'Antonio Vassilacchi.
* El barri antic i el seu passeig al llarg del llac.
* El Palau del podestà, ara ajuntament.
* El Parc Alto Garda Bresciano, espai natural protegit per la Regió de Llombardia.

## Galeria

* Badia de Salò
* Passeig al llarg del llac
* Panoràmica amb el Monte Baldo
* Columna amb el lleó de Sant Marc
# Salímetre

Un salímetre és un hidròmetre dissenyat per a determinar la concentració de sal, habitualment clorur de sodi, de les solucions aquoses.

## Referències

* ↑ «Salímetre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Equipament de laboratori de química :
# Ràdagast

Ràdagast el Bru (Radagast en la transcripció original anglesa) és un personatge fictici del llegendari de J.R.R. Tolkien. Apareix a El Senyor dels Anells i als Contes Inacabats, i és mencionat a El Hòbbit.
És un dels cinc istari o mags que els vàlar van enviar a la Terra Mitjana a vetllar pels fills de l'Ilúvatar. Juntament amb Sàruman, Gàndalf i els dos mags blaus, va arribar a les costes de la Terra Mitjana als voltants de l'any 1000 de la Tercera Edat.
El seu nom original a Vàlinor era Aiwendil, que significa "amic dels ocells" de quenya, i era un dels servents de Yavanna. A la Terra Mitjana es va enamorar de la kelvar i la olvar (flora i fauna), i anà a viure a Rhosgobel, a les valls de l'Ànduin, entre la vegetació i els animals salvatges. Era el més savi en totes les coses relacionades amb herbes i bèsties, i es deia que parlava les múltiples llengües dels ocells.
Va ser membre del Consell Blanc, que es constituí per plantar cara a Sàuron. A les reunions, però, la seva preocupació principal era protegir les plantes i els animals.
És mencionat a la part final de El Silmaríl·lion, i també a El Hòbbit on se'l descriu com un amic de Beorn i cosí de Gàndalf. A El Senyor dels Anells, Ràdagast és utilitzat per Sàruman perquè, sense saber-ho, l'ajudi a capturar Gàndalf. Tanmateix, també sense voler-ho l'ajuda a escapar-se en assabentar les àguiles de la seva situació.
Sobre Ràdagast, Tolkien escriu que va abandonar la seva missió com un dels mags en obsessionar-se amb els animals i les plantes. També escriu que no creu que la caiguda de Ràdagast sigui tan gran com la de Sàruman i que probablement se li permetria de tornar a les Terres Immortals.
El personatge de Ràdagast no apareix a la versió cinematogràfica de Peter Jackson d'El Senyor dels Anells però sí en la d'El Hòbbit.
# Santa Llúcia de l'Arboç

Santa Llúcia de l'Arboç, abans Sant Nazari de la Ganga, és una ermita del municipi de la Bisbal d'Empordà, situada a la Serra dels Perduts, a les Gavarres, a uns dos quilòmetres del poble de Sant Pol. El temple actual es va construir l'any 1717, format per una sola nau amb capelles laterals i absis poligonal, reforçada amb contraforts. A la llinda de l'entrada hi ha un escut amb la creu de la Bisbal i dos ulls, símbols de Santa Llúcia. El campanar és de cadireta, amb esferes de ceràmica de la Bisbal. Al costat de l'ermita hi ha restes de la casa de l'ermità, habitada fins a mitjan segle xviii.
L'ermita es va construir sobre un edifici més antic conegut com a Sant Nazari de la Ganga, que ja existia l'any 891, tot i que des del 1367 consta el culte a Santa Llúcia, que seria el principal a partir del segle XV. Pels volts del 13 de desembre, festivitat de Santa Llúcia, s'hi celebra un aplec popular.
Actualment aquesta ermita està consagrada a Santa Llúcia i a Sant Baldiri. Al fondal hi ha la Font de Santa Llúcia.

## Referències

* ↑ «Ermita de Santa Llúcia de l'Arboç (La Bisbal d'Empordà - Baix Empordà)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 10 desembre 2020].
* ↑ Badia i Homs, Joan «L'arquitectura de les esglésies, capelles i santuaris de les Gavarres». Revista del Baix Empordà, 1, 2003, pàg. 45.
* ↑ d'Empordà, Agenda de la Bisbal. «Aplec de Santa Llúcia - Aplec 2023 a l'Ermita de Santa Llúcia de l'Arboç | Agenda de la Bisbal d'Empordà». [Consulta: 16 desembre 2023].
* ↑ «Goigs a santa Llúcia de la seva ermita de La Bisbal d'Empordà». [Consulta: 2023].
* ↑ «Goigs a sant Baldiri de la seva ermita de La Bisbal d'Empordà». [Consulta: 2023].
* ↑ Sabater, Dani; Vicens, Jordi. Les Gavarres. 50 indrets amb encant.. ISBN 978-84-92811-89-2.
# Sander Helven

Sander Helven (Hasselt, Limburg, 30 de maig de 1990) és un ciclista belga, que fou professional del 2011 al 2016.

## Palmarès

* 2012
** 1r l'Omloop Het Nieuwsblad sub-23
** 1r la Romsée-Stavelot-Romsée
* 2014
** Vencedor d'una etapa a l'Étoile de Bessèges

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Sant Joan de Fòrcs

Sant Joan de Fòrcs (en francès Saint-Jean-de-Fos) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.

## Llocs d'interès

* Pont del Diable, pont romànic catalogat com a patrimoni de la Humanitat

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Sant Joan de Cornudell

Sant Joan de Cornudell és una petita església del municipi de Castellar de n'Hug (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La petita capella de Sant Joan de Cornudell està situada al nord-oest de Castellar de N'Hug encimbellada sobre un penya-segat imponent. Església de petites dimensions d'una sola nau allargada amb volta de canó reforçada amb arcs torals de grans dimensions. La zona de llevant, on es trobava l'absis; que és d'època moderna i degué substituir l'absis romànic. Destaquen els grans contraforts exteriors adossats al mur de migdia. La porta d'entrada es troba a en aquest mateix costat i és formada per doble arc de mig punt en degradació adovellat. La coberta és a dues aigües. Als peus, a ponent de l'edifici, hi ha un petit campanar d'espadanya. El parament és de pedres irregulars sense desbastar disposades en filades i conserva algunes traces d'opus spicatum.

## Història

El lloc de Cornudell és esmentat per primer cop el 938 quan l'abadessa Emma de St. Joan de les Abadesses comprà un alou dins del terme, prop del naixement del Lubrichatus, a l'indret anomenat vila cornutellas. De Cornudell prové una important família que trobem esmentada diverses ocasions en la documentació de la baronia dels Mataplana. El 1292 el senyor Mataplana concedí la carta Franquesa als habitants del lloc i surten els noms de Bni. de Cornudeles, baiuli i Bni. de Cornudeles com notarii publici de Mataplana i també durant el s. XIV, el lloc fou una batllia dels barons de Pinós i Mataplana.

## Referències

* 1 2 «Sant Joan de Cornudell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Salamini-Luxor TV

L'equip Salamini-Luxor TV va ser un equip ciclista italià, de ciclisme en ruta que va competir entre el 1966 i el 1967. Va estar dirigit per l'exciclista Ercole Baldini.

## Principals resultats

* Tour de Romandia: Vittorio Adorni (1967)
* Copa Bernocchi: Vittorio Adorni (1967)
* Giro de la Romanya: Bruno Mealli (1967)
* Giro de Sardenya: Luciano Armani (1967)
* Gran Premi de Mònaco: Luciano Armani (1967)
* Coppa Placci: Luciano Armani (1967)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 1 participació (1967)
** 1 victòria d'etapa: Etapa 20 del 1967: Vittorio Adorni
** 0 classificació finals:
** 0 classificacions secundàries:
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Enllaços externs

* Plantilles a sitiodeciclismo.net
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a wvcycling.com
# Salamina (desambiguació)

«Salamina» té aquests significats:
* Salamina (Xipre), antiga ciutat de Xipre
* illa de Salamina, illa de Grècia
* Salamina (Grècia), ciutat de l'illa de Salamina (Grècia)
* Badia de Salamina, badia de l'illa de Salamina (Grècia)
* Batalla de Salamina de Xipre, any 306 aC
* Batalla de Salamina entre grecs i perses (480 aC)
* Nea Salamina Famagusta, club xipriota de futbol i voleibol
** Secció de futbol de Nea Salamis Famagusta, club de futbol xipriota
* Salamina (mitologia), nimfa mitològica
* Salamina (Caldas), Població de Colòmbia
# Santa Llogaia de Bellpui

Santa Llogaia de Bellpui és una església del municipi de les Valls d'Aguilar protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'església de Santa Llogaia de Bellpui és un edifici enrunat. Presenta una sola nau amb transsepte de la qual ha desaparegut la coberta. Es conserven pilastres adossades als murs que devien suportar la volta de canó reforçada amb arcs torals. L'absis semicircular és orientat a llevant i s'obre a la nau a través d'un arc presbiteral. De l'absis solament en resta part del costat nord i es pot veure la finestra de doble esqueixada. Al mur septentrional hi ha una nau estreta coberta amb volta de canó i coronada per un absis que probablement en tenia una de simètrica a l'altre costat formant el trasnssepte.
L'estructura de l'església fou modificada, la nau va ser allargada amb un espai cobert per una volta de canó reforçada per un arc toral. En aquest sector s'obre la porta d'accés al temple.
A l'interior els paraments són arrebossats però deixen veure l'aparell format per carreus ben escairats, sense polir, disposats ordenadament amb filades uniformes i regulars. La volta era formada, per peces sense desbastar, col·locades a plec de llibre. L'ampliació es va fer amb un aparell de reble molt irregular.
Els paraments i estructura fa pensar que es tracta d'un edifici del segle xi, o del segle xii però seguint la tradició constructiva anterior.

## Referències

* 1 2 3 4 «Santa Llogaia de Bellpui». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Sandra Blanco Clopés

Sandra Blanco Clopés (Sant Hilari Sacalm, Selva, 20 de gener de 1982) és una judoka catalana.
Cinturó negre de tercer dan, començà a practicar el judo amb cinc anys al Club de Judo Arbúcies. Posteriorment, es formà al CAR de Sant Cugat i al de Madrid. Aconseguí diversos campionats de Catalunya en categories de formació (infantil, cadet, júnior, sub-20, sub-23) i un d'estatal en sub-18 (1999). En categoria absoluta, es proclamà cinc vegades campiona de Catalunya entre 1999 i 2006. També aconseguí un Campionat de Catalunya per clubs (2003) i dos d'universitaris (2003, 2004)

## Palmarès

* 5 Campionats de Catalunya de judo
** 4 en categoria de 78 Kg (1999, 2000, 2003, 2004
** 1 en categoria de 70 Kg (2006)

## Referències

* ↑ «Sandra Blanco Clopés». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Fitxa de Sandra Blanco Clopés - JudoInside (anglès)
# Selfactina

La selfactina és un tipus de màquina de filar (spinning mule), o filadora, intermitent que esdevingué molt típica als vapors a Catalunya durant la Revolució Industrial, que fou precedida per la molt coneguda filadora anomenada berguedana. Va ser introduïda a Catalunya el 1844, i fou la primera màquina de filar mecanitzada que, amb la intervenció d'un únic operador, en comptes de bastants, com havia calgut fins aleshores, permetia filar molts fils simultàniament. En el seu moment, tot i la seva complexitat, va ser considerada una de les màquines més perfectes de la indústria tèxtil. Avui encara se'n fan, però són rares, ja que majoritàriament s'han substituït per filadores de cap obert.

## Etimologia

El mot català selfactina és una adaptació de l'anglès, ja que aquestes màquines es van introduir a Catalunya de Gran Bretanya, self-acting machine, paraula composta de self, que significa "per si mateix", i acting, "que actua".

## Vegeu també

* Conflicte de les selfactines, a Barcelona, en 1854, dels obrers contra la mecanització de la filatura amb les selfactines.
* Història de la indústria cotonera a Catalunya

## Referències

* ↑ Gran Diccionari de la Llengua Catalana

## Enllaços externs

* La selfactina Recursos multimèdia per a l'ensenyament de tecnologia. Del Museu de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya, la Generalitat de Catalunya, la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) i l'Associació de Professorat de Tecnologia de Catalunya (APTC). (català)
# Sant Bernabé dels Molins

Sant Bernabé dels Molins és una ermita de Tortosa (Baix Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'ermita és de planta rectangular i se situa situada uns 800 o 1000 metres més amunt del fossar del Jesús, tot pujant el carrer o camí conegut popularment com dels Molins de Comte, a l'esquerre d'aquest i per un camí de terra que corre paral·lel (camí al que es pot accedir pel mateix carrer dels Molins del Comte). L'edifici és d'estructura molt senzilla, perquè no deixa d'ésser un prisma rectangular amb teulada de dos vessants, de murs totalment llisos i sense obertures, exceptuant la façana principal. En aquesta es trenca la monotonia del conjunt amb una gran porta d'arc de mig punt amb lleuger motlluratge, avui molt desfet però que és l'únic intent d'organització plàstica de la façana. També, en aquesta, s'obre un petit òcul i es remata el conjunt amb un campanar d'espadanya. Sobre el campanar hi ha una petita creu metàl·lica. L'ermita disposa d'esglaons d'accés. Cal tenir en consideració les restes d'un edifici al darrere d'aquesta; possible dependència de l'ermita (l'esquerra d'ella resten un mur destruït que rau sense identificar).

## Història

A les notícies referides als orígens del convent franciscà de Jesús (vegeu Sant Francesc de Jesús) apareix, sempre, una casa i una ermita dedicada a Sant Bernabé, que el Capítol de la Seu de Tortosa cedeix als franciscans el setembre de 1440 (1492 segons Frederic Pastor i Lluís a Narraciones Tortosinas, Tortosa: 1901; pàg.-26). De fet, ja el 1347, es fundà un benefici a sant Bernabé. Es tracta d'un sant amb molta tradició a la zona, i és més que probable l'existència de relacions entre el naixement de l'ermita de Sant Bernabé dels Molins i aquelles primitives casa i ermita dels segles XIV-XV.

## Referències

* 1 2 «Sant Bernabé dels Molins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Sant Bernabé dels Molins». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Sant Bernat d'Olot

Sant Bernat és una capella a la ciutat d'Olot protegida com a bé cultural d'interès local. L'edifici d'una sola nau, al carrer del seu titular: Sant Bernat, disposa d'una porta d'accés amb dues finestretes menudes als costats. Damunt ella hi ha un ull de bou i per sobre un petit cloquer d'espadanya amb campana. Les parets foren arrebossades i pintades; el teulat cobert amb teules.
Entre 1860 i 1880 es realitzà la urbanització del carrer Mulleres i de la sortida de l'Horta del Carme (avui P. A. Soler i adjacents); Olot viu encara moments bèl·lico-polítics. Com a conseqüència d'aquests fets l'església parroquial és convertida en caserna i el teatre és incendiat. A la vila i a la comarca es va generant un fort nucli industrial; això permetrà la construcció i el planejament de nombroses obres d'urbanització. Destaca el Passeig de Barcelona i la Plaça de Clarà així com nombroses capelles de dins i fora de la vila.

## Referències

* 1 2 «Sant Bernat d'Olot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Sant Bernat (Santo Domingo el Antiguo)

El quadre de Sant Bernat de Claravall d'El Greco formava part del retaule major de Monestir de Santo Domingo el Antiguo, a Toledo, i era la parella del Sant Benet. Aquestes dues obres van ser venudes i substituïdes per còpies. El Sant Bernat consta amb el número 4 en el catàleg raonat d´obres d'El Greco, realitzat pel seu especialista Harold Wethey.

## Temàtica de l'obra

La representació de Sant Bernat de Claravall al Retaule major té molta coherència, perquè les Monges del Monestir de Santo Domingo eren Bernardines, o sigui, membres de reforma Cistercenca realitzada per aquest Sant a la primitiva Ordre de Sant Benet.

## Anàlisi de l'obra

Oli sobre llenç; 116 x 79,5 cm.; 1577-79; Museu de l'Ermitage; Sant Petersburg.
Sant Bernat, amb bàcul pastoral a la mà dreta i missal a l'esquerra, és una imatge realista. El cap harmonitza amb l'auster hàbit religiós blanc i amb el fons obscur, que no és tanmateix uniforme. La delicadeza d'El Greco es manifesta especialment en les admidables mans del personatge. Manuel B. Cossío el representa com una persona fina, aguda i plena de vida.

## Situació dins el conjunt

* L'original estava situat al segon pis del carrer esquerre.

## Procedència

* Santo Domingo el Antiguo, Toledo
* Museo de Fomento, Madrid (1864)
* Sebastià de Borbó i de Bragança, Pau
* Pedro de Alcántara de Borbón, primer duc de Dúrcal; (venda l'any 1890, 4.000 francs)
* Henry Haro, París
* Chéramy, París (venda a París els dies 5-7 de maig de 1908; número 76, 28.000 francs)
* S.Oppenheimer (1908)

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II); Ediciones Guadarrama; Madrid-1967.
* Cossío; manuel Bartolomé; El Greco de Cossío; Lecturas Hispánicas; Zaragoza-2016; ISBN 978 1539 832690
* Marañón, Gregorio; El Greco y Toledo; RBA Libros; Barcelona-2014; ISBN 978 84 9056 112 6
* Gudiol, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A.; Barcelona-1982; ISBN 84-343-0031-1

## Referències

* 1 2 Wethey, Harold E. Obra mencionada, p. 22.
* ↑ «The Bernardines» (en anglès). New Advent. [Consulta: 13 octubre 2019].
* 1 2 Cossío, Manuel Bartolomé. Obra mencionada, p. 105-106.
* ↑ Gudiol, José. Obra mencionada, p. 77.
# Santa Eufemia

Santa Eufemia és un municipi de la província de Còrdova a la comunitat autònoma d'Andalusia, a la comarca de Valle de los Pedroches.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.204 | 1.185 | 1.153 | 1.148 | 1.125 | 1.101 | 1.061 | 1.036 | 1.021 | 998 |
# Serra dels Crestells

La Serra dels Crestells (Serra des Crestells, segons la parla local) és una serra del terme municipal de la Torre de Cabdella, a la comarca del Pallars Jussà. Pertanyia al terme primigeni de la Torre de Cabdella.
Aquesta serra és el contrafort sud-oest del Pic de l'Espada, al mig del sector lacustre occidental de la capçalera, nord, del terme de la Torre de Cabdella, al nord-oest del poble de Cabdella.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de Carissols

El Serrat de Carissols és una muntanya de 1.217 metres que es troba entre els municipis de Lladurs i d'Odèn, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Serrat de Carissols». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya