OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jan van Houwelingen

Jan van Houwelingen (Heesselt, Neerijnen, 12 de gener de 1955) va ser un ciclista neerlandès, que fou professional entre 1979 i 1987. El seu èxit més important fou el Campionat del Món en contrarellotge per equips de 1978.
El seu germà Adri també fou ciclista professional.

## Palmarès

* 1974
** 1r a la Ronda van Midden-Nederland
* 1976
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour
* 1978
** Campió del món en contrarellotge per equips (amb Bert Oosterbosch, Guus Bierings i Bart van Est)
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Holanda Septentrional
* 1984
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suècia

### Resultats al Tour de França

* 1981. Abandona (11a etapa)
* 1982. 99è de la classificació general
* 1983. 80è de la classificació general
* 1985. 104è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1979. 55è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1980. Fora de control

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Jan Dostál

Jan Dostál (11 de febrer de 1988) és un ciclista txec. Combina la carretera amb la pista, on ha obtingut els majors èxits.

## Palmarès en pista

* 2009
** Campió d'Europa sub-23 en Madison (amb Vojtěch Hačecký)
* 2010
** Campió d'Europa sub-23 en Òmnium

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# James Franck

James Franck (Hamburg, Alemanya, 1882 - Göttingen, 1964) fou un físic i químic alemany, nacionalitzat posteriorment estatunidenc, guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 1925.

## Biografia i primers treballs

Nascut el 26 d'agost de 1882 a la ciutat alemanya d'Hamburg, va estudiar física i química a Alemanya, iniciant els seus treballs de recerca sobre física quàntica.
L'any 1925, rebé el Premi Nobel de Física, juntament amb Gustav Ludwig Hertz, pel descobriment de les lleis que governen l'impacte d'un electró sobre un àtom, el que s'anomenà experiment de Franck-Hertz i que confirmava el model atòmic de Bohr sobre l'àtom.

## Exili als Estats Units

L'any 1933, després de la presa del poder pels nazis, va deixar la seva plaça a Alemanya i va prosseguir les seves investigacions als Estats Units, primer a la ciutat de Baltimore i després a Chicago, després d'un any a Dinamarca.
Durant la invasió de Dinamarca per Alemanya durant la Segona Guerra Mundial, el químic hongarès George d'Hevesy va dissoldre amb aigua règia la medalla d'or dels Premis Nobel Max von Laue i James Franck per evitar que els nazis els robessin. Va guardar la solució obtinguda en un prestatge del seu laboratori de l'institut Niels Bohr i el va recuperar després de la guerra, retornant les medalles a l'Institut Nobel, el qual les transmeté als seus guanyadors.
Es va nacionalitzar nord-americà i va participar en el projecte Manhattan després de la Segona Guerra Mundial, sense abandonar mai els seus treballs sobre fotosíntesi. Fou nomenat director del Comitè sobre problemes polítics i socials que planteja la bomba atòmica. Aquest comitè incloïa també altres científics del Laboratori Metal·lúrgic del projecte Manhattan de la Universitat de Chicago, entre els quals hi havia Donald J. Hughes, J. J. Nickson, Eugene Rabinowitch, Glenn T. Seaborg, J. C. Stearns i Leo Szilard. El comitè va emetre l'anomenat Informe Franck l'11 de juny de 1945, en què plantejava els problemes per a l'ús militar de la bomba atòmica.
Retornà al seu país, on morí a la ciutat de Göttingen el 21 de maig de 1964.

## Enllaços externs

* «James Franck» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
* (anglès) Text de l'Informe Franck sobre l'ús de la Bomba atòmica.
# Jardins de Callunes

Els Jardins de Callunes són un parc paisatgista i botànic que es troben a Ban-de-Sapt a Vosges, a 550 metres d'altitud. Les plantes ornamentals rústiques hi són les més nombroses, callunes i altres brucs al capdavant.

## Històric

La creació del parc va ser decidida el 1989. Es va crear a un abocador que emprava la cavitat d'una antiga pedrera de gres. La seva concepció i la seva realització van ser confiades a Jacques Couturieux, paisatgista. La pineda s'ha anat transformant des de 1994, mentre que 4000 m³ de terra vegetal i 900 tones de roques eren portades al parc. L'obertura al públic data del 2 de juny de 1996. Des del primer any, el parc va totalitzar 6000 visitants i se li va atorgar el primer premi dels jardins de Lorena. El 2001, hi va haver 14000 visitants.

## Zones paisatgistes

* La pineda:
rododendres i azalees a l'ombra de pins silvestres.
* Els jardins de bruc:
250 varietats d'ericàcies formant un patchwork de colors.
* El jardí dels vivaços:
180 varietats disposades en illots sobre una superfície de 3000 m².
* La trinxera guarnida amb flors:
arbusts, plantes de roca, coníferes nanes guarneixen una trinxera que data de 1915.
* El tossal:
bedolls i pins, hortènsies, viburns, cornus…
* El rierol i el petit llac de muntanya:
plantes de zona humida o de torbera.
* El gran rocall:
rododendres, flox, saxífragues…
* Les pedreres:
els petits circs de gres rosa protegeixen clavells nans, plantes aromàtiques i peònies arbustives.

## Enllaços externs

* Els Jardins de Callunes
* Oficina de Turisme Arxivat 2005-09-08 a Wayback Machine.
* Informacions pràctiques Arxivat 2012-10-18 a Wayback Machine.
* Parcs & jardins de Lorena
# Jaume Martrus i Riera

Jaume Martrus i Riera (Manresa, 1889 - Barcelona, 1966) fou un prolífic artista que va destacar com a escultor, medallista, dibuixant i caricaturista, amb les que signava com a Sutram.

## Referències

* ↑ «Jaume Martrus i Riera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Ràfols, J.F.. Diccionario de artistas de Cataluña, Valencia y Balears. Barcelona;Bilbao: Edicions Catalanes;La Gran Enciclopedia Vasc, 1980, p. 704 (v. 3).
* ↑ Diccionari enciclopèdic de la llengua catalana amb la correspondència castellana. Barcelona: Salvat, 1931, p. 312 (v. 3).
# Jean-Jacques Marcel

Jean-Jacques Marcel (Brinhòla, 13 de juny de 1931 - 3 d'octubre de 2014) fou un futbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1954 i 1958.

## Referències

* ↑ Ex-France international Jean-Jacques Marcel dies
* ↑ Jean-Jacques Marcel, de Brignoles à l'Olympique de Marseille et l'Equipe de France 1958 en Suede
* ↑ Profile on French federation official site
# Jaume Sitjó

Jaume Sitjó i Carbonell (Valls, ? - Sant Mateu, 18 de novembre de 1351) va ser bisbe de Lleida (1341-1348) i bisbe de Tortosa (1348-1351).
Nascut a la ciutat de Valls, es va traslladar a Lleida on tenia canònics familiars i va estudiar en el "Estudi General de Lleida".
Després d'una elecció amb alguns retractors, el papa Joan XXII va proclamar una butlla amb la seva nominació com a bisbe de Lleida l'any 1341.
L'any 1343 va ordenar la distribució dels enterraments que es fessin a la catedral de Lleida i al seu claustre:
* L'interior de la catedral estava reservat per als bisbes, reis, les seves esposes i els seus fills i els fundadors de les capelles.
* Al claustre, la galeria que corresponia als peus de l'església era per als canonges de la ciutat i membres importants de la noblesa.
* La galeria nord per als canonges forasters i els membres destacats de les arts o lleis.
* En un angle del claustre era per al servei comú dels fidels.
Va escriure sobre el Quarto llibre Decretalium un comentari extens amb el títol Cigonina super Quarto llibre Decretalium; del que es conserven dos exemplars, un a la biblioteca capitular de la Seu d'Urgell i un altre a la biblioteca de Feliniana de Lucca. S'havia associat aquest llibre amb la nigromància i se sap que la reina Violant d'Aragó i d'Hongria ho havia sol·licitat "per desfer maleficis".

## Referències

* ↑ Anales o Historia de Tortosa de Daniel Fernández Domingo.

## Enllaços externs

* Web bisbat de Lleida Arxivat 2008-07-20 a Wayback Machine.
# Jaume Sobregrau i Mitjans

Jaume Sobregrau i Mitjans (Barcelona, 4 de setembre de 1986), és un futbolista català. Juga de la defensa de lateral dret i pot actuar també com a central dretà. El seu equip actual és el CD San Roque de la Segona Divisió B.

## Trajectòria

Aquest jugador barceloní es va formar a les categories inferiors del FC Barcelona. A la SD Huesca va arribar procedent del Pobla Mafumet CF. El jugador va ser seguit pels tècnics del club aragonès durant prop de set mesos i el van considerar com un important futbolista de futur. Va firmar per una temporada més una altra opcional. No obstant això, no renovarien amb l'esmentat Club, i seria el FC Barcelona qui va apostar per ell de nou fitxant al juliol de 2009 pel seu equip filial, el Barça B. L'objectiu de l'equip a les ordres de Luis Enrique era ascendir a Segona Divisió, fet que es va assolir.
# Jikkyo J-League: Perfect Striker

Jikkyo J-League: Perfect Striker és el primer videojoc de la saga de dos videojocs de Nintendo 64 de Konami anomenat Jikkyo Soccer. Els gràfics es tornen a utilitzar després a la saga International Superstar Soccer.
# Josep Antoni Llinàs i Carmona

Josep Antoni Llinàs i Carmona (Castelló de la Plana, País Valencià 1945) és un arquitecte i professor universitari valencià.

## Biografia

Va néixer el 1945 a la ciutat de Castelló de la Plana, població situada a la comarca valenciana de la Plana Alta. Va estudiar arquitectura a l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona depenent de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC). Posteriorment fou professor d'aquest centre, així com de l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura del Vallès i de la Universitat Ramon Llull.
Ha obtingut tres vegades el Premi FAD, l'any 1977 en la categoria d'interiorisme, el 1996 per la restauració del Teatre Metropol (Tarragona) i el 2006 per la realització de la Biblioteca Jaume Fuster a Barcelona. Així mateix l'any 1995 fou guardonat amb el Premi Ciutat de Barcelona d'arquitectura i el 2006 amb el Premi Nacional d'Arquitectura i Espai Públic concedit per la Generalitat de Catalunya per la realització de la Biblioteca Jaume Fuster.

## Obra seleccionada

* 1972: Edifici d'habitatges al barri del Carmel (Barcelona)
* 1977: Edifici d'habitatges a Berga
* 1985: CAP de Ripollet
* 1986: Biblioteca municipal de Vila-seca
* 1989: Biblioteca i departaments de l'Escola d'Enginyers de Camins de Barcelona
* 1995: Edifici d'habitatges al carrer del Carme 55 de Barcelona
* 1995: Edifici de Direcció de la Facultat d'Informàtica de Barcelona
* 1995: Reforma del Teatre Metropol (Tarragona)
* 1996: Ajuntament de Vila-seca
* 1996: Edifici d'aules i bar de la Facultat de Dret de la Universitat de Barcelona
* 1997: Biblioteca Central de Terrassa
* 2000: Torre del Far de Torredembarra
* 2001: Escola Pit-roig de Barcelona
* 2002: Biblioteca Vila de Gràcia de Barcelona
* 2003: Illa Fort Pienc de Barcelona
* 2004: Biblioteca de Can Ginestar de Sant Just Desvern
* 2006: Biblioteca Jaume Fuster de Barcelona
* 2009: Seu de l'Institut de Microcirurgia Ocular (IMO), a Barcelona.

## Referències

* ↑ «Josep Antoni Llinàs». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].

## Enllaços externs

* Informació de Josep Antoni Llinàs a www.epdlp.com(castellà)
* Archmaps | Mapa guia d'arquitectura de grans arquitectes | Josep Llinàs
# Joe Turkel

Joe Turkel (Brooklyn, 15 de juliol de 1927 - Santa Monica, 27 de juny de 2022) fou un actor estatunidenc. Als setze anys s'allistà a la United States Army i participà a Europa durant la Segona Guerra Mundial. Ha participat en alguns guions.
Els seus papers més famosos són els del Dr. Eldon Tyrell, a Blade Runner (1982), dirigida per Ridley Scott i el de Lloyd a The Shining (1980) de Stanley Kubrick. Va treballar amb Stanley Kubrick a dues pel·lícules més: Atracament perfecte (1956) com a "Tiny"), i a Camins de glòria (1957) com Private Arnaud.

## Filmografia parcial

* Atracament perfecte (The Killing) (1956)
* Camins de glòria (Paths of Glory) (1957)
* Els gats salvatges de l'armada (Hellcats of the Navy) (1957)
* The Bonnie Parker Story (1958)
* Verboten! (1959)
* Portrait of a Mobster (1961)
* King Rat (1965)
* El Iang-tsé en flames (The Sand Pebbles) (1966)
* The St. Valentine's Day Massacre (1967)
* The Devil's 8 (1969)
* Five Savage Men (1970)
* The Hindenburg (1975)
* The Shining (1980)
* Blade Runner (1982)

## Referències

* ↑ Wilson Chapman. «Joe Turkel, Bartender in the ‘The Shining’ and ‘Blade Runner’ Actor, Dies at 94», 01-07-2022. [Consulta: 1r juliol 2022].
* 1 2 «A One on One Chat with Joe Turkel, Blade Runner's Dr. Eldon Tyrell». Blade Zone: The Online Blade Runner Fan Club.
* ↑ «A BladeZone Exclusive interview with Joe Turkel». [Consulta: 16 abril 2019].
* ↑ Joe Turkel, Co Star of "Blade Runner" and "The Shining", at Days Of The Dead Horror Con
# Joan Martorell

Joan Martorell és el nom dels següents personatges:
* Joanot Martorell (Gandia, c. 1413 - València, 1468), escriptor medieval valencià
* Joan Martorell Adrover (Porreres, 1976), músic mallorquí
* Joan Martorell i Montells (Barcelona, 1833-1906), arquitecte català
# Joan Gimeno

* Per a altres significats, vegeu «Joan Gimeno (artista)».
Joan Gimeno (Barcelona, 20 de maig de 1913 – Barcelona, 5 de maig de 1998) va ser un ciclista català que fou professional entre 1934 i 1948. Les seves principals victòries foren el Campionat d'Espanya de ciclisme en ruta de 1945 i una etapa de la Volta a Espanya del mateix any.

## Palmarès

* 1939
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Marroc
* 1940
** Vencedor d'una etapa del Circuit del Nord
* 1941
** Vencedor d'una etapa del Circuit del Nord
* 1942
** 1r al Gran Premi de la Victòria i vencedor de 3 etapes
* 1943
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi de la Victòria
* 1945
** Campió d'Espanya de ciclisme en ruta
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1935. 13è de la classificació general
* 1941. Abandona
* 1942. 4t de la classificació general
* 1945. 3r de la classificació generla. Vencedor d'una etapa
* 1948. 13è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1937. Abandona (9a etapa)

## Referències

* ↑ «Juan Gimeno» (en anglès). procyclingstats. [Consulta: 14 agost 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Joan Gimeno a www.sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
# Joan Morral i Tarrés

* No s'ha de confondre amb Joan Morral i Pelegrí.
Joan Morral i Tarrés (Barcelona, 29 de juny de 1921 - Barcelona, 5 d'octubre de 2022) fou un futbolista català de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Es formà al club Tres Torres, d'on fou captat pel FC Barcelona, on jugà a l'infantil, juvenil, amateur i reserva. El 1937, amb 17 anys debutà amb el primer equip, i el 1938 es proclamà campió de la lliga catalana.
Formà part del cos de carrabiners de l'exèrcit republicà (que eren coneguts amb el nom Leones Rojos, on també jugà partits de futbol benèfica en favor d'hospitals i la lluita antifeixista.
La temporada 1939-40 formà part de la plantilla del RCD Espanyol, amb qui disputà diversos partits del campionat de Catalunya, però no debutà ni a la lliga ni a la copa. A continuació jugà al CE Europa, on jugà en dues etapes, entre les quals fou jugador de la UE Figueres entre 1942 i 1945 (on complia amb el servei militar). Els seus darrers clubs foren la UE Tàrrega i el CF Vilanova. Una greu lesió al genoll dret, mentre jugava al Tàrrega, precipità la seva retirada amb només 28 anys.

## Palmarès
### FC Barcelona

* Lliga Catalana de Futbol:
** 1938

### RCD Espanyol

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1939-40

## Referències

* ↑ «Morral va morir, l'exbarcelonista de més edat». Diari Sport, 06-10-2022. [Consulta: 6 octubre 2022].
* 1 2 3 4 5 6 «Joan Morral, el decano del Barça, Espanyol y Europa». Diari Sport, 30-03-2019. [Consulta: 9 abril 2019].
* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Conclusiones». pericosonline.com. Arxivat de l'original el 2016-03-25. [Consulta: 7 maig 2016].
# Joan Mulet Roig

Joan Mulet Roig (Llucmajor, Mallorca, 1893 - Palma, Mallorca, 1978), fou un advocat mallorquí.
Mulet es llicencià en dret a la Universitat de Barcelona. A més d'exercir com advocat fou president, entre 1928 i 1930, del "Foment del Civisme", delegat del Banc Hipotecari d'Espanya a les Balears i magister de la Maioricensis Schola Lullistica. En la seva trajectòria destaca la feina d'assessorament legal a Antoni Maria Alcover i Francesc de Borja Moll per a la publicació del Diccionari Català-Valencià-Balear. El 1936 fou un dels signants del manifest Resposta als catalans.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 242. ISBN 84-8661702-2.
# Jordi Parramon i Blasco

Jordi Parramon i Blasco (Barcelona, 1956) és un traductor, filòleg i autor català.
Es va doctorar en Filologia Catalana a la Universitat de Barcelona. És autor de quatre llibres de poesia i de l'assaig Repertori mètric de la poesia catalana medieval (1992). També ha desplegat una important tasca com a traductor, en què destaca especialment la versió catalana de Les metamorfosis d'Ovidi (1996).

## Obra

Obra pròpia
* 1974. "Dolç Àngel" de Màrius Torres: Un assaig d'anàlisi mètrica
* 1981. Compromís amb la forma.
* 1987. Dotze cançons amb tornada.
* 1990. Personatge Isòsceles.
* 1992. Repertori mètric de la poesia catalana medieval.
* 1992. Quadern del seny pretès.
* 1994. Claustres i àgores.
* 1995. Fugacitats.
* 1996. Diccionari de mitologia grega i romana.
* 1997. Ausiàs March al volant i altres poemes.
* 1998. Diccionari de poètica.
* 1999. Primer recull factici: poesies 1981-1997.
* 1999. Ritmes clàssics: la mètrica quantitativa i la seva adaptació accentual.
* 2002. Poesies inèdites.
* 2003. A l'última ribera.
Traduccions
* 1996. Les metamorfosis d'Ovidi (Premi Cavall Verd de traducció poètica)
* 1999. Poesies completes de Catul.
* 2000. Amors d'Ovidi.
* 2004. Primer llibre d'elegies de Properci.
* 2008. Tragèdies selectes. Pierre Corneille.

## Referències

* ↑ «Jordi Parramon i Blasco». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Josep Subirats i Samora

Josep Subirats Samora (Barcelona, 26 de febrer de 1914-26 de febrer de 1997) fou un dibuixant català nascut al barri de Gràcia de Barcelona.
Va estudiar a Belles Arts entre 1926 i 1934 amb Ramon Calsina i Fèlix Mestres. A partir de 1932 és membre de l'Associació de Cartellistes i el 1936 treballa al Sindicat de Dibuixants i passa a formar part del grup de dibuixants del PSUC del qual comparteix la direcció amb Martí Bas. D'aquesta època són coneguts alguns dels seus cartells, com el que du per títol Camperol. Col·labora amb Tísner, Antoni Clavé i altres cartellistes de l'època. Mobilitzat el 1937 al Front d'Aragó, passa a França a començaments de 1939 i és internat als Camps de concentració francesos d'El Barcarès, Argelers i Camp de Mart de Perpinyà. En tornar a Catalunya fou internat en els camps franquistes de Figueres i Reus i després incorporat als batallons disciplinaris obligats a treballs forçats. Retorna a Barcelona als inicis de la dècada de 1940 on treballà sobre la Barcelona marginal dels barris del Somorrostro i del Bogatell, però el seu treball no fou ben acollit i es dedicà a treballar com a dibuixant publicitari.

## Referències

* ↑ Forcada, Eric. Josep Subirats : périple d'un artiste, du front aux camps de concentration et des bataillons disciplinaires aux baraquements miséreux de la Barcelone d'après-guerre, 1936-1941 = Peripke d'un artista, del front als camps de concentració i dels batallons disciplinaris als suburbis de Barcelona, 1939-1941. (en francès i català). Perpinyà: Mare nostrum, 2011, p. 13. ISBN 978-2-36391-000-4.
* ↑ «Exposició Josep Subirats a la Polvorera. El recorregut de l'artista a través els anys de guerra 1936-1941». El Punt Avui, 04-12-2011 [Consulta: 11 gener 2015].
* ↑ «Josep Subirats i Samora». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Josep Pol

Josep Pol fou un escultor actiu a Catalunya durant la primera meitat del segle xviii, va ser deixeble de l'escultor Pau Costa.

## Obres

Notícies que se'n té d'ell és la de l'encàrrec que li va fer Pau Costa d'acabar el retaule de Sant Fruitós de Llofriu i que sembla que l'any 1740 va ser finalitzat. Això no obstant, el retaule de Llofriu està firmat per Pau Costa, però amb la data de 1740, quan ja feia 13 anys que Pol era mort. També és obra seva el retaule de l'ermita de Sant Sebastià de la Guarda, perdut durant la crema del centuari durant la Guerra Civil espanyola.

## Enllaços externs

* Referència bibliogràfica
* «Arxiu de textos catalans antics, Volum 16» p.603. Fundació Jaume Bofill, 1997. [Consulta: 3 agost 2011].
# Josep Pons i Gasch

Josep Pons i Gasch (?, 1820 – Puigcerdà, 1881) fou l'alcalde de Puigcerdà durant el setge carlí dels dies 10 i 11 d'abril de 1873.

## Bibliografia

* Sebastià Bosom i Isern; Martí Solé i Irla; Manuel Calvo. Carrers i places de Puigcerdà : una passejada per la seva història. Puigcerdà : l'Ajuntament, 1998
# Judes fill d'Ezequies

Judes fill d'Ezequies pretendent messiànic, sorgit de les classes populars. Després de la mort d'Herodes el Gran, ell i els seus partidaris assalten el palau reial de Seforis, a les hores capital de galilea i s'apoderen de les armes de l'arsenal. Judes tot i que ambiciona «honors reials» es dedica al bandolerisme i a l'extorsió. Finalment Judes, que s'havia fet fort a Seforis, és vençut per l'exèrcit de Varus, el legat romà de Síria. Seforis és destruïda i els partidaris de Judes, són morts o reduïts a l'esclavatge.
La religió i la revolta social es fan presents en aquesta sublevació armada contra Roma. No hi manquen les referències tradicionals al rei David.

## Bibliografia

* Flavi Josep Antiguitats 17,271-272.
* Flavi Josep Guerra 2,68.
# Juan Cosío

Juan Cosío (segle XVII) o, de nom religiós, fra Juan del Sacramento, fou un religiós de l'orde dels agustins, conegut per ser fill natural i il·legítim del rei Felip IV de Castella.
El seu naixement és fruit d'una relació extramatrimonial del rei Felip IV de Castella amb Tomasa Aldana, dama de la reina. A banda de germanastre dels fills del rei, fou també germà d'un altre fill il·legítim del monarca amb Aldana, Alonso de San Martín, que arribà a ser bisbe d'Oviedo. Sempre va mantenir la informació sobre el seu naixement oculta i la seva filiació mai es va fer pública, tot i que a l'època era ben conegut que era fill del monarca. Fou criat a la localitat de Liébana (Cantàbria) pel cavaller Francisco Cosío, de qui va adoptar el cognom. Es dedicà la seva vida a l'àmbit eclesiàstic entrant a l'Orde de Sant Agustí, on prengué el seu nom religiós de Fra Juan del Sacramento, sent destacada la seva oratòria i la seva activitat com a predicador. Passà en un moment donat de la seva vida al regne de Nàpols, on escrigué una Vida de Sant Vicenç de Paül.

## Referències

* 1 2 Flórez, Enrique. Memorias de las reynas catholicas (en castellà). tom II. Madrid: Oficina de la Viuda Marín, 1790, p. 960.
* ↑ Lista, Alberto. Historia Moderna: Historia de España (en castellà). vol. 29. Madrid: Imprenta de la Real Compañía, 1838, p. 212.