OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mitologia hotentot

La mitologia hotentot està formada per les creences i històries tradicionals sobre els déus i els herois dels hotentots (khoikhois), un grup ètnic del sud de l'Àfrica.
El déu suprem dels hotentots s'anomena Gamab, un déu del cel i el destí. Dispara fletxes des dels cels cap als mortals tot matant-los.
Tsui (també Tsui'goab) és un déu màgic de la pluja i la tempesta. Gunab és un déu malvat.
Un dels més famosos herois dels hotentots era Heitsi-eibib (o també simplement Heitsi), descendent d'una vaca i l'herba màgica que menjava. Era un caçador llegendari, mag i guerrer, que amb gran valentia va matar el Ga-gorib. També era un déu la vida la mort i la resurrecció, morint i reviscolant-se ell mateix en nombroses ocasions; la seva tomba està localitzada a molts de llocs d'Àfrica. És adorat com a déu de la caça.
Ga-gorib és un mostre llegendari que seia al costat d'un profund forat al camp i desafiava als transeünts que li llançaven roques. Les roques li rebotaven i mataven els que passaven, que queien al forat. Heitsi-eibib va distreure a Ga-gorib i va picar-lo per sota l'orella amb una pedra i va caure dins el forat. En una versió alternativa, Heitsi-eibib fou empaitat al voltant del forat fins que va relliscar i hi va caure dintre. Finalment va poder escapar i va fer caure Ga-gorib dins del forat.
Un altre monstre es diu Hai-uri, una criatura saltadora amb només una extremitat al seu cos (un braç, una cama, etc.). Menja humans. Encara un altre home és Aigamuxa, una criatura que mata a les dunes que té els ulls a la punta de les seves potes i les han d'aixecar enlaire per veure per on van.
# Minucià d'Atenes

Minucià d'Atenes (en llatí Minucianus, en grec Μινουκιανός), fill de Nicàgores, va ser un retòric grec que va viure en el regnat de Gal·liè (260-281).
Himeri de Prusa elogia l'eloqüència de Minucià. Al Suides s'hi diu que va ser l'autor de Τέχνη ῥητορική (Art retòrica), προγυμνάσματα (Progymnasmata), comentada per Menandre de Laodicea i Λογοί διάφοροι (Altres arguments). De la primera obra se'n conserva una part anomenada Περὶ ἐπιχειρημάτων (Sobre els propòsits) i porta el títol Μινουκιανοῦ ἢ νικαγόρου (Minucianou é nikagórou).
Pancrates o Pancraci (Pancrates o Pancratius, Παγκρατης, Παγκράτιος) un sofista o retòric grec d'època desconeguda, va escriure un comentari anomenat ὑπόμνημα (Records, memòries) a l'obra τεχνή ῥητορική de Minucià. Alguns autors creuen que aquesta obra, τεχνή ῥητορική, podria ser de Minucià el Vell.

## Referències

* 1 2 2.Minucianus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1092
* ↑ A Pancrates el mencionen Suides, Eudòxia Macrembolitissa i Joan Tzetzes
# Compton Mackenzie

Compton Mackenzie (Hartlepool, Durham, 1883 — Edimburg, 1972) va ser un novel·lista i polític anglès.
Va escriure principalment novel·les; Passionate Elopement (1911), Carnival (1912), entre d'altres. D'estil realista, va escriure una triolgia sobre les seves experiències a la Primera Guerra Mundial. És un dels cofundadors del Scottish National Party i rector de la Universitat de Glasgow entre 1931 i 1934. El 1952 va ser nomenat cavaller.

## Referències

* ↑ «Compton Mackenzie». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Josep Busquets i Xifré

Josep Busquets i Xifré (Banyoles, ¿5 de març 1887? - 15 de desembre de 1977) va ser organista de l'església de Sant Esteve de Banyoles. De petit va ingressar a l'escolania del monestir de Banyoles on va començar els seus estudis de solfeig i orgue. Als 14 anys va continuar a l'església de Sant Esteve de Banyoles i, posteriorment, a la parròquia de Santa Maria dels Turers de Banyoles. A la vegada, seguia la seva formació participant en les activitats d'espectacles de pastorets i altres activitats musicals de Banyoles.

## Referències

* ↑ «BUSQUETS I XIFRÉ, JOSEP». Associació Músics per la cobla. [Consulta: 20 desembre 2020].
# Suport

Un suport és una barra cilíndrica vertical fixada a una base o a un peu pesant. És emprat sobretot per a fixar-hi els muntatges de laboratori i les buretes.

## Referències

* ↑ Alegret, S. Diccionari de l'utillatge químic. Institut d'Estudis Catalans, 1977. ISBN 9788472830134.
Equipament de laboratori de química :
Viccionari
# Menjamel galtaespinós

El menjamel galtaespinós (Acanthagenys rufogularis) és una espècie d'ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae). És un menjamel de bona grandària, únic del gènere Acanthagenys Gould, 1838. És un ocell sociable i agressiu que s'observa sovint alimentant-se en grans bandades.
La seva dieta és frugívora, però també pot menjar nèctar, flors, insectes, rèptils i pollets d'altres aus. També manglars i boscos humits. Es distribueix per la major part d'Austràlia, amb excepció de Tasmània, les zones tropicals septentrionals i les costes sud-orientals.
Es tracta d'un menjamel de color gris-marró amb la gola i pit de color taronja clar. Ales grises amb vores blanques, i cua llarga amb puntes blanques. El seu bec és rosa amb la punta negra.

## Referències

* ↑ «Menjamel galtaespinós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
* 1 2 3 4 Birds in Backyards: Spiny-cheeked Honeyeater. Australian Museum. 2005. Rev. 18-07-2007
* ↑ Oz Birds: Spiny-cheeked Honeyeater. URLRev. 18-07-2007
# Reyes Carrasco

Reyes Díaz Ruiz (Los Palacios y Villafranca, 12 de març de 2006), coneguda com Reyes Carrasco, és una cantaora espanyola.
Prové d'una família flamenca, de pare guitarrista i mare cantaora, Maria José Carrasco (de qui ha pres el cognom per formar el seu nom artístic). Ha estat considerada nena prodigi del flamenc després de vèncer amb 9 anys la categoria infantil del 55è Festival del Cante de las Minas. L'any 2021 va guanyar el concurs televisiu Tierra de Talento de Canal Sur, per a cantants infantils. També aquell any va rebre el premi d'Artista revelació en el Festival de Xerés i va obtenir la Venencia Flamenca en el XLVIII Festival Flamenc de la Mistela, la persona més jove en aconseguir el guardó.
La seva localitat natal la va nomenar filla predilecta.

## Discografia

* Cantes de Reyes (2022)

## Referències

* 1 2 «La joven cantaora Reyes Carrasco recibe el título de Hija Predilecta de Los Palacios y Villafranca» (en castellà). 20 minutos, 19-11-2021. [Consulta: 28 desembre 2022].
* ↑ «La joven cantaora Reyes Carrasco se alza con el primer premio del programa "Tierra de Talento" de Canal Sur» (en castellà). Festival del Cante de las Minas, 07-02-2021. [Consulta: 28 desembre 2022].
* ↑ «Reyes Carrasco» (en castellà). DeFlamenco, 06-12-2021. [Consulta: 28 desembre 2022].
* ↑ «Reyes Carrasco» (en castellà). Universidad Complutense de Madrid, 01-03-2022. [Consulta: 28 desembre 2022].
* ↑ Palacios, Sergio. «Reyes Carrasco galardonada con la Venencia Flamenca 2021» (en castellà). Revista Flamenca, 25-10-2021. [Consulta: 28 desembre 2022].
* ↑ «Reyes Carrasco presenta su primer disco 'Cantes de Reyes' en el Instituto Andaluz del Flamenco» (en castellà). Agencia Andaluza de Instituciones Culturales, 13-10-2022. [Consulta: 28 desembre 2022].
# Sant Pere de Sobrànigues

Sant Pere de Sobrànigues és una església de Sant Jordi Desvalls (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una capella de petites dimensions de planta rectangular, petit absis semicircular a la capçalera i teulada a doble vessant coberta de teula àrab. Murs sense cap obertura, un d'ells atalussat amb contraforts. La façana presenta una porta allindada i dovellada a sobre de la qual hi ha una finestra rectangular, acabada amb un campanar d'espadanya curvilínia d'un sol ull i rematada per una petita creu de ferro. Tota la façana es troba arrebossada i la resta de la construcció roman en maçoneria.

## Història

Data de mitjans de segle xviii. L'any 1936 la campana va ser destruïda, recentment un grup suís ha fet donació d'una de nova. Després de la restauració de l'any 1985 portada a terme per l'associació de Veïns i Amics de Sobrànigues, la capella a més de la seva funció com a lloc de culte ha esdevingut local social del veïnat.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Pere de Sobrànigues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 novembre 2016].
# Mosaic dels peixos

El Mosaic dels peixos és un mosaic d'origen romà descobert el 1955 a la Pineda, a Vila-seca, que forma part de les restes d'una vil·la romana. Actualment està situat al vestíbul del Museu Nacional Arqueològic de Tarragona.
El mosaic, que representa peixos i animals marins, té 6,25 metres de longitud per 4,50 d'amplada. El camp del mosaic, rectangular de 3,68 x 2,68 m està decorat amb 47 representacions de la fauna marina, generalment peixos, però també crustacis, cefalòpodes i mamífers. Aquest motiu central està emmarcat per línies de tessel·les de colors; decorant la resta del mosaic hi ha una orla de peltes, disposades en forma de cinta ondulada amb decoració floral a l'interior. És una obra del començament del s. III dC i pertany al tipus de composició unitària, pròpia del mosaic africà, en el qual l'escena ocupa tot el camp musiu, front a la tendència de tradició hel·lenística de realitzar petites composicions independents (emblemata), envoltades d'una decoració geomètrica.

## Referències

* 1 2 «Vestíbulː Mosaic dels peixos». MNAT. Museu Nacional d'Arqueologia de Tarragona. [Consulta: 27 juliol 2014].
# Menjagrà borroner

El menjagrà borroner (Sporophila bouvreuil) és una espècie d'ocell de la família Thraupidae.
Natural d'Amèrica del Sud, es pot trobar a l'Argentina, Brazil, el Paraguai, Suriname, i l'Uruguai. El seu hàbitat és la sabana seca.

## Referències

* ↑ «Menjagrà borroner». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Spanish Valley

Spanish Valley és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 181 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spanish Valley tenia 181 habitants, 74 habitatges, i 54 famílies. La densitat de població era de 4,9 habitants per km².
Dels 74 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,5% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 27% no eren unitats familiars. En el 24,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 27,1% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 114,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.208 $ i la renda mediana per família de 51.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.083 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 21.891 $. Cap de les famílies i el 2,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spanish Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spanish Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Michael Spence

A. Michael Spence (7 de novembre de 1943, Montclair (Nova Jersey), EUA, 1943) és un economista i professor universitari estatunidenc guardonat amb el Premi del Banc de Suècia de Ciències Econòmiques en memòria d'Alfred Nobel l'any 2001.

## Biografia

Va estudiar economia a la Universitat de Princeton, on es va graduar el 1966, i posteriorment es va doctorar a la Universitat Harvard el 1972. Professor de la Universitat Harvard, el 1990 fou nomenat professor de la Universitat Stanford, càrrec que ocupà fins al 2000.

## Recerca econòmica

Interessat en com s'estén la informació, especialment en la formació dels mercats, desenvolupà un model d'educació en el mercat de treball. En ell, s'estudia com els treballadors poden utilitzar els seus nivells d'educació com a mitjà per enviar un senyal als empresaris. D'aquesta forma, els treballadors d'alta preparació acadèmica s'esforcen per obtenir titulacions educatives difícilment obtenibles, per a llançar precisament un senyal al mercat sobre la seva alta preparació.
L'any 1978 va rebre el Premi J. K. Galbraith per l'excel·lència acadèmica, el 1981 la Medalla John Bates Clark i l'any 2001 el Premi del Banc de Suècia de Ciències Econòmiques, compartit amb George Akerlof i Joseph Stiglitz, “per les seves anàlisis dels mercats amb informació asimètrica”.

## Referències

* ↑ «Michael Spence». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel d'Economia 2001 (anglès)

## Enllaços externs

* Pàgina pròpia a la Universitat Stanford Arxivat 2005-09-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Remoncourt (Meurthe i Mosel·la)

Remoncourt és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 35 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Remoncourt era de 35 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 25 habitatges, 16 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 21 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 16 habitatges principals, 13 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia tres cambres, 2 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 15 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Remoncourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 23 persones, 13 eren actives i 10 eren inactives. Les 13 persones actives estaven ocupades(8 homes i 5 dones).. De les 10 persones inactives 5 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una entitat de l'administració pública.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un electricista.
L'any 2000 a Remoncourt hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Remoncourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Remoncourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Menjagrà collblanc

El menjagrà collblanc (Sporophila morelleti) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones arbustives, boscos clars, matolls, terres de conreu i sabanes de les terres baixes des del sud de Texas, Mèxic a Nuevo León i Tamaulipas, cap al sud, per la costa del Carib, a través de San Luis Potosí, Veracruz, nord d'Oaxaca, Tabasco i la península de Yucatán, Chiapas, Guatemala i Belize, cap al sud, fins l'oest de Panamà.

## Referències

* ↑ «Menjagrà collblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Comtat de Beichlingen

El comtat de Beichlingen fou una jurisdicció del Sacre Imperi Romanogermànic, centrada a la ciutat de Beichlingen a Turíngia. El primer que va agafar el títol fou Kunó de Northeim, fill d'Otó, comte de Northeim i duc de Baviera. Kunó fou assassinat el 1104. Després apareix Frederic I, casat amb Heleburga de Gleichen, assassinat el 1159, al que va succeir el seu fill Reinboto mort el 1182, seguit del seu germà Frederic II, mort el 1189.

## Llista de comtes

* Otó de Northeim ?-1104.
* Frederic I 1104-1159
* Reinbodo 11159-1182
* Frederic II 1159-1189
* Frederic III 1189-1216
* Frederic IV 1216-1252
* Divisió en Beichlingen-Rothenburg i Beichlingen-Beichlingen.

## Línia Beichlingen-Beichlingen

* Frederic V (a Lahre i Beichlingen) 1252-1283
* Gunzelin I .1283- ?
* Frederic VI 1283-1320.
* Enric I 1283-1320
* Frederic IX 1305-1320
* Separació de Beichlingen-Sachsenburg
* Frederic X 1320-1343
* Enric IV 1343-1384
* Herman III (a Sachsenburg) 1343-1378
* Frederic XIV 1384-1426 (+1454)
* Gunzelin III 1426
* Bussó 1426-1444
* Gerard IV 1426-1434
* Frederic XV 1426
* Joan 1426-1485
* Herman IV 1485-1489
* Kasper 1485-1494
* Adam 1485-1538
* Frederic XVII 1485-1542
* Hugbert 1538-1549
* Lluís Albert 1538-1556
* Felip Guillem 1549-1553
* Bartomeu Frederic 1553-1567
* A Gleichen

## Línia Beichlingen-Rothenburg

* Frederic VI 1252-1313
* Gerard I 1313-1328
* Herman II 1300-1320
* Frederic VII 1300-1333
* Enric II 1300-1333
* Frederic VIII 1300-1333.
* Frederic XI (a Rothenburg) 1328-1356 ..
* Albert (a Brücken) 1328-1362
* Gerard II (a Brunn) 1333-1346
* Enric V 1356-1366
* Gerard III 1356-1381
* Frederic XIII 1362
* Enric VI 1366

## Línia Beichlingen-Sachsenburg

* Enric III 1320
* Frederic XII 1322-1345
* Gunzelin II vers 1331
* A Beichlingen-Beichlingen

## Referències

* Regnal Chornologies Arxivat 2019-09-26 a Wayback Machine.
# Josef Lipavský

Josef Lipavský (Vysoké Mýto, 22 de febrer de 1772 - Viena, 7 de gener de 1810) fou un compositor txec resident a l'estranger.
Després d'estudiar filosofia a la Universitat Carolina de Praga, va continuar els seus estudis de dret a Viena. En música, presumptament fou deixeble de Mozart i de Johann Baptist Wanhal. Tot i això, això no està completament documentat. Durant un temps va ser professor de música a la família del comte Adam Teleki i va actuar com a virtuós per a piano. Es va establir a Viena, on va obtenir el càrrec de secretari a la Cambra de nòmines de la Sala Imperial i Reial Secret (avui diríem que la fiscalia).
Va ser un compositor prolífic i reeixit. Va compondre principalment composicions per a piano, sobretot variacions populars en temes d'òperes populars. No obstant això, també va escriure diverses composicions, cançons, composicions per a orgue i diverses òperes. L'última composició de Lipavský, Sonata concertante en G major per a flauta i piano, es va imprimir pòstumament. Les seves composicions s'han conservat a arxius de Praga, Viena, Berlín i Brno.

## Òperes

* Die Nymphe der Silberquelle (Vídeň, 1794)
* Bernardon
* Der gebesserte Hausteufel

## Variacions per a piano

* 12 Variacions per al Forte-Piano dedicades a Sign. WA Mozart (1791)
* Les variacions del romanç Eine Rose mantenen i mantenen la seva deducció a Mademoiselle la Comtesse Julie de Dietrichstein
* 10 Variacions per al Piano-Forte a l'aire Savoyard: Ascoute Ieanette de l'òpera Les deux Savoyards
* Variacions per a Clavecin o Piano Forte sur la Pastorale du Ballet La Fille retrouvée de l'Empereur Otto II, dediées a Mademoiselle Nannette de Cronenfels
* 9 Variacions Sur du Duos La llet es troba per a Clavecin o Piano Forte, dedicada a Mademoiselle Babette de Managetta i Lerchenau
* 8 variacions per a Piano Forte, Obra 27 Sur la romance In des Tirannes z opery Étienne Méhula Die beyden Füchse

## Referències

* Gottfried Johann Dlabacz: lèxic general de l'art històric per a Bohèmia i per a Moràvia i Silèsia (Praga, 1815)
* Josef Srb Debrnov: Història de la música a Bohèmia i Moràvia. Matice česká, 1891
* Diccionari musical de persones i institucions txecoslovaca I. (A - L), 1963, Edició Estatal de Música, Praga
* Alfred Baumgartner: Propyläen Welt der Musik. Banda 3: Hauff - Menalt. Propyläen-Verlag, Berlín 1989, ISBN 3-549-07833-1, S. 450.
* El New Grove Dictionary of Music and Music. Segona edició. (Ed. John Tyrrell, 29 volums, Londres 2001.
* Joseph Lipavsky: Sonat concertant en G major. Ed. Martin Skamletz, Edició HH, Launton 2017. ISBN 978-1-910359-36-5.
# Stiphodon aureorostrum

Stiphodon aureorostrum és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia.

## Referències

* ↑ Weber M. 1895. Fische von Ambon, Java, Thursday Island, dem Burnett-Fluss und von der Süd-Küste von Neu-Guinea. A: Zoologische Forschungsreisen in Australien und dem malayischen Archipel; mit Unterstützung des Herrn Dr. Paul von Ritter ausgeführt ...Jahren 1891-1893 von Dr. Richard Semon. Fische Malay. Arch. v. 5. 259-276.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, I-Shiung & Tan, Heok Hui (2005): A new species of freshwater goby (Teleostei: Gobiidae: Stiphodon) from Pulau Tioman, Pahang, Peninsular Malaysia. Raffles Bulletin of Zoology 53(2): 237-242.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Watson, R. E. 1996. A review of Stiphodon from New Guinea and adjacent regions, with descriptions of five new species (Teleostei: Gobiidae: Sicydiinae). Rev. Fr. Aquariol. v. 23 (núms. 3-4): 113-132.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mesa (Erau)

Mesa (nom occità, en francès Mèze) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània. L'any 1999 tenia 7.630 habitants.

## Referències

Viccionari