OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1924 - Tàndem

La competició de tàndem fou una de les quatre proves del programa olímpic de ciclisme en pista dels Jocs Olímpics de París de 1924. La competició es va disputar entre el 26 i el 27 de juliol de 1924, amb la presència de 10 ciclistes procedents de 5 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| FrançaLucien Choury Jean Cugnot | DinamarcaEdmund Hansen Willy Hansen | Països BaixosGerard Bosch van Drakestein Maurice Peeters |

## Resultats

El temps es pren sobre els darrers 200 metres de recorregut.

### Semifinals

Es disputen el 26 de juliol. El vencedor passa a la final.
1a semifinal :
| Pos. | Nació | Ciclista | Temps |
| 1 | Països Baixos | Gerard Bosch van Drakestein Maurice Peeters | 12"6 |
| 2 | Hongria | János Grimm Ferenc Uhereczky | |
2a semifinal :
| Pos. | Nació | Ciclista | Temps |
| 1 | França | Lucien Choury Jean Cugnot | 14"0 |
| - | Estats Units | | DNS |
3a semifinal :
| Pos. | Nació | Ciclista | Temps |
| 1 | Dinamarca | Willy Falck Hansen Edmund Hansen | 12"8 |
| 2 | Regne Unit | Frederick Habberfield Thomas Harvey | |

### Final

Es disputà el 27 de juliol.
| Pos. | País | Ciclistes | Temps |
| 1 | França | Lucien Choury Jean Cugnot | 12"6 |
| 2 | Dinamarca | Willy Falck Hansen Edmund Hansen | |
| 3 | Països Baixos | Gerard Bosch van Drakestein Maurice Peeters | |

## Bibliografia

* Comité olympique français. «Cyclisme». A: Librairie de France. Les Jeux de la VIII$^e$ Olympiade. Paris 1924. Rapport officiel (en francès), 1924, pp. 202-219 [Consulta: 28 agost 2013]. Arxivat 4 de febrer 2012 a Wayback Machine.
# Can Roquet (Palafolls)

Can Roquet és una masia de Palafolls (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia situada molt a prop del terme municipal de Palafolls. Aixecada en un petit turó, damunt de la zona industrial, té la vista del riu. La façana mira cap a llevant, cap al castell de Palafolls i Sant Genís. Masia del grup III, amb baixos, pis i golfes. El portal d'arc de mig punt dovellat és important i forma el conjunt arquitectònic de la finestra principal, amb l'ampit recolzat sobre la dovella clau del conjunt. Aquesta finestra recorda el tipus gòtic de les darreres construccions, que es podrien considerar del segle xvi. Ha estat restaurada i l'entorn enjardinat.

## Referències

* ↑ «Can Roquet - Palafolls - Pobles de Catalunya». www.poblesdecatalunya.cat. [Consulta: 13 desembre 2016].
* 1 2 3 «Can Roquet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2016].
# Yoshikazu Sugata

Yoshikazu Sugata (en japonès: 菅田順和) (4 de desembre de 1955) va ser un ciclista japonès, que s'especialitzà en la pista. Va aconseguir dues medalles als Campionats del món de velocitat de 1976 i 1977.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Unitat Popular

* Per a altres significats, vegeu «Unitat popular».
Unitat Popular (grec: Λαϊκή Ενότητα, Laikí Enótita, abreujat LAE o LE) és un partit polític de Grècia, fundat el 21 d'agost de 2015 per 25 antics membres de la Coalició de l'Esquerra Radical, Síriza, pertanyents al Consell dels Hel·lens, com a resultat del desacord d'aquests parlamentaris amb un tercer «programa de rescat» acordat pel govern del primer ministre Alexis Tsipras amb la Comissió Europea, Mecanisme Europeu d'Estabilització i el BCE, dins el marc de la crisi financera del deute sobirà. Després de la seva fundació, es va convertir immediatament en el tercer partit amb major presència al Parlament. Està presidit per l'exministre d'Energia al govern de Tsipras, Panagiotis Lafazanis i té la intenció de participar en les eleccions parlamentàries de setembre de 2015 de Grècia.
El partit està a favor de la retirada grega de la zona euro —Grexit— i de restablir la dracma com a moneda nacional de Grècia. Segons Stathis Kouvelakis, exmembre del Comitè Central de Síriza i membre fundador d'Unitat Popular, el nou partit treballarà per a una «lluita internacionalista unitària entorn d'objectius comuns a nivell d'Europa i internacional i defensarà sortir de l'OTAN, trencarà els acords existents entre Grècia i Israel, i s'oposarà radicalment a les intervencions i guerres imperialistes».
El nom del partit està inspirat en la Unidad Popular, l'aliança política xilena dirigida per Salvador Allende.

## Resultats electorals
### Eleccions legislatives

| Any | Resultats | Resultats | Resultats | Resultats | Pos. | Líder |
| Any | Vots | % | Escons | +/− | Pos. | Líder |
| 2015 (II) | 155,320 | 2.86% | 0 / 300 | Nou | 9è | Panagiotis Lafazanis |
| 2019 | 15,930 | 0.28% | 0 / 300 | = | 13è | Nikos Houndis |
| 2023 (I) | Dins de MeRA25 | Dins de MeRA25 | 0 / 300 | = | 8è | Dimitris Stratoulis |
| 2023 (II) | Dins de MeRA25 | Dins de MeRA25 | 0 / 300 | = | 9è | Dimitris Stratoulis |

### Eleccions europees

Parlament Europeu :
| Any | Vots | % | Escons | +/− | Pos. | Líder |
| 2019 | 31,671 | 0.56% | 0 / 21 | Nou | #22 | Panagiotis Lafazanis |

## Referències

* 1 2 3 4 Sánchez-Vallejo, María Antonia. «El líder radical de Syriza afirma que vol cancel·lar el rescat grec». cat.elpais.com. EDICIONES EL PAÍS S.L.. [Consulta: 24 agost 2015].
* 1 2 3 «Greece crisis: Syriza rebels form new party». BBC News. BBC. [Consulta: 24 agost 2015].
* ↑ «SYRIZA rebels clash with gov’t as parties prepare to draft candidate lists». ekathimerini.com. H KAΘHMEPINH. [Consulta: 24 agost 2015].
* ↑ Kouvelakis, Stathis. «Introducing Popular Unity». Jacobin. [Consulta: 24 agost 2015].
* ↑ «Greece rebels form new party ahead of snap polls». AFP, 21-08-2015 [Consulta: 21 agost 2015].

## Enllaços externs

* Unitat Popular - Lloc web oficial
* Iskra (grec)
* Plan B Arxivat 2014-02-08 a Wayback Machine. (grec)
* The R Project (grec)
# Ctesifont (historiador)

Ctesifont (grec antic: Κτησιφῶν, llatí: Ctesiphon) fou un historiador grec autor d'una obra sobre Beòcia de la qual Plutarc cita el tercer llibre. Podria ser el mateix autor Ctesifont que va escriure sobre arbres i plantes també esmentat per Plutarc.

## Referències

* ↑ 3.Ctesiphon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 900
# Troïtski (Astracan)

* Per a altres significats, vegeu «Troïtski».
Troïtski (en rus: Троицкий) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 365 habitants.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Б) 1:100000. Астраханская область и Калмыкия». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Akhtubinka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2019-02-24. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Регионы России → Астраханская обл. → Харабалинский р-н → Ахтубинка с.». Arxivat de l'original el 2015-03-24. [Consulta: 10 setembre 2020].
# Roca del Serret

La Roca del Serret és una formació rocosa de 1.103,2 metres d'altitud del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Es troba al sud-est de la vila d'Abella de la Conca, al nord de la masia de Cal Serret. És a llevant de la Costa del Molí, a l'extrem occidental de l'Estimat de la Teulera.
És, de fet, el darrer contrafort de la Serra de Carrànima pel costat sud-oest, davant per davant de la vila d'Abella de la Conca.
Es tracta d'un derivat del mot comú romànic serra, en una forma diminutiva. Pot tractar-se d'un escurçament de serreta, que seria el diminutiu natural, atès que serra és femení.
# Cintré

Cintré (en bretó Kentreg, en gal·ló Ceintraé) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 2.021 habitants. Es troba entre els municipis de Mordelles i L'Hermitage.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2005 | 2006 |
| 520 | 533 | 857 | 1.069 | 1.170 | 1.467 | 1.985 | 2.021 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2001 | Maryvonne Maurais | |
| 2001-2014 | Alain Pestel | |
# Xosé Cuiña Crespo

Xosé Cuiña Crespo (Lalín, Pontevedra, 25 de febrer de 1950 – Santiago de Compostel·la, La Corunya, 28 de desembre de 2007) va ser un polític espanyol del Partit Popular de Galícia (PPdeG).

## Biografia

Industrial, va cursar estudis de perit agrònom i biologia a Valladolid i Santiago de Compostel·la, encara que sense arribar a finalitzar-los.
Va començar la seva carrera política com a alcalde de Lalín, el seu poble natal, entre 1979 i 1990, primer com a independent i després per Aliança Popular. Després va ser president de la Diputació Provincial de Pontevedra entre 1987 i 1990, conseller d'Obres Públiques (1990-2003) de la Junta de Galícia sota la presidència de Manuel Fraga, secretari general del Partit Popular de Galícia entre 1990 i 1999, i diputat al Parlament de Galícia (1990-2007).
El 2005 va presentar la seva candidatura a la successió de Fraga, però no va tenir suports entre les bases del partit, i ni tan sols va reunir avals suficients per a arribar al congrés que va acabar entronitzant al candidat de la direcció nacional, el exvicepresident de la Xunta de Galícia Alberto Núñez Feijoo. Després d'aquesta derrota, Cuiña va assegurar que no abandonaria l'organització. I així ho va complir, ja que va mantenir el seu lloc com a diputat en el Parlament de Galícia fins als seus últims dies.
Va morir el 28 de desembre de 2007 després d'una infecció respiratòria, agreujada per una pneumònia, als 57 anys d'edat a l'Hospital Clínic de Santiago de Compostel·la.

## Pol·lèmiques

Cuiña va ser el considerat delfí de Manuel Fraga, però el 16 de gener de 2003 va haver de dimitir com a conseller de la Junta de Galícia en saber-se que una empresa relacionada amb la seva família havia venut 8.500 vestits d'aigua i 3.000 pales per a netejar el fuel abocat pel Prestige. Es va saber finalment que havia estat sense benefici, però en realitat es tractava d'una operació política de major importància, orquestrada sota la competència per la successió de Manuel Fraga.

## Referències

* ↑ Cuiña comunica a Fraga su dimisión como secretario del PP gallego. Xosé Hermida, El País, 31 de agosto de 1999.
* ↑ El País 8 de diciembre de 2005
* ↑ El País 29 de diciembre de 2007
* ↑ El Mundo. «Xosé Cuiña, el 'delfín' de Fraga que tuvo un destacado papel en la política gallega», 24 enero 2007. [Consulta: 6 novembre 2017].
# Uranosferita

La uranosferita és un mineral de la classe dels hidròxids. Rep el seu nom de l'urani i del grec "sphaira", esfera, en al·lusió a la seva composició i l'aparició de masses similars a esferes.

## Característiques

La uranosferita és un hidròxids de fórmula química Bi(UO₂)O₂(OH). Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma d'agregats semiesfèrics, compostos per petits cristalls allargats en [001], acabats de forma aguda. Normalment en estructures concèntriques i radiades. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la uranosferita pertany a «04.GB - Uranil hidròxids amb cations addicionals (K, Ca, Ba, Pb, etc.); principalment amb poliedres pentagonals UO₂(O,OH)₅» juntament amb els següents minerals: agrinierita, compreignacita, rameauïta, becquerelita, bil·lietita, protasita, richetita, bauranoïta, calciouranoïta, metacalciouranoïta, fourmarierita, wölsendorfita, masuyita, metavandendriesscheïta, vandendriesscheïta, vandenbrandeïta, sayrita, curita, iriginita i holfertita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1873 a la mina Walpurgis Flacher, a Neustädtel (Erzgebirge, Saxònia, Alemanya), com a producte d'oxidació de la uraninita en filons hidrotermals que contenen cobalt-níquel-bismut, on sol trobar-se associada a altres minerals com: walpurgita, uranospinita, uranospatita, asselbornita, trögerita, zeunerita, eritrita i wad. També ha estat descrita en altres indrets d'Alemanya, França, República Txeca, Bèlgica i Austràlia.

## Referències

* ↑ «Uranosphaerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 agost 2016].
* ↑ «Uranosphaerite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 17 agost 2016].
# Ctesifont (desambiguació)

Ctesifont (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
* Ctesifont, orador atenès
* Ctesifont, ambaixador atenès
* Ctesifont, historiador de l'antiga Grècia
* Ctesifont, poeta atenès
Vegeu també:
# Rosa (matemàtiques)

En matemàtiques, una rosa o corba rhodonea és una sinusoide dibuixada en coordenades polars. Aquestes corbes es poden expressar amb una equació polar de la forma
    $\!\,r=\cos(k\theta ).$
Si k és un enter, la corba serà una rosa de
* 2k pètals si k és parell, i
* k pètals si k és senar.
Quan k és parell, la gràfica completa de la rosa és traçada un sol cop quan el valor de θ varia de 0 a 2π. Quan k és senar, això passa a l'interval entre 0 i π. (De forma més general, això pasa en qualsevol interval de longitud 2π per a k parell, i π per a k senar.)
Si k és un nombre racional, llavors la corba és tancada i té longitud finita. Si k és un nombre irracional, llavors no és tancada i té longitud infinita. És més, en aquest últim cas, la gràfica de la rosa esdevé un conjunt dens (és a dir, passa arbitràriament a prop de qualsevol punt del disc de radi unitat).
Donat que
    $\sin(k\theta )=\cos \left(k\theta -{\frac {\pi }{2}}\right)=\cos \left(k\left(\theta -{\frac {\pi }{2k}}\right)\right)$
Per a to $\theta$, les curves donades per les equacions polars
    $\,r=\sin(k\theta )$ i $\,r=\cos(k\theta )$
són idèntiques tret d'una rotació de π/2k radians.
El nom de les roses els el va donar el matemàtic italià Guido Grandi entre l'any 1723 i el 1728.

## Àrea

Una rosa que té equació polar de la forma
    $r=a\cos(k\theta )\,$
on k és un enter positiu, té una àrea de
    ${\frac {1}{2}}\int _{0}^{2\pi }(a\cos(k\theta ))^{2}\,d\theta ={\frac {a^{2}}{2}}\left(\pi +{\frac {\sin(4k\pi )}{4k}}\right)={\frac {\pi a^{2}}{2}}$
si k és parell, i
    ${\frac {1}{2}}\int _{0}^{\pi }(a\cos(k\theta ))^{2}\,d\theta ={\frac {a^{2}}{2}}\left({\frac {\pi }{2}}+{\frac {\sin(2k\pi )}{4k}}\right)={\frac {\pi a^{2}}{4}}$
si k és senar.
El mateix s'aplica a les roses amb equacions polars de la forma
    $r=a\sin(k\theta )\,$
Donat que la seva gràfica no és res més que una rotació de les roses definides fent servir el cosinus.

## Vegeu també

* Corba de Lissajous
* Quadrifoli – una rosa amb k=2.

## Referències

* ↑ O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Rhodonea» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.

## Enllaços externs

* Rosa a Mathworld
* Applet per a crear roses amb paràmetre k Arxivat 2007-03-25 a Wayback Machine.
* Diccionari visual de corbes planes especials, Xah Lee.
Viccionari
# Chusé Raul Usón

Chusé Raul Usón (Saragossa, 1966) és un editor i escriptor en aragonès. Va estudiar en els Jesuïtes de Saragossa i, posteriorment, va estudiar Història en la Universitat de Saragossa. Va ser responsable del Ligallo de Fabláns de l'Aragonés, organització dedicada a la defensa de la llengua aragonesa i membre del Consello d'a Fabla Aragonesa. Va guanyar diversos premis literaris, que li van dur a realitzar les seves primeres publicacions, tant de poesia com de ficció. És el traductor Cullita d'otri (1998), antologia de poesia occidental. Del seu dietari As zien claus, en el qual conta el seu treball com educador en un reformatori, l'escriptor asturià Xuan Bello va escriure: "cent instants on tot és possible: l'infern i el paradís, els àngels i els dimonis lluitant en una mateixa persona".

## Editorial Xordica

És fundador i propietari de l'editorial Xordica, en la tradició de les grans editorials independents europees, en la qual ha publicat a molts dels nous escriptors aragonesos: Daniel Gascón, Cristina Grande, Miguel Mena, Ángela Labordeta, Antón Castro, Fernando Sanmartín, Julio José Ordovás, Ángel Petisme, Santiago Gascón, Fernando Martín Pescador, Isidro Ferrer, Daniel Nesquens o Sergio Algora. También ha publicat a altres importants escriptors aragonesos: José Antonio Labordeta, Javier Tomeo, Ismael Grasa, José María Conget, Jesús Moncada, José Luis Cano, Javier Barreiro, Ildefonso Manuel Gil, José María Latorre, Agustín Sánchez Vidal i molts altres escriptors: David Trueba, Manuel Antonio Pina, Ondjaki, Gonçalo Tavares, Jean Debernard, Lara López, Irantzu Landaluce, Manuel Moyano, Diego Pita, Joan Perucho o Xosé Luis Méndez Ferrín. És el més important editor privat de llibres en aragonès: Ánchel Conte, Francho Nagore Laín, Elena Chazal, Chusé Inazio Nabarro…

## Obra literària
### Poesia

* Dezinueu repuis d'una bida dallata, 1986
* Ixe buxo biello -entre fierros-, 1988
* Luna, arto y poemas de bardo, 1989
* Fuellas chobenas, 1991
* Nueis d'agüerro, 1986
* Trista boira baxa, 1994
* Cruzillata

### Prosa

* Benzina, 2003
* As zien claus (traduït a l'asturià, com a Les cien llaves)

### Traducció

* Cullita d'otri (amb traduccions a l'aragonès de poemes de Bernardo Atxaga, Paul Auster, Miguel Labordeta i altres)
* Historias de la mano izquierda (traducció al castellà del llibre de Jesús Moncada)
* El café de la rana (traducció al castellà del llibre de Jesús Moncada)
* Calaveras atónitas (traducció al castellà del llibre de Jesús Moncada)

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'editorial Xordica
# Campionat de Tucumán de futbol

El Campionat de Tucumán de futbol és la màxima competició futbolística de la província de Tucumán.
La competició s'inicià l'any 1919 organitzada per la Federación Tucumana. El 5 de febrer de 1977 com a resultat de la fusió de la Federación Tucumana amb les altres dues lligues existents a la província, la Liga Cultural i la Liga del Sud, es creà la Liga Tucumana de Fútbol.

## Historial

Font:

### Federación Tucumana

* 1919: San Martín
* 1920: Atlético Tucumán
* 1921: Atlético Tucumán
* 1922: San Pablo
* 1923: San Martín
* 1924: Atlético Tucumán
* 1925: Central Norte
* 1926: San Pablo
* 1927: Atlético Tucumán
* 1928: San Pablo
* 1929: Central Norte
* 1930: Atlético Tucumán
* 1931: Central Norte
* 1932: All Boys
* 1933: All Boys
* 1934: Central Norte
* 1935: Atlético Tucumán
* 1936: All Boys
* 1937: Atlético Tucumán
* 1938: Atlético Tucumán
* 1939: Central Norte
* 1940: San Martín
* 1941: San Martín
* 1942: Atlético Tucumán
* 1943: San Martín
* 1944: San Martín
* 1945: San Martín
* 1946: All Boys
* 1947: San Martín
* 1948: Central Córdoba
* 1949: San Martín
* 1950: Central Córdoba
* 1951: Atlético Tucumán
* 1952: Central Córdoba
* 1953: San Martín
* 1954: San Martín
* 1955: San Martín
* 1956: San Martín
* 1957: Atlético Tucumán
* 1958: Atlético Tucumán
* 1959: Atlético Tucumán
* 1960: Atlético Tucumán
* 1961: Atlético Tucumán
* 1962: Atlético Tucumán
* 1963: Atlético Tucumán
* 1964: Atlético Tucumán
* 1965: Sportivo Guzmán
* 1966: San Martín
* 1967: San Martín
* 1968: Sportivo Guzmán
* 1969: San Martín
* 1970: San Martín
* 1971: San Martín
* 1972: Atlético Tucumán
* 1973: Atlético Tucumán
* 1974: San Martín
* 1975: Atlético Tucumán
* 1976: San Martín

### Liga Tucumana de Fútbol

* 1977: Atlético Tucumán
* 1978: Atlético Tucumán
* 1979: Atlético Tucumán
* 1980: San Martín
* 1981: San Martín
* 1982: San Martín
* 1983: Atlético Tucumán
* 1984: San Martín
* 1985: San Martín
* 1986: Atlético Tucumán
* 1987: San Martín
* 1988: Concepción FC
* 1989: Atlético Concepción
* 1990: Sportivo Guzmán
* 1991: Central Norte
* 1992: Concepción FC
* 1993: Atlético Concepción
* 1994: Concepción FC
* 1995: Atlético Concepción
* 1996: Atlético Concepción
* 1997: Ñuñorco
* 1998: Argentinos del Norte
* 1999: Garmendia
* 2000: Ñuñorco
* 2001: Central Norte
* 2002: La Florida
* 2003: Atlético Tucumán
* 2004: San Martín
* 2005: San Fernando
* 2006: Sportivo Guzmán
* 2007: San Ramón
* 2008: UTA / Amalia
* 2009: UTA
* 2010: Amalia
* 2011: Sportivo Guzmán
* 2012: Lastenia
* 2013: Almirante Brown
* 2014: La Florida
* 2015: Ñuñorco
* 2016: Atlético Tucumán

## Referències

* 1 2 http://www.ligatucumana.org.ar/campeones.php Arxivat 4-7-2009 a Wayback Machine.
* 1 2 Historia i campions Arxivat 2018-02-14 a Wayback Machine. a ligatucumanadefutbol

## Enllaços externs

* Historial Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine.
* Futbol de Interior
# Underground (desambiguació)

«Undergound» té aquests significats:
* Underground, manifestacions artístiques o als estils de vida que hom considera alternatius
* Transport: En anglès undergound és un sinònim de metro
** Underground Electric Railways Company (UERL), holding d'empreses ferroviàries
** Metro de Londres (en anglès, London Underground), sistema de metro o ferrocarril metropolità de Londres
* Cinema: Underground (pel·lícula), pel·lícula europea dirigida per Emir Kusturica
* Literatura: Underground (Haruki Murakami), recull d'entrevistes del 1998 sobre el gas amb gas sarín al metro de Tòquio 1998
* Música:
** The Velvet Underground, grup de rock format a Nova York en la dècada del 1960
** The Velvet Underground and Nico, primer disc de la banda de Nova York The Velvet Underground
* Videojocs: Need for Speed: Underground (NFSU), videojoc de curses, desenvolupat i publicat per Electronic Arts el 2003
Viccionari
# Tub

«Tub» té aquests significats:
* Tub de lava o tub volcànic, túnels formats en l'interior de colades de lava mentre aquesta flueix
* Anatomia:
** Tub (corol·la)
** Tub pol·línic, estructura allargada creada pel gra de pol·len en el moment que aquest germina
** Tub digestiu conducció present en la majoria d'animals on es realitza la digestió
** Tub neural, estructura formada en l'embriogènesi dels cordats
** Tub cribrós vas dels vegetals anomenats cormòfits
* Estris:
** Tub d'assaig
** Tub de buit
** Tub de càtode fred
** Tub de Crookes
** Tub fotomultiplicador
** Tub fluorescent
** Tub de Krasnikov
** Tub de lava
** Tub de neó
** Tub Nixie
** Tub piezomètric
** Tub de Prandtl
** Tub de raigs catòdics dispositiu de visualització inventat per Karl Ferdinand Braun
** Tub de Pitot
** Tub Venturi o tub de Venturi
** Tub Williams
** Tub de Thiele
** Tub d'escapament, canonada per a evacuar els gasos de combustió des del motor cap a l'exterior
** Tub capil·lar, conducció de fluid molt estreta i de petita secció circular.
** Tub de microcentrífuga, petit contenidor cilíndric de plàstic amb un fons cònic per centrifugar suspensions
** Tub refrigerant, instrument de vidre utilitzat als muntatges experimentals per refredar i condensar substàncies
Viccionari
# Rosa Agazzi

Rosa Agazzi (Volongo, 26 de març de 1866 - Volongo, 9 de gener de 1951) va ser una pedagoga italiana. Juntament amb la seva germana Carolina van crear el mètode Agazzi que van presentar al Congrés Nacional de Pedagogia de Torí (1898) on també va participar Maria Montessori.
El 1896 van fundar una nova escola bressol a Mompiano. El model de la seva escola va tenir un gran èxit i va servir de model per al naixement de successives escoles sorgides amb el nom de germanes Agazzi.
El 1898 va publicar La lingua parlata i posteriorment va publicar diversos llibres sobre música: L'abbici del canto educativo (1908) i Bimbi, cantate (1911). Amb la seva germana, publicà altres obres com L'arte delle piccole mani (1929), Guida per le educatrici dell'infanzia (1932).
Després de la Primera Guerra Mundial van fer classes a professors de Trento, Bolzano i Venècia Júlia. El 1926 van deixar l'ensenyament en el moment en el qual van començar a estendre's les llars d'infants per Itàlia.

## Referències

* ↑ «Rosa Agazzi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.