OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Isabel Schnabel

Isabel Schnabel, de naixement Gödde (Dortmund, 9 d'agost de 1971) és una economista i professora universitària alemanya.
El 2015 va esdevenir professora d'economia financera a la Universitat de Bonn. Anteriorment, havia exercit de professora a la Universitat de Magúncia Johannes Gutenberg del 2007 al 2015. El 2014 s'havia convertit en membre del Consell alemany d'experts econòmics, un òrgan assessor independent del Govern d'Alemanya. És investigadora al Centre for Economic Policy Research (CEPR) i al CESifo, i també fa recerca com a investigadora afiliada al Max Planck Institute for Research on Collective Goods, a Bonn.
El 2019 el Govern alemany la va designar com a candidata per formar part del Comitè Executiu del Banc Central Europeu (BCE).

## Referències

* 1 2 «Isabel Schnabel». Revista Idees. Centre d'Estudis de Temes Contemporanis de la Generalitat de Catalunya, Núm. 46, 2019 [Consulta: 7 agost 2020].
* 1 2 «El Gobierno alemán designa a Isabel Schnabel candidata para el BCE». La Vanguardia, 23-10-2019 [Consulta: 7 agost 2020].
# Alexis-François Artaud de Montor

Alexis-François Artaud de Montor (París, 31 de juliol de 1772 - 12 de novembre de 1849) va ser un diplomàtic i historiador francès. Emigrat durant la Revolució Francesa; la família reial li havia confiat missions a la Santa Seu i va servir durant la campanya de la Xampanya a l'exèrcit del príncep de Condé. Napoleó Bonaparte el va fer secretari de la legació francesa a Roma; Artaud ocupà el càrrec sota François Cacault, i deixà Roma breument quan el cardenal Joseph Fesch, el successor de Cacault, portà a François-René de Chateaubriand amb ell, i tornà tan bon punt aquest va ser retirat del càrrec. Nomenat chargé d'affaires de França a Florència el 1805, va ser cridat el 1707 perquè es sospitava erròniament d'ell d'haver utilitzat el seu poder en nom de la reina d'Etrúria les possessions de la qual a Nàpols desitjava donar a Élisa Bonaparte. Nomenat censor durant els darrers anys de l'imperi, durant la Restauració Francesa va esdevenir secretari de l'ambaixada francesa a Viena i després novament a Roma.
El 1830 es retirà a una pensió per dedicar-se exclusivament a la literatura, especialment en obres històriques de gran valor, a les quals va posar les seves observacions com a diplomàtic. Esdevingué, a més, membre de l'Académie des inscriptions et belles-lettres des del 17 de desembre del mateix anys. Inicialment havia fet una traducció de la Divina Comèdia de Dante (1811-1813) molt ben valorada, però després va dedicar-se gairebé en exclusiva a la història:
* Machiavel, son génie et ses erreurs (París, 1833)
* El volum sobre història d'Itàlia a Univers pittoresque (París, 1834)
* Histoire du pape Pie VII (2 vols., París, 1836)
* Histoire de Dante Alighieri (París, 1841)
* Histoire des souverains pontifes romains (8 vols., París 1842)
* Histoire de Léon XII (París, 1843)
* Histoire de Pie VIII (París, 1843)
* Le papauté et les émeutes romaines (París, 1849) publicat poc abans de la seva mort.

## Referències

* 1 2 Goyau, Georges. «Alexis-François Artaud de Montor». A: Catholic Encyclopedia (en anglès). Volum 10. Nova York: The Encyclopedia Press, 1913.
# Ailsa Craig

Ailsa Craig, en gaèlic Creag Ealasaid que significa roca d'Elisabeth, és una illa d'Escòcia situada al Firth of Clyde. De forma oval, amida aproximadament 3,2 km de circumferència i arriba a una altura de 338 m (The Cairn). L'illa es troba deshabitada.
Es troba a 16 km a l'oest de Girvan, al districte de South Ayrshire. Culminant a 338 m, és un antic con volcànic. Hi ha un far a la costa est, de cara a l'illa de Gran Bretanya, al cap de Foreland Point. El far funciona de manera automatitzada des de 1970.

## Enllaços externs

* Fotos d'Ailsa Craig (anglès)
* Panorames virtuals des d'Ailsa Craig Arxivat 2021-03-06 a Wayback Machine. (anglès)
* Northern Lighthouse Board - Far d'Ailsa Craig Arxivat 2010-02-23 a Wayback Machine. (anglès)
# Ailt an Chorráin

Ailt an Chorráin (en anglès Burtonport) és una vila d'Irlanda, al comtat de Donegal, a la província de l'Ulster. Es troba a la Gaeltacht de Na Rosa, a 7 kilòmetres d'An Clochán Liath. Els seus habitants viuen de la pesca i el 41% són parlants nadius d'irlandès. La majoria treballen a la Burtonport Fishermen's Co-op i a la planta de congelació del Bord Iascaigh Mhara (Departament de Pesca del Mar d'Irlanda).

## Història

Una placa hi commemora el breu desembarcament a la veïna illa d'Inishmacadurn (o Rutland) d'una força militar francesa dirigida per James Napper Tandy en un intent fallit d'ajudar els alçats en la rebel·lió irlandesa el 16 de setembre de 1798.

## Transport

La vila serveix de port de sortida del servei de ferri cap a Arranmore, a través del qual rep un gran tràfic de turistes. També va tenir un servei ferroviari des de Letterkenny entre 1903 i 1940 servit per la Letterkenny & Burtonport Extension Railway (L&BER), companyia mixta estatal i de la Londonderry and Lough Swilly Railway (L&LSR). L'estació de ferrocarril de fou inaugurada el 9 de març de 1903, però fou finalment clausurada el 3 de juny de 1940.

## Personatges

* Joseph Sweeney
* Packie Bonner
* Pat the Cope Gallagher
* Peadar O'Donnell

## Referències

* ↑ Placenames (Ceantair Ghaeltachta) Order 2004
* ↑ «Burtonport station». Railscot - Irish Railways.
# Africana (cràter)

Africana és un cràter de 25.43 km. de diàmetre sobre la superfície de (4) Vesta. S'hi troba amb coordenades planetocèntriques de latitud més septentrional 71.53 ° i de longitud més a l'est de 353,86° El nom va ser adoptat per la UAI com a oficial el cinc de febrer de 2014 i fa referència a Cornèlia Africana la Menor, una patrícia romana a qui si recorda com a exemple prototípic d'una dona romana virtuosa.

## Referències

* ↑ "Africana (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ «Cornelia Africana roman patrician woman».
* ↑ Waithe, Mary Ellen. A History of Women Philosopherse, 1987.
# Agurain

Agurain (en castellà Salvatierra, nom oficial Agurain/Salvatierra) és un municipi d'Àlaba, de la Quadrilla de Salvatierra. Inclou els llogarrets d'Alangua, Arrizala, Egileor, Iturrieta i Opakua. Limita al nord amb Donemiliaga, al sud amb Bernedo i a l'oest amb Iruraitz-Gauna i Arratzu-Ubarrundia.
Des del 13 de juny de 2013, la seua capital és al nucli d'Agurain.

## Personatges cèlebres

* Evaristo Páramos (1960): cantant punk, de grups com La Polla Records i Gatillazo.
* Adolfo Madinabeitia (1959): escalador.
* Pablo Barrio (1958): escriptor en basc.
* Joseba Azkárraga Rodero (1950): polític del Govern Basc. Actual Conseller basc de Justícia. Ex diputat.
* Juan Santiago Aramburu (1860-1937): pianista.
* Pedro Pablo Uriarte (1765-1808): mariner.
* Juan Álvarez de Eulate (1683-1755): inquisidor general de la Cort i bisbe.
* Dionisio Preciado, Padre Pío de Salvaterra (1919): sacerdot, organista, musicòleg i compositor.
* Pedro Lope de Larrea (1546-1623): escultor.
* Sancho Ochoa de Chinchetru (siglo XVI): fou governador i capità general de Puerto Rico. Proposat com a virrei de Navarra. Va morir abans d'accedir al càrrec.
* Alejo Sesé.
* A Agurain es formà el grup punk La Polla Records.
* Marcos Sagasti mestre de començaments del segle xx.

## Referències

* ↑ «Cambio de denominación de los municipios». Modificaciones en los municipios producidas desde el 01-01-2016 al 01-01-2017. INE. [Consulta: 7 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Agurain/Salvatierra a l'Enciclopedia Auñamendi
# Ahu

Els Ahu són plataformes de roca que es poden trobar a l'Illa de Pasqua, les quals suporten el pes dels grans moais. Aquests altars constitueixen la característica més rellevant de l'arquitectura prehistòrica dels Rapa Nui.

## Origen

Es pot considerar que els Ahu que podem trobar a l'Illa de Pasqua són molt semblants als del marae tradicional de la Polinèsia. En aquest context, la paraula Ahu fa referència a una petita estructura, a vegades coberta amb un sostre de palla, on s'emmagatzemaven els objectes sagrats, incloent estàtues. El Ahu eren generalment adjacents a la marae o pati central principal, on van tenir lloc les cerimònies, tot i que a l'Illa de Pasqua els Ahu han evolucionat fins a arribar a ser molt més grans. L'Ahu més gran és de 220 metres (720 peus) i té 15 estàtues, algunes de les quals són de 9 metres (30 peus) d'alt.

## Elements

* Plataforma central: lloc on se situaven les estàtues. El nombre d'aquestes pot variar, des d'una fins a quinze les que eren posades sobre grans bases de pedra tallada.Generalment, el mur frontal presenta elaborades estructures de forma rectangular, ben ajustades, i a sobre un fris compost de blocs rectangulars d'escòria vermella.
* Ales: a vegades són plataformes més baixes a la central i poden estar inclinades. Són situades als extrems de la plataforma central. Estan pavimentades amb pedres i delimitades per un mur posterior.
* Plaça: esplanada que s'estén cap a l'interior i que s'utilitzava per fer reunions per realitzar activitats comunitàries i religioses.
* Moai: estàtues de pedra volcànica, tallades a mà.
* Crematoris: localitzats en l'àrea posterior a l'ahu, generalment en sectors elevats. Són estructures rectangulars definides per murs o turons delimitats per pedres. A l'interior es poden trobar petits fragments d'escòria vermella barrejats amb ossos cremats.
* Hare Penga: cases utilitzades per persones d'alt càrrec.

## Referències

* ↑ Schalansky, Judith. Atlas of remote islands (en anglès). Penguin.
* 1 2 3 4 5 6 «AHU MOAI» (en castellano). [Consulta: 15 febrer].
# Aksai (Lípetsk)

* Per a altres significats, vegeu «Aksai».
Aksai (en rus: Аксай) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2011 tenia 251 habitants. Pertany al districte rural d'Úsman.

## Referències

* ↑ «Комсомольская правда». «В Липецкой области в селе сгорело 103 дома». Николай Боков, 30 июля 2010. Проверено 01-08-2010
# Alfredo Sabbadin

Alfredo Sabbadin (Caltana, Vèneto, 20 de gener de 1936 - Noale, 26 de març de 2016) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1957 i 1985. En el seu palmarès destaquen tres victòries d'etapa al Giro d'Itàlia. Era germà del també ciclista Arturo Sabbadin.

## Palmarès

* 1954 (amateur)
** 1r al Gran Premi de la Industria i el Comerç de San Vendemiano
* 1955 (amateur))
** 1r a l'Astico-Brenta
* 1956 (amateur)
** 1r a la Coppa Caldirola
* 1957
** 1r al Giro de la Toscana
** 1r al Giro del Ticino
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa del Giro de Sicília
* 1958
** 1r al Giro de la Campània
** 1r al Circuit de Maggiora
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa de la Roma-Nàpols-Roma
* 1959
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1960
** 1r al Giro del Piemont
** 1r al Gran Premi de la Indústria i el Comerç de Prato
** 1r al Trofeu Longines (contrarellotge per equips, amb Emile Daems, Rolf Graf i Guido Carlesi)
* 1962
** 1r a la Coppa Sabatini

### Resultats al Tour de França

* 1960. 41è de la classificació general
* 1962. 73è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1957. 18è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1958. Abandona (11a etapa). Vencedor d'una etapa
* 1959. 15è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1960. Abandona
* 1961. 25è de la classificació general
* 1962. Abandona
* 1965. 25è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa d'Alfredo Sabbadin a sitiodeciclismo.net
* Fitxa i biografia d'Alfredo Sabbadin a museociclismo.it (italià)

## Referències

* ↑ «Lutto tra i ciclisti: addio ad Alfredo Sabbadin». La Nuova di Venezia e Mestre, 27-03-2016 [Consulta: 26 agost 2016].
# Al-Baqliya

Al-Baqliya és un llogaret d'Egipte al sud d'Al-Mansurah, a la part oriental del delta del Nil, a l'oest de Tell al-Ruba (Per-Banebdjedet), que correspon a l'antiga ciutat egípcia de Bah (o Ba'h), que fou anomenada Hermòpolis Parva o Hermopòlis Mikra pels grecs, i fou capital del nomós XV del Baix Egipte (Tehut), i que cal no confondre amb un altre Hermòpolis Parva a la part occidental del Delta (la moderna Damanhur) que fou la capital del nomós VII (Wa-imnty). Hermòpolis fou el nom donat a les ciutats associades amb el deu Thoth identificat amb el grec Hermes.
Els llocs excavats són:
* Tell al-Naqus (Turó de la campana), on probablement hi havia la ciutat i el temple de Thoth; en aquest lloc es va trobar una columna amb algunes altres restes, i els fonaments d'un tancat de 350 per 384 metres; entre les inscripcions els noms dels faraons Psamètic I Wahibre i Àpries Haaibre, i fragments d'una estàtua d'Ahmose II Khnemibre. No s'han trobat restes anteriors a l'imperi nou.
* Tell al-Zereiki, on probablement era la necròpolis de la ciutat, on s'ha trobat un cementiri.

## Referències

* Al-Baqliya al lloc web d'Egyptsites
# Al-Bara

Al-Bara o Bara (àrab: البارة, al-Bāra) fou una ciutat del Djabal al-Zawiya al nord d'Apamea, a l'oest de Maarat an-Numan i uns 80 km al sud-oest d'Alep. Es conserven importants ruïnes de la ciutat on hi ha restes de les cinc esglésies i tres monestirs de la vila, així com altres edificacions, i tres tombes, una soterrània i dues piramidals.
Fundada al segle iv, a vila fou important entre els segles V i VIII com estació en el comerç entre Antioquia de l'Orontes i Apamea, i els sirians l'anomenaven Kafra de Barta. L'islam hi fou introduït i la tradició fa rei de la ciutat abans d'això a Abu Safyan que era jueu. Sota els musulmans hi va haver una colònia jueva i fou seu d'un bisbat cristià sufragani d'Antioquia. Després del segle viii el comerç es va desviar i la ciutat fou progressivament despoblada.
El 1098 la va conquerir Ramon de Sant Geli, al temps de les croades; Ridwan de Damasc la va recuperar el 1102 però fou retornada als croats per un tractat signat el 1120. Quan la van reconquerir el 1123 els musulmans de Balak hi van construir la fortalesa de Kalat Abi Safyan, al nord. La llegenda diu que la fortalesa fou fundada inicialment pel mateix Abu Safyan. Va retornar als croats en data incerta però el 1148 Nur al-Din la torna a ocupar. Uns anys després la ciutat fou destruïda per un terratrèmol. i desapareix de les cròniques al final del segle.
Un nova ciutat propera a la vella es va construir al començament del segle xx.

## Referències

* ↑ Houtsma, Martinus Theodorus. «Abu Safyan». A: E.J. Brill's First Encyclopaedia of Islam, 1913-1936 (en anglès). vol.9. Brill, 1987, p.103. ISBN 9004082654.

## Enllaços externs

* Syria Gate Arxivat 2006-03-29 a Wayback Machine.
* MiddleEast.com
# Al-Basra

Al-Basra és el nom dels següents llocs:
* Al-Basra, vegeu Bàssora
* Al-Basra (Marroc), antiga ciutat del Marroc
# Altiplà Mexicà

L'Altiplà Mexicà o la Mesa Central és una regió natural de Mèxic que s'estén des de la frontera amb els Estats Units fins a l'Eix Volcànic Transversal (la Sierra Nevada) al sud. Limita a l'orient i a l'occident amb la Sierra Madre Oriental i la Sierra Madre Occidental, respectivament. Té la seva màxima elevació al sud, a prop de l'Eix Volcànic. Transversal; a la vall de Mèxic i la vall de Toluca, supera els 2.000 metres sobre el nivell del mar. Cap al nord, l'elevació disminueix; al desert de Chihuahua, l'altitud no supera els 1.000m.
Aproximadament a l'altura del Tròpic de Càncer l'altiplà és interromput per un sistema de petites cadenes muntanyoses, les Serralades Transversals—la Serralada de Zacatecas la Sierra de la Breña i la Sierra de San Luis—que el divideixen en dues seccions. La secció del nord és més àrida i uniforme; s'hi troba el Bolsón de Mapimí i el semidesert de Zacatecas. La regió del sud, coneguda com l'Altiplà d'Anáhuac inclou els valls de Mèxic, Toluca, El Bajío i l'Altiplà Tarasc.
L'Altiplà Mexicà abasta una secció o els territoris sencers dels estats de Chihuahua, Coahuila, Nuevo León, Durango, Zacatecas, San Luis Potosí, Aguascalientes, Guanajuato, Querétaro de Arteaga, Hidalgo, Mèxic, Tlaxcala, Puebla, Michoacán i el Districte Federal. És una zona densament poblada i amb una agricultura potents.

## Referències

* ↑ Saundry, Peter; Hogan, C. Michael. «Mexico». The Encyclopedia of Earth, 04-03-2015. [Consulta: 24 desembre 2023].
* ↑ «Altiplano Central». Lugares INAH - Instituto Nacional de Antropología e Historia. [Consulta: 24 desembre 2023].
* ↑ Domínguez-Domínguez, Omar; Pérez-Ponce de León, Gerardo «Is the Mesa Central of Mexico a biogeographical province? Descriptive analysis based on freshwater biotic components» (en anglès). Revista mexicana de biodiversidad, 80, 3, 01-12-2009, pàg. 835–852. ISSN: 1870-3453.
* ↑ Rajchenberg, Enrique; Rambert, Catherine «The desert as territorial representation of Mexico’s North». Antíteses, 5, 9 (Enero), 2012, pàg. 353. ISSN: 1984-3356.
# Al-Djarba

Jarbà o Jabbà fou una fortalesa de l'Aràbia Pètria, a la via romana entre Bosrà i la mar Roja. El 631 la fortalesa, junt amb Adhrub (més al nord), es va entregar al profeta Muhàmmad. La distància entre les dues fortaleses és estimada a tres dies de marxa. El 1182 Saladí hi va acampar en la seva expedició cap a Damasc.

## Referències

* Lammens, H. «Ḏj̲arbā». Encyclopaedia of Islam, First Edition (1913-1936). Editada per M. Th. Houtsma, T.W. Arnold, R. Basset, R. Hartmann. Brill Online, 2016. 8 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-1/djarba-SIM_2041>
# Al-Djibal

«Al-Djibal» té aquests significats:
* Jibal, província del Califat Omeia i Abbàssida corresponent a l'antiga Mèdia i l'actual Iran
* Juz d'Al-Jibal, districte de la Mallorca islàmica corresponent al terme d'Escorca
# Anaecypris hispanica

Anaecypris hispanica és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la península Ibèrica: riu Bembezar i alguns rierols de la conca del riu Guadiana.
És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.
Els mascles poden assolir 7,5 cm de longitud total.
Es troba amenaçat d'extinció a causa de la destrucció del seu hàbitat natural i de la contaminació de l'aigua.

## Referències

* ↑ «Anaecypris hispanica». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ribeiro, F.V., I.G. Cowx i M.J. Collares-Pereira, 2000. Life history traits of the endangered Iberian cyprinid Anaecypris hispanica and their implications for conservation. Archiv für Hydrobiologie 149:569-586.
* ↑ Crivelli, A.J., 1996. The freshwater fish endemic to the Mediterranean region. An action plan for their conservation. Tour du Valat Publication, 171 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Alberto Fernández

Alberto Fernández és el nom dels següents personatges:
* Alberto Ángel Fernández (n. 1959), polític argentí, president de la Nació Argentina
* Alberto Fernández (actor espanyol) (1928-2000)
* Alberto Fernández Blanco (1955-1984), ciclista espanyol
* Alberto Fernández de la Puebla (n. 1984), ciclista espanyol
* Alberto Fernández de Rosa (n. 1944), actor argentí
* Alberto Fernández Díaz (n. 1961), polític català del Partit Popular de Catalunya
* Alberto Fernández Fernández (n. 1943), futbolista espanyol
* Alberto Fernández Montes de Oca (1935-1967), militar, polític i guerriller cubà
* Alberto Fernández Muñoz (n. 1983), esportista de tir esportiu espanyol
* Alberto Fernández Sainz (n. 1981), ciclista espanyol, fill d'Alberto Fernández Blanco
# Alfred Arribas Cabrejas

Alfred Arribas Cabrejas (Barcelona, 1954) és un arquitecte català. Va realitzar els seus estudis a l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona. Professor d'aquesta mateixa facultat i de l'Escola de Disseny Elisava del 1979 al 1990. El 1986, juntament amb Miguel Morte, funda la firma Alfredo Arribas Asociados, dedicada a l'arquitectura i a l'interiorisme. En els seus projectes ha col·laborat amb dissenyadors com Javier Mariscal o Eduard Samsó, entre d'altres. Ha estat president de l'ARQ-INFAD (1982-1983) i vicepresident del Foment de les Arts i el Disseny (1986-1989), la medalla del qual se li atorga el 1990. La seva obra ha estat publicada en nombroses revistes d'arquitectura i de disseny i ha estat premiada amb diversos premis FAD. Entre les seves obres destaquen el Velvet Bar a Barcelona o l'aquari de Nagasaki (Japó). Entre els seus dissenys més representatius figuren les cadires de braços lane Greystoke (1990) i Pila (1995).

## Referències

* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 15 abril 2012].
# Alfred Aston

Alfred Aston (Chantilly, 16 de maig del 1912 - 10 de febrer del 2003) fou un futbolista i entrenador de futbol francès. Era fill de pare anglès i mare francesa. Destacà les dècades dels 30 i 40. Jugava a la posició d'extrem i defensà els colors de diversos equips, com ara, Red Star FC, RC Paris, Angers SCO, Stade Français o CA Paris. Fou 31 cops internacional amb la selecció francesa i jugà els Mundials de 1934 i 1938. Es retirà a l'edat de 44 anys al FC Tours on era jugador entrenador. El 1942 amb Red Star FC guanyà la Copa francesa de futbol.

## Referències

* ↑ «ASTON AND SIMONYI». Allez Red Star. [Consulta: 29 maig 2008].
* ↑ Alfred Aston a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ (francès) Player profile at FFF

## Enllaços externs

* Perfila a National-Football-Teams.com
# Amundsen (cràter)

Amundsen és un gran cràter lunar situat a prop del pol sud de la Lluna, amb el nom de l'explorador noruec Roald Amundsen. Es troba a l'extrem lunar sud, i un observador de la Terra el veu de costat. Al nord-oest hi ha el cràter Scott, una formació de dimensions similars que ha rebut el nom d'un altre explorador antàrtic. Nobile està unit a la vora occidental.
La vora d'Amundsen es distingeix lleugerament per la vora sud, i la superfície interior aterrassada és més àmplia en aquell punt que en altres llocs de la paret exterior. El cràter se sobreposa a una formació de cràters més petita al nord-oest, i Amundsen A s'uneix a la vora nord-occidental. Just al sud d'Amundsen hi ha el cràter més petit Faustini.
El sòl interior és relativament pla, amb un parell de cims centrals a prop del punt mig. La majoria de les plantes del sòl estan més clares a l'ombra durant el dia lunar; només el sòl sud i els cims centrals reben la llum del sol.

## Cràters satèl·lits

Per convenció, aquestes característiques s'identifiquen en els mapes lunars localitzant la lletra en el punt mitjà de la vora del cràter que es troba més proper a Amundsen.
El cràter anteriorment anomenat Amundsen A és actualment conegut com a Hédervári.
| Feature | Latitud | Longitud | Diàmetre | Ref |
| Amundsen A (reanomenat) | 81.8° S | 83.1° E | — | WGPSN |
| Amundsen C | 80.7° S | 83.2° E | 24.22 km | WGPSN |

## Referències

* ↑ WGPSN
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature. NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature». USGS, juliol 25, 2007. [Consulta: 5 agost 2007].
* Bussey, B.; Spudis, P. The Clementine Atlas of the Moon. New York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 978-0-521-81528-4.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature. Tudor Publishers, 1995. ISBN 978-0-936389-27-1.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature». Jonathan's Space Report, juliol 15, 2007. [Consulta: 24 octubre 2007].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by the Working Group of Commission 17 of the IAU». Space Science Reviews, 12, 2, 1971, pàg. 136–186. Bibcode: 1971SSRv...12..136M. DOI: 10.1007/BF00171763.
* Moore, Patrick. On the Moon. Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 978-0-304-35469-6.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook. Cambridge University Press, 1988. ISBN 978-0-521-33500-3.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon. Kalmbach Books, 1990. ISBN 978-0-913135-17-4.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes. 6th revised. Dover, 1962. ISBN 978-0-486-20917-3.
* Whitaker, Ewen A. Mapping i Naming the Moon. Cambridge University Press, 1999. ISBN 978-0-521-62248-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon. Springer, 2000. ISBN 978-1-85233-193-1.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Enllaços externs

* «Localització del cràter al Google Moon».
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atlas of the Moon».