OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Timiryazev (cràter)

Timiryazev és un cràter d'impacte que es troba just a l'est de l'enorme plana emmurallada del cràter Korolev, a la cara oculta de la Lluna. Es troba a l'oest-nord-oest del cràter Sechenov i al nord-nord-est de Mechnikov.
* Localització de Timiryazev (centre de la imatge)
* Cràters satèl·lit
És un impacte circular, amb les seves vores exterior i interior lleugerament erosionades, i amb un sòl interior que és aproximadament la meitat del diàmetre del cràter. Cap cràter destacable travessa les vores de Timiryazev o el seu interior, encara que la vora apareix lleugerament danyat a la cara sud. L'interior no té trets significatius, amb tan sols algunes àrees irregulars.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Timiryazev.
| Timiryazev | Coordenades | Diàmetre |
| B | 2° 18′ S, 145° 42′ O﻿ / ﻿2.3°S,145.7°O﻿ / -2.3; -145.7﻿ (Timiryazev B) | 23 km |
| L | 8° 12′ S, 146° 24′ O﻿ / ﻿8.2°S,146.4°O﻿ / -8.2; -146.4﻿ (Timiryazev L) | 18 km |
| P | 7° 54′ S, 148° 00′ O﻿ / ﻿7.9°S,148.0°O﻿ / -7.9; -148.0﻿ (Timiryazev P) | 21 km |
| S | 6° 00′ S, 149° 24′ O﻿ / ﻿6.0°S,149.4°O﻿ / -6.0; -149.4﻿ (Timiryazev S) | 53 km |
| W | 3° 00′ S, 150° 00′ O﻿ / ﻿3.0°S,150.0°O﻿ / -3.0; -150.0﻿ (Timiryazev W) | 32 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# El cas del Doctor Petiot

El cas del Doctor Petiot (títol original: Docteur Petiot) és una pel·lícula francesa dirigida per Christian de Chalonge, estrenada el 1990. És l'adaptació cinematogràfica d'un dels més grans temes criminals francesos de després de la guerra. Ha estat doblada al català. Ha estat nominada en els premis César al millor actor (Michel Serrault)

## Argument

Aquest film relata la vida del doctor Petiot, metge francès que va ser acusat d'homicidis després del descobriment al seu domicili parisenc de les restes de vint-i-set persones l'endemà d'acabar-se la Segona Guerra mundial.

## Repartiment

* Michel Serrault: Doctor Marcel Petiot
* Pierre Romans: Drezner
* Zbigniew Horoks: Nathan Guzik
* Bérangère Bonvoisin: Georgette Petiot
* Olivier Saladin: el primer agent
* André Julien: Forestier
* Nini Crépon: Collard
* Maxime Collion: Gérard Petiot
* Aurore Prieto: Mme Guzik
* André Chaumeau: Célestin Nivelon
* Axel Bogousslavsky: Louis Rossignol
* Maryline Even: la mare del nen malalt
* Nita Klein: Mme Kern
* Dominique Marcas: Mme Valéry
* Martine Mongermont: Cécile Drezner
* Julien Verdier: el farmacèutic
* Lorella Cravotta: la veïna de Petiot
* Claude Degliame

## Bibliografia

* José Baldizzone, « El cinema vampiritza la història: Doctor Petiot », Les Cahiers de la Cinémathèque. Revista d'història del cinema editada per l'institut Jean Vigo, n° 58, maig 1993, pàg. 102-109.
* Esther Rowlands, Cinematic Retrats of Evil: Christian De Chalonge's Docteur Petiot and Jean-Pierre Jeunet's Delicatessen, Cambria Press, 2009.

## Referències

* ↑ «El cas del Doctor Petiot». esadir.cat.
* ↑ «Docteur Petiot». The New York Times.
# Francesco Zoppis

Francesco Zoppis (Venècia, 1715 - Venècia, p. segle XVIII) fou un compositor italià.

## Biografia

Poc se sap dels seus inicis artístics. El primer esment d'ell és del 1739, quan la companyia d'òpera ambulant de Pietro Mignotti va interpretar la seva òpera Lucio Papirio a Ditattore a Graz. El 1745 Zoppis va ser ocupat temporalment com el "vice-capellmeister" a la cort del príncep-elector Clemens August de Bonn. El 1748 va anar a Praga, on es va incorporar al conjunt Locatelli. Va començar a cooperar amb el compositors Gluck i Rutini. Zoppis va compondre la seva primera òpera de Praga, Vologeso, el 1753. Un any després, el 1754, va introduir una altra òpera: Siroe, re di Pèrsia. La música va ser escrita al llibret de Pietro Metastasio. Zoppis va sortir de Praga juntament amb Locatelli i es va traslladar a Sant Petersburg, on va dirigir l'òpera local.

## Obres seleccionades

* Lucio Papirio a ditattore - òpera, llibret d'Apostolo Zeno (1739, Graz)
* Artaserse - llibret de Pietro Metastasio (1748, Bonn)
* Il Vologeso - òpera, llibret d'Apostolo Zeno (1753, Praga)
* Siroe, re di Pèrsia - òpera (1754)
* Endimione - serenata pastoral (1754)
* Il sacrificio d'Abramo - òpera (1756)
* Didone abbandonata - llibret de Pietro Metastasio (1758, Sant Petersburg)
* La Galatea - llibret de Pietro Metastasio (1760, Sant Petersburg)
* Ouverture de Zoppis Veneziano (al Catàleg de J.-P. Masson de Meslay, c. 1790)

## Referències

* 1 2 3 4 Jonášová, Milada (October 2008). "Italští operní skladatelé v Praze". Harmonie (in Czech) (9): 10–12.
# Normalnull

El Normalnull (NN, "zero normal") va ser la referència per prendre les mesures a nivell del mar respecte del Mar del Nord emprada durant el segle xx. No obstant això, avui en dia és la referència per mesurar les altures geodèsiques en els mapes topogràfics.

## Bibliografia

* Wolfgang Torg: Geodäsie. 2. Auflage. Walter de Gruyter, Berlin u.a. 2003, ISBN 3-11-017545-2

## Enllaços externs

* Höhenreferenzsysteme Arxivat 2007-03-03 a Wayback Machine.
# André Dufraisse

André Dufraisse (Rasès, 30 de juny de 1926 - Llemotges, 21 de febrer de 2021) fou un ciclista francès que fou professional entre 1950 i 1964. Especialista en proves de ciclocrós, aconseguí fins a cinc campionats del món de manera consecutiva entre 1954 i 1958 i 7 campionats nacionals, entre moltes altres victòries. El 1956 va guanyar 19 de les 20 curses en què va prendre part.

## Palmarès

* 1954
** Campió del món de ciclocròs
* 1955
** Campió del món de ciclocròs
** Campió de França de ciclocròs
* 1956
** Campió del món de ciclocròs
** Campió de França de ciclocròs
* 1957
** Campió del món de ciclocròs
* 1958
** Campió del món de ciclocròs
** Campió de França de ciclocròs
* 1959
** Campió de França de ciclocròs
* 1961
** Campió de França de ciclocròs
* 1962
** Campió de França de ciclocròs
* 1963
** Campió de França de ciclocròs

## Referències

* ↑ Quintuple champion du monde de cyclo-cross, André Dufraisse est mort (francès)
* ↑ Le Limousin André Dufraisse, quintuple champion du monde de cyclo-cross, est décédé (francès)
* ↑ «André Dufraisse: "the Coppi of the field"». WK Veldrijden 2006.nl. Arxivat de l'original el 20 d’agost 2006. [Consulta: 14 febrer 2008].
* ↑ Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Dan Haigh

Daniel Haigh (nascut el 5 de desembre de 1984 a Grimsby, Lincolnshire, Anglaterra) és un músic britànic actualment integrant del grup Fightstar, on exerceix de baixista.

## Biografia

Dan Haigh va néixer i créixer a Grimsby. Es van conèixer amb Alex Westaway a l'escola, relació que després el portaria a formar part de Fightstar, grup del que n'és baixista en l'actualitat.
En la seva joventut va tocar en alguns altres grups com "Blind Oppression", "Infliction" o "4 day week". Després d'aquestes experiències amb la música va decidir dedicar-se al disseny de jocs virtuals, essent el creador de Quake 2 "Oblivion" i Quake 3 "Revoluion".
El 2005 va dirigir el vídeo musical de "Palahnuik's laughter", cançó pertanyent a l'EP amb el qual va debutar Fightstar.

## Discografia
### Amb Fightstar

* 2005: They Liked You Better When You Were Dead
* 2006: Grand Unification
* 2007: One Day Son, This Will All Be Yours
* 2008: Alternate Endings
* 2009: Be Human

## Curiositats

* Practica i és un apassionat del Skateboarding.

## Referències

* ↑ http://www.fightstarmusic.com/biography/index.php Arxivat 2009-04-14 a Wayback Machine. (anglès)
# Torrent del Gat

El Torrent del Gat, en alguns mapes anomenat Torrent del Gat Menjat i en d'altres Torrent de la Bauma de l'Onyó, és un torrent que discorre pels termes de Sant Quirze Safaja, al Moianès, en terres del poble rural de Bertí, i de Bigues i Riells, al Vallès Oriental, dins del territori del poble de Riells del Fai.
Es forma en el vessant sud-oest del Turó de l'Onyó, a llevant del lloc on romanen les ruïnes de la masia de l'Onyó, des d'on davalla cap al sud-oest discorrent paral·lel pel costat de migdia del Serrat de l'Onyó i dels Cingles de l'Onyó, deixant a la dreta el paratge del Gatosar, fins que arriba a la vora superior dels Cingles de Bertí, on, per tal de baixar cap a la vall del Tenes fa un vistós salt d'aigua, en el cas que hagi plogut i el torrent porti prou aigua.
Superat el salt d'aigua, baixa cap al sud-oest, deixa a migdia les Fontetes, passa a frec de la petita urbanització de les Torres de la Madella i, passant al nord de la Madella, s'aboca en el Tenes a ponent de la Madella.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic contemporani, procedent d'alguna dita o llegenda popular de tradició oral sobre el lloc.

## Referències

* ↑ Mapes d'excursions locals de Riells del Fai. Tríptics sense peu d'impremta, data d'edició ni autors o editors.
* ↑ Cingles de Bertí i de Gallifa [Document cartogràfic] : Gallifa, Vall de S. Miquel, Sots Feréstecs, Sot del Bac, Vall de Neu, Castell Cir, Sauva Negra: mapa topográfico excursionista: topografía procedente del mapa nacional del Instituto Geográfico y Catastral, de otros centros y observaciones directas por el equipo técnico de editorial Alpina / cartografía: A. Bescós; cartografía complementaria y res.tecn. X. Coll. Granollers: Editorial Alpina, 1986. ISBN 84-7011-033-0

## Enllaços externs

* El Torrent del Gat en el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Dwight (Illinois)

Dwight és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 4.363 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dwight tenia 4.363 habitants, 1.667 habitatges, i 1.096 famílies. La densitat de població era de 655,5 habitants/km².
Dels 1.667 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,8% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 34,2% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.071 $ i la renda mediana per família de 44.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.429 $ mentre que les dones 27.813 $. La renda per capita de la població era de 20.928 $. Aproximadament el 5% de les famílies i el 10,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dwight». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dwight». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Aitor Arregi Artano

Aitor Arregi Artano (Getaria, 13 de gener de 1971) és un exfutbolista professional basc, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Va començar a destacar a les files del CD Elgoibar. En 1991 fitxa pel Deportivo Alavés, amb qui pujaria a Segona Divisió el 1995. L'estiu de 1996 fitxa per la SD Eibar, on milita una campanya abans de recalar al Vila-real CF.
A les files del conjunt valencià es fa amb un lloc a l'onze inicial, tot jugant fins a 40 partits de la temporada 97/98, que culmina amb l'ascens a la màxima categoria dels groguets. En primera divisió, Arregi manté la titularitat i apareix en 32 partits.
El basc juga una temporada més amb el Vila-real, de nou en Segona, fins que el 2000 s'incorpora a l'Elx CF, on qualla una bona temporada. Amb la temporada 01/02 encetada, deixa l'Elx i fitxa pel Burgos CF. El conjunt castellà descendria eixa mateixa campanya. Arregi jugaria amb el Burgos fins a la seua retirada, el 2004.

## Enllaços externs

* Fitxa d'Arregi
# Forkland (Kentucky)

Forkland és una comunitat no incorporada localitzada al sud-oest del Comtat de Boyle, a l'estat de Kentucky, als Estats Units d'Amèrica. Forkland forma part de l'àrea micropolitana de Danville.
L'àrea va ser colonitzada el 1800 i el nom fou en ús des d'aleshores. L'oficina de correus de Forkland estava en funcionament des del 1891 fins al 1905.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa de Forkland. Universitat de Kentucky. [Consulta: 24/04/2011.]

## Enllaços externs

* (anglès) Atlas creat per la Universitat de Kentucky.
* (anglès) «Forkland Community Center.»
# Niviventer bukit

Niviventer bukit és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Cambodja, Laos, Tailàndia i el Vietnam. Es tracta d'un animal omnívor. Pesa uns 75 g. El seu hàbitat natural són els boscos primaris o secundaris. Anteriorment era considerada una subespècie de N. fulvescens, de la qual fou separada basant-se en anàlisis morfològiques i genètiques.

## Referències

* ↑ Laurance, W. F.; Bierregaard, R. O. Tropical Forest Remnants (en anglès). University of Chicago Press, 1997, p. 226. ISBN 9780226468990.
* ↑ Balàkirev, A. I.; Abràmov, A. V.; Rojnov, V. V. «Taxonomic revision of Niviventer (Rodentia, Muridae) from Vietnam: a morphological and molecular approach» (en anglès). Russian Journal of Theriology, 10, 1, 2012, pàg. 1-26. DOI: 10.15298/rusjtheriol.10.1.01. ISSN: 1682-3559.
# Başak Şengül

Başak Şengül (Istanbul, 1979) és una periodista turca que treballa com a presentadora i comentarista de notícies de la CNN TÜRK (CNN en turc).
Şengül va néixer a Istanbul, on rebé la seva educació secundària al Liceu Pertevniyal. És graduada del Departament de Comunicacions de la Universitat d'Istanbul. Treballa en aquest canal d'ençà que va entrar com becaria el 2000, excepte una curta presencia a Habertürk TV el 2009.
La nit de temptativa de cop d'estat a Turquia de 2016 va assolir la fama per no haber abandonat la seva taula de la CNN TÜRK, on narrava els desenvolupaments en directe fins que els soldats colpistes van entrar al canal. Quan el canal va recuperar la seva transmissió, una altra presentadora, Hande Fırat va prendre el relleu. Şengül va dir que al sentir les remors de l'helicòpter militar es va adonar de que quelcom no anava bé.

## Referències

* ↑ http://www.arastirmadayenilikler.com/ Arxivat 2016-07-09 a Wayback Machine.
* ↑ Von Hakan Tanriverdi i Carolin Gasteiger «Wie der Putschversuch zwei Journalistinnen berühmt machte» (en alemany). Sueddeutsche Zeitung, 16-07-2016 [Consulta: 22 juliol 2016].
* ↑ http://www.turkiyegazetesi.com.tr/yazarlar/fatih- Arxivat 2016-08-07 a Wayback Machine. selek/592396.aspx
* ↑ http://www.yenicaggazetesi.com.tr/basak-sengul-o-anlari-anlatti-142056h.htm

## Vegeu també

* Tijen Karaş

## Enllaços externs

* Imatges de Başak Şengül
* "M'agrada l'adrenalina":Entrevista amb Başak Şengül
# Antoni Maria Alzina

Antoni Maria Alzina (Capdepera, 11 de gener de 1881 - Palma, 18 d'abril de 1935) va ser un tipògraf, sindicalista i polític mallorquí.
El 1913, s'afilià a la Unió Tipogràfica Balear, de la qual, des del 1914, en fou president. De formació autodidàctica, assolí una important preparació cultural i promogué l'Escola de la Casa del Poble, de Palma. Fou director d'El Obrero Balear. Dirigent de l'Agrupació Socialista de Palma, després de la Revolució d'Octubre esdevingué el capdavanter dels terceristes mallorquins. Amic personal d'Antonio García Quejido, el 1921 abandonà el PSOE i impulsà la fundació de l'Agrupació Comunista adherida al Partit Comunista Obrer. Entre 1921 i 1922, dirigí El Comunista Balear. Durant la Dictadura de Primo de Rivera impulsà la reorganització de la Unió Tipogràfica Balear (1925-28) i retornà al PSOE (1926).

## Referències

* 1 2 «Alzina, Antonio María». Diccionario Biográfico del Socialismo Español. Fundación Pablo Iglesias [Consulta: 1r març 2020].
* 1 2 «Antoni Maria Alzina». Fideus. [Consulta: 29 febrer 2020].
# Torrent del Girbau

El torrent del Girbau és un torrent del terme municipal de Granera, a la comarca del Moianès.
Aquest torrent està situat a l'extrem nord-oest del terme municipal, al nord de la masia del Coll i a migdia de les dues masies del Girbau: el Girbau de Baix i el Girbau de Dalt. Es forma en el vessant nord-oest del Collet de Llebre, al nord del Serrat de les Forques, des d'on davalla cap al nord per, després, decantar-se cap al nord-oest, Deixa a la dreta, llevant, el Padró i el Serrat del Pedró, i discorre en una vall finda encaixada per la Serra de Granera, al nord-est, i la Carena de Caldat, al sud-oest. Deixa enrere, també al nord-est, les dues masies del Girbau, i ressegueix tot el límit nord de la Baga de Caldat, al nord-oest de la qual s'aboca en el torrent de Caldat.

## Enllaços externs

* El torrent del Girbau i el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alconaba

Alconaba és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Fontàs

Fontàs és el nom dels següents personatges:
* Pere Fontàs i Puig, (Amer, 1932–2002), compositor de sardanes.
* Andreu Fontàs i Prat (Banyoles, 1989), jugador de futbol.
# New York Review of Books

The New York Review of Books (o NYREV o NYRB) és un magazín bimensual sobre literatura, cultura, i actualitat publicat a Nova York que assumeix com a punt de partida la crítica literària és en si mateix una activitat literària imprescindible. En 2003, la publicació tenia una tirada de més de 125.000 exemplars. Robert B. Silvers i Barbara Epstein van editar el periòdic des de la seva fundació en 1963, fins a la mort de Barbara en 2006. Des de llavors fins a la seva mort en 2017, Silvers era l'únic editor. Ian Buruma es va convertir en editor al setembre de 2017.
The Review publica ressenyes i assajos extensos, sovint escrits per escriptors reconeguts, poesia original i seccions de publicitat de cartes i anuncis personals que han atret comentaris crítics. El 1979, la revista va fundar la London Review of Books, que aviat es va independitzar. El 1990 va fundar una edició italiana, la Rivista dei Libri, publicada fins a 2010. The Review té una divisió de publicació de llibres, establerta el 1999, anomenada New York Review Books, que publica clàssics, col·leccions i llibres per a nens. The Review va celebrar el seu 50 aniversari en 2013, i una pel·lícula de Martin Scorsese anomenada The 50 Year Argument documenta la història i la influència del periòdic.

## Referències

* ↑ Wheatcroft, Geoffrey. «Robert Silvers obituary» (en anglès). the Guardian, 21-03-2017. [Consulta: 6 març 2018].
# Antoni Maria Dameto i Crespí de Valldaura

Antoni Maria Dameto i Crespí de Valldaura (Palma, 7 d'agost de 1782 - Peralada, 7 de juliol de 1825). Marquès de Bellpuig, marquès d'Anglesola, comte de Peralada i de Savallà i vescomte de Rocabertí. Fill de Francesc Dameto Despuig i de Concepció Crespí de Valldaura i Lezquina.
Ben connectat amb la cort de Ferran VII, del qual en fou gentilhome de cambra. Lluità en la guerra del Francès i serví com ambaixador a la cort de Lluís XVIII de França (1814), l'any 1817 entrà a formar part de l'orde del Toisó d'Or (1817).
Mitjançant el seu matrimoni, l'any 1801, amb Joana de Rocabertí-Boixadors i Cotoner esdevingué comte de Peralada i Savallà i vescomte de Rocabertí, passant a posseir els territoris al Principat de Catalunya --Requesens, Navata, Vilademuls, Sant Llorenç de la Muga, Llers, Terrades, Darnius, Santa Llogaia de Terri, Vallmoll, Rubió, Guialmons, Les Piles i l'Espelt- i a les Illes Balears--cavalleria de Pax (Felanitx), Bunyolí i Esporles.
Així mateix, adoptà com a propi el llinatge de sa muller esdevenint els Rocabertí-Dameto la branca troncal del llinatge.

## Fills

Fruit del matrimoni entre Antoni Maria Dameto i Joana de Rocabertí-Boixadors nasqueren:
* Francesc Xavier de Rocabertí-Dameto i de Boixadors.
* Antoni Maria, casat amb Dionísia de Verí i de Sales
* Josep

## Referències

* ↑ «Antoni Maria Dameto i Crespí de Valldaura». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Antoni Maria Dameto i Crespí de Valldaura (Palma segle xviii - Peralada, Catalunya 1825)». Possessions de Palma.net. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2014. [Consulta: 9 desembre 2014].
* ↑ «Antonio María Dameto y Crespí de Valldaura» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 29 novembre 2022].