OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Armuña de Tajuña

Armuña de Tajuña és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2008 |
| 98 | 116 | 111 | 122 | 211 |

## Alcaldes des de 1979

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Alejandro Torralbo Castillo | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Federico Sánchez Gómez | Independiente | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Miguel Pérez Gayoso | PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | José Sánchez Polo | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | José Sánchez Polo | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Jesús Sánchez Gómez | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Jesús Sánchez Gómez | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Fidel Gayoso Sánchez | Independiente | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1965

Els vint-i-cinquens Premis Nacionals de Cinematografia concedits pel Sindicat Nacional de l'Espectacle corresponents a 1965 es van concedir el 30 de gener de 1966 a Madrid. En aquesta edició els premis econòmics foren per 5 pel·lícules i 875.000 pessetes, i un total de 265.000 pessetes als premis al millor director, guió, actor i actriu principal, actor i actriu secundaris, fotografia, decorats i música.

## Guardonats de 1965

| Categoria | Premi | Pel·lícula premiada | Director |
| Premi especial | 250.000 pts | Posición avanzada | Pedro Lazaga |
| 1r premi | 250.000 pts | Cotolay | José Antonio Nieves Conde |
| 2n premi | 150.000 pts | Morir en España | Mariano Ozores |
| 3r premi | 125.000 pts | Zampo y yo | Luis Lucia Mingarro |
| 4t premi | 100.000 pts | La familia y uno más | Fernando Palacios |
| Millor director | 45.000 pts | Antonio Isasi Isasmendi | Estambul 65 |
| Millor guió | 45.000 pts | Vicente Coello, Rafael J. Salvia i Pedro Masó | La familia y uno más |
| Millor actriu | 30.000 pts | Núria Torray | Diálogos de la paz |
| Millor actor | 30.000 pts | Fernando Rey | Zampo y yo |
| Millor actriu principal | 25.000 pts | Elena María Tejeiro | Lola, espejo oscuro |
| Millor actor principal | 25.000 pts | Antonio Ferrandis | Posición avanzada |
| Millor actriu secundària | 20.000 pts | Aurora Redondo | Ninette y un señor de Murcia |
| Millor actor secundari | 20.000 pts | Tomás Blanco | Posición avanzada |
| Millor fotografia | 25.000 pts | Cecilio Paniagua | Posición avanzada |
| Millors decorats | 20.000 pts | Tedy Villalba | Las últimas horas |
| Millors música | 20.000 pts | Antonio Pérez Olea | Con el viento solano |

## Referències

* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 162-166
* ↑ Fallo de los premios sindicales cinematográficos 1965, ABC, 31 de febrer de 1966

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1965
* Fotogramas de Plata 1965
* 10a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
# Riu Lualaba

El riu Lualaba és la més gran de les fonts del Riu Congo pel que fa al cabal. Tanmateix, el supera en longitud el riu Chambeshi.
Compta amb 1.800 km de longitud. Neix prop de Musofi (al costat de Lubumbashi a la província de Katanga). Tot el seu recorregut queda dins la República Democràtica del Congo. S'eleva fins a 1.400m sobre el nivell del mar i corre cap al nord fins a Kisangani, on comença oficialment el riu Congo. Una font del Lualaba es troba a l'altiplà de Katanga. Des d'allí baixa fins a l'altiplà de Manika, amb cascades i ràpids que en caracteritzen el descens. A Bukama, el riu esdevé navegable per uns 640 km al llarg d'una sèrie d'aiguamolls (inclosos els llacs Upemba i Kisale). Més enllà de Kongola, ja no es pot navegar car entra en un estret congost, Portes d'Enfer. Entre Kasongo i Kibombo, s'estenen uns altres 100 km navegables, abans que els ràpids tornin a impedir el pas d'embarcacions a Kindu-Port-Empain. Al final del riu es troben les cascades Boyoma, formades per set cascades en una faixa de 100 km entre Ubundu i Kisangani.
El Lualaba fa de frontera Nord i Oest del parc nacional d'Upemba de la República Democràtica del Congo.
En el passat, es considerava que el Lualaba era una possible font del Nil. Tanmateix, Henry Morton Stanley el va recórrer i va demostrar que desemboca a l'oceà Atlàntic.
Els afluents principals del Lualaba són:
* riu Lowa
* riu Ulindi
* riu Luama
* riu Lukuga, connectat al llac Tanganyika
* riu Lufira
* riu Lubudi
* riu Luvua

## Vegeu també

* Llista de peixos del riu Lualaba
* Ernst Behm, geògraf i estadístic
# Domini lingüístic

El domini lingüístic és el territori on es parla un idioma.
Atès que els canvis socials i demogràfics dels segles XIX, XX i XXI han permès una gran mobilitat de persones, sovint s'aplica el concepte de domini lingüístic al territori històric on tradicionalment s'ha parlat una llengua, de manera que la presència de noves llengües per immigració no implica una relativització del concepte.
El concepte de domini lingüístic permet evitar circumscriure les llengües a estats. Així, hom parla de Francofonia (en francès, Francophonie) per a referir-se als territoris on es parla francès (França, Bèlgica, Quebec, Louisiana, etc.) o on aquesta llengua hi té una presència important (com ara Algèria). Igualment, hom parla d'Hispanitat (en espanyol, Hispanidad) per a referir-se als territoris on es parla espanyol (Espanya, Mèxic, Argentina, etc.), encara que el concepte d'Hispanitat a vegades també abraça la cultura ibèrica en general (portuguesa, basca, catalana, gallega, etc.).
El domini lingüístic del català abraça Catalunya (llevat de la Vall d'Aran), la Catalunya Nord (actualment França), el Principat d'Andorra, el País Valencià (incloent-hi la comarca murciana anomenada el Carxe), les illes Balears (incloent-hi les Pitiüses), la Franja de Ponent (és a dir, les comarques orientals de l'Aragó) i la ciutat de l'Alguer (a Sardenya, Itàlia). Fins al segle xix, s'hi podria comptar la ciutat de Saint Augustine (Florida, EUA), per tal com va ser colonitzada per menorquins, i encara fins a principi del segle xx algunes zones del nord d'Algèria, colonitzada per França, amb barris enterament catalanoparlants (s'hi parlava el patuet) per la presència sobretot de menorquins, mallorquins, alacantins i rossellonesos. Sovint hom identifica el domini lingüístic català amb el nom de Països Catalans, encara que aquesta denominació inclou generalment la Vall d'Aran i la comarca de la Fenolleda, de parla occitana.

## Referències

* ↑ «Quan el català es parlava als Estats Units». [Consulta: 15 setembre 2020].
# Dolmen de Sant Roc

El Dolmen de Sant Roc, o Cabaneta del Moro, és un dolmen del terme municipal de Senterada, del Pallars Jussà, prop del poble de Cérvoles.
Està situat a 1.228 msnm en el sector sud del terme, en el Bosc de Cérvoles, a llevant de Colliberri, al sud de Cadolla i al sud-oest de Naens.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Serrenti

Serrenti és un municipi italià, situat a la regió de Sardenya i a la província de Sardenya del Sud. L'any 2004 tenia 5.125 habitants. Es troba a la regió de Monreale. Limita amb els municipis de Furtei, Guasila, Nuraminis, Samassi, Samatzai, Sanluri i Serramanna.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Luca Becciu | Llista cívica |
# Ivan Sétxenov

Ivan Mikhaïlovix Sétxenov (en rus: Иван Михайлович Сеченов), (13 d'agost de 1829, Tiopli Stan (actual Setxenovo), Imperi Rus - 15 de novembre de 1905, Moscou, Imperi Rus) fou un fisiòleg i neuròleg rus que és considerat com el pioner d'aquestes disciplines al seu país.
Sétxenov es graduà en enginyeria a Sant Petersburg el 1848 i en medicina el 1856 a la Facultat de Medicina de la Universitat de Moscou, i després amplià estudis amb Johannes P. Müller, Emile du Bois-Reymond i Felix Hoppe-Seyler a la Universitat de Berlín, amb O. Funke a la Universitat de Leipzig, amb K. Ludwig a la Universitat de Viena i Hermann von Helmholtz a la Universitat de Heidelberg. Gran part dels seus primers treballs es dugué a terme al laboratori de Claude Bernard. En aquests anys preparà la seva tesi doctoral. El seu interès per la neuropatologia i la fisiologia del sistema nerviós central sorgí del seu cercle d'amics. Al seu retorn a Rússia fou nomenat professor adjunt de Fisiologia a l'Acadèmia de Medicina Militar. Deixà aquesta posició com a signe de protesta contra el fracàs de l'Acadèmia per confirmar Ilià Ilitx Métxnikov com a professor. Fou professor de fisiologia a les universitats d'Odessa, Sant Petersburg i Moscou. El seu laboratori de fisiologia fou el centre no només de fisiologia, sinó també de farmacologia, toxicologia i medicina clínica.
Els seus principals treballs científics, que publicà a la dècada de 1860, els dedicà a l'examen de la respiració i al descobriment al cervell dels centres inhibidors dels reflexos de la medul·la espinal. Durant els experiments duts a terme amb una granota el 1862, Sétxenov mostrà que el reflex de la medul·la espinal (flexió de les cames quan la granota es troba immersa en una solució diluïda d'àcid) es veu afectada per l'estimulació química o elèctrica del tàlem. El centre d'inhibició de reflexos fou nomenat centre de Sétxenov i el fenomen de la inhibició central se'l denominà inhibició de Sétxenov. El seu llibre Reflexes del cervell (1863) aconseguí un èxit excepcional. En ell explicà, en termes fisiològics, les activitats psicològiques dels éssers humans i explicà tot el comportament de l'home com un acte reflex complex. El seu esquema dels reflexos condicionats fou posteriorment ampliat pel seu successor I. F. Cyon, el qual fou professor d'Ivan Pàvlov. El protegit de Sétxenov, Ilià Ilitx Métxnikov, guanyà el Premi Nobel de Medicina i Fisiologia el 1908. La seva dona, Maria Aleksàndrovna Bulova, es convertí en la primera dona metge a Rússia.

## Referències

* 1 2 Haas, L F «Ivan Mikhailovich Sechenov (1829-1905)» (en anglès). Journal of Neurology, Neurosurgery & Psychiatry, 65, 4, 01-10-1998, pàg. 554–554. DOI: 10.1136/jnnp.65.4.554. ISSN: 0022-3050. PMC: PMC2170266. PMID: 9771783.

## Vegeu també

* Primera Universitat de Medicina de Moscou Ivan Sétxenov
# Rho de l'Indi

Rho de l'Indi (ρ Indi) és una estrella subgegant groga en la constel·lació de l'Indi. És una estrella visible a ull nu, però escassament. L'edat del planeta és d'uns 13 gigaanys, calculant-se que es troba al final del seu cicle abans de morir i esdevenir una nebulosa planetària.
El 17 de setembre del 2002 s'hi va descobrir el planeta Rho Indi b.

## Referències

* ↑ Christopher J. Corbally «Contributions to the Nearby Stars (NStars) Project: Spectroscopy of Stars Earlier than M0 within 40 pc--The Southern Sample» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 02-06-2006, pàg. 161–170. DOI: 10.1086/504637.
* 1 2 3 Michel Mayor «The CORALIE survey for southern extrasolar planets. XII. Orbital solutions for 16 extra-solar planets discovered with CORALIE» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 01-02-2004, pàg. 391–402. DOI: 10.1051/0004-6361:20034250.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* 1 2 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Age consistency between exoplanet hosts and field stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 08-12-2015. DOI: 10.1051/0004-6361/201527297.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 Bárbara Rojas-Ayala «SWEET-Cat updated. New homogenous spectroscopic parameters». Astronomy and Astrophysics, 01-11-2018, pàg. 13. DOI: 10.1051/0004-6361/201833350.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Lithium abundance patterns of late-F stars: an in-depth analysis of the lithium desert» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 12-06-2018, pàg. 55–55. DOI: 10.1051/0004-6361/201732209.
* ↑ «On the ages of exoplanet host stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 01-11-2005, pàg. 609–626. DOI: 10.1051/0004-6361:20053452.
* Jones et al. «Extrasolar planets around HD 196050, HD 216437 and HD 160691» (abstract). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 337, 4, 2002, pàg. 1170–1178. Arxivat de l'original el 2012-12-04. DOI: 10.1046/j.1365-8711.2002.05787.x [Consulta: 26 desembre 2009]. Arxivat 2012-12-04 at Archive.isweb preprint

## Enllaços externs

* SIMBAD: Rho Indi
Coordenades: 22$^h$ 54$^m$ 39,4833$^s$; −70° 04′ 25,352″
# Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1968

Els vint-i-vuitens Premis Nacionals de Cinematografia concedits pel Sindicat Nacional de l'Espectacle corresponents a 1968 es van concedir el 30 de gener de 1969 a Madrid. En aquesta edició els premis econòmics foren per 5 pel·lícules i 875.000 pessetes, i un total de 265.000 pessetes als premis al millor director, guió, actor i actriu principal, actor i actriu secundaris, fotografia, decorats i música. També es va concedir el premi al millor equip artístic (100.000 pts) a No desearás la mujer de tu prójimo de Pedro Lazaga, i la millor figuració a Operación Mata Hari de Mariano Ozores. Els premis als millors curtmetratges (25.000 pessetes cadascun) foren entregats a Un pequeño colonizador verde, La luna de Tobalito i La Alpujarra (un mundo inquieto). Hi van estar presents el ministre Manuel Fraga Iribarne, el secretari genral del Movimiento José Solís Ruiz, el director general de cultura Carlos Robles Piquer i el president del SNE Jorge Jordana de Pozas y Fuentes.

## Guardonats de 1968

| Categoria | Premi | Pel·lícula premiada | Director |
| Premi especial | 250.000 pts | España otra vez | Jaime Camino |
| 1r premi | 250.000 pts | Las Vegas, 500 millones | Antonio Isasi Isasmendi |
| 2n premi | 150.000 pts | No somos de piedra | Manuel Summers |
| 3r premi | 125.000 pts | ¡Cómo sóis las mujeres! | Pedro Lazaga |
| 4t premi | 100.000 pts | Dio perdona... io no! | Giuseppe Colizzi |
| Millor director | 45.000 pts | Antonio Isasi Isasmendi | Las Vegas, 500 millones |
| Millor guió | 45.000 pts | Pedro Masó, Vicente Coello | No le busques tres pies... |
| Millor actriu | 30.000 pts | Sonia Bruno | La chica de los anuncios |
| Millor actor | 30.000 pts | Arturo Fernández | ¡Cómo sóis las mujeres! |
| Millor actriu principal | 25.000 pts | Milagros Leal | La vil seducción |
| Millor actor principal | 25.000 pts | Juanjo Menéndez | Verde doncella |
| Millor actriu secundària | 20.000 pts | Mònica Randall | Cristina Guzmán |
| Millor actor secundari | 20.000 pts | Venancio Muro | El marino de los puños de oro |
| Millor fotografia | 25.000 pts | Víctor Monreal Sarto | El magnífico Tony Carrera |
| Millors decorats | 20.000 pts | Juan Alberto Soler, Antonio Cortés | Las Vegas, 500 millones |
| Millors música | 20.000 pts | Antón García Abril | No le busques tres pies... |

## Referències

* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 162-166
* ↑ "España otra vez", primer premio del Sindicato Nacional del Espectáculos, ABC, 31 de gener de 1968

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1968
* Fotogramas de Plata 1968
* 13a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
# Muriel de la Fuente

Muriel de la Fuente és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Dolmen de Santa Magdalena

El Dolmen de Santa Magdalena és un monument megalític del terme municipal de Moià, a la comarca del Moianès.
Es tracta d'una construcció feta amb grans pedres a l'època neolítica. És un megàlit del tipus de cambra simple, de mida força gran. Aquests tipus de sepulcres pertanyen a l'edat de bronze, entre el 2000 i el 1500 aC.
Es troba a la zona central de la Serra de Santa Magdalena, dins el terme municipal de Moià, a l'extrem sud-oest d'aquest terme.

## Enllaços externs

* El Dolmen de Santa Magdalena en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Silvio Parodi

Silvio Parodi (Luque, 6 de novembre de 1931 - 9 d'octubre de 1989) fou un futbolista paraguaià de la dècada de 1950.
Fou 21 cops internacional amb la selecció del Paraguai. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Sportivo Luqueño, Vasco da Gama, Fiorentina, i Racing de Santander.
Fou cosí del també futbolista José Parodi.

## Referències

* ↑ Perfil a 11v11.com
* ↑ Silvio Parodi a BDFutbol
* ↑ Paraguayan Players in Italy a rsssf
# Iskander Mirza

Syed Iskander Ali Mirza (Urdu: اسکندر مرزا), també conegut com a Iskander Mirza (13 de novembre de 1899 – 12 de novembre de 1969) va ser l'últim Governador General del Domini de Pakistan (6 d'octubre de 1955 - 23 de març de 1956) i el primer President de la República Islàmica de Pakistan, (23 de març de 1956 - 27 d'octubre de 1958), deposat per Muhammad Ayub Khan.

## Referències

* ↑ Mahmood, Shaukat. The second Republic of Pakistan; an analytical and comparative evaluation of the Constitution of the Islamic Republic of Pakistan (en anglès). Lahore: Ilmi Kitab Khana, 1966.
# Resolució 1229 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1229 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 26 de febrer de 1999 després de reafirmar la resolució 696 (1991) i totes les resolucions posteriors sobre Angola, en especial les 854 (1993), 1127 (1997) i 1173 (1998), 1219 (1999) i la 1221 (1999) el Consell va dissoldre la Missió d'Observadors de les Nacions Unides a Angola (MONUA) tot i que el seu component de drets humans hi romandria.
El Consell de Seguretat va destacar la importància de l'aplicació dels acords de pau, el protocol de Lusaka i els acords pertinents del Consell de Seguretat que UNITA, sota el lideratge de Jonas Savimbi, havia incomplert totalment les seves obligacions. Hi havia preocupació per les conseqüències sobre la situació humanitària. Prenia nota que les Nacions Unides havien contribuït a la pau relativa a Angola en els últims quatre anys, però lamentava que la situació actual restringeixi la capacitat de MONUA de dur a terme el seu mandat. La presència contínua de les Nacions Unides ajudaria a contribuir a la reconciliació nacional al país.
La resolució va assenyalar que el mandat de MONUA va expirar el 26 de febrer de 1999, tot i que el seu Status of Forces Agreement va romandre vigent. El component de drets humans romandria a Angola durant el període de liquidació de MONUA. El Secretari General Kofi Annan va ser convidat a debatre sobre la futura presència de les Nacions Unides amb el Govern d'Angola. Es va instar a totes les parts interessades a realitzar esforços humanitaris.
Finalment, el Consell va expressar la seva preocupació per la manca de progrés en la investigació del derrocament de les dues aeronaus llogades per les Nacions Unides i la pèrdua d'altres aeronaus comercials en circumstàncies sospitoses sobre àrees controlades per UNITA al país i va reiterar que UNITA hauria de cooperar en les investigacions.

## Vegeu també

* Guerra Civil angolesa
* Protocol de Lusaka
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1201 a la 1300 (1998 – 2000)

## Referències

* ↑ «Security Council takes note of expiration today of mandate of UN Observer Mission in Angola». United Nations, 26-02-1999.
* ↑ Fischer, H. Yearbook of International Humanitarian Law: 1999, Volume 2; Volume 1999. Cambridge University Press, 2000, p. 245. ISBN 978-90-6704-119-5.
* ↑ Howland, Todd «UN Human Rights Field Presence as Proactive Instrument of Peace and Social Change: Lessons from Angola». Human Rights Quarterly. Johns Hopkins University Press, 26, 2004, pàg. 1–28. DOI: 10.1353/hrq.2004.0004.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Aristip

Aristip és el nom dels següents personatges:
* Aristip de Larissa, membre de la dinastia dels aleuades o alevades
* Aristip I d'Argos, tirà d'Argos
* Aristip II d'Argos, tirà d'Argos
* Aristip de Cirene, filòsof grec de Cirene, deixeble de Sòcrates
* Aristip el Jove, filòsof grec, net d'Aristip de Cirene
# Província de Sidi Slimane

La província de Sidi Slimane (en àrab إقليم سيدي سليمان, iqlīm Sīdī Slīmān; en amazic ⵜⴰⵙⴳⴰ ⵏ ⵙⵉⴷⵉ ⵙⵍⵉⵎⴰⵏ, tasga n Sidi Sliman) és una de les províncies del Marroc, fins 2015 part de la regió de Gharb-Chrarda-Béni Hssen i actualment de la de Rabat-Salé-Kenitra. Té una superfície de 1.492 km² i 292.877 habitants censats en 2004. La capital és Sidi Slimane. Fou creada en 2009 amb una part de la província de Kénitra.
Limita al nord amb la província de Sidi Kacem al sud-est amb la prefectura de Meknès (regió de Fes-Meknès), al sud amb la província de Khémisset i l'oest amb la província de Kénitra.

## Divisió administrativa

La província de Sidi Slimane consta de 2 municipis i 9 comunes:
| Nuclis de població | Habitants (2 set. 1994) | Habitants (2 set. 2004) |
| Sidi Slimane (M) | 69.645 | 78.060 |
| Sidi Yahya El Gharb (M) | 29.965 | 31.705 |
| Azghar | 10.340 | 9.972 |
| Boumaiz | 19.260 | 20.419 |
| Dar Bel Amri | 27.429 | 31.453 |
| Kceibya | 19.914 | 23.218 |
| M'Saada | 17.566 | 18.879 |
| Oulad Ben Hammadi | 11.700 | 12.100 |
| Oulad H'Cine | 25.982 | 27.972 |
| Sfafaa | 16.075 | 18.799 |

## Referències

* 1 2 3 4 PDF Commission consultative de la régionalisation. Rapport sur la régionalisation avancée, p. 47. Arxivat 11 de novembre 2011 a Wayback Machine.
* ↑ «Cens general de població 2004» ( PDF) (en (francès)). Arxivat de l'original el 2010-06-01. [Consulta: 10 juliol 2016].