OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ijl

Els Ijl foren una antiga tribu àrab considerada dins del grup dels Bakr ibn Wàïl i que tenien com ancestre a Ijl ibn Lujaym (conegut proverbialment per ser molt estúpid). La tribu tenia reputació d'avarícia.
Originalment vivien a la Yamama i a les rutes entre Kufa-Bàssora i la Meca. Els seus membres eren cristians i bona part van combatre amb els perses a la batalla d'Ullays el 634. Dos membres de la tribu van destacar com heretges: Mughira ibn Saïd al-Ijlí (executat a Kufa per heretge el 737) i Abu-Mansur al-Ijlí (executat el 742). Abu-Múslim fou un esclau comprat als Ijl.

## Referències

Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Idjl".
# Hypsilophodon

Hypsilophodon és un gènere de dinosaure ornitòpode que va viure al Cretaci inferior a Europa. Fou un petit animal bípede amb una dieta herbívora o possiblement omnívora. Restes fòssils abundants trobades a Anglaterra indiquen que l'hipsilofodon superava els dos metres de longitud.
Ornithischia :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
# Artèria braquial

L'artèria braquial o artèria humeral és la principal artèria del braç. És la continuació de l'artèria axil·lar més enllà del marge inferior del múscul rodó major. Continua baixant per la superfície ventral del braç fins que arriba a la fossa cubital, al colze. Després es divideix en les artèries radial i cubital que recorren l'avantbraç. En alguns individus, la bifurcació es produeix molt abans i les artèries cubital i radial s'inicien més amunt. El pols de l'artèria braquial és palpable a la cara anterior del colze, medial al tendó del bíceps i, amb l'ús d'un esfigmomanòmetre permet mesurar la tensió arterial.
L'artèria braquial està estretament relacionada amb el nervi medià; a les regions proximals, el nervi medià és immediatament lateral a l'artèria braquial. Distalment, el nervi medià travessa el costat medial de l'artèria braquial i es troba per davant de l'articulació del colze.

## Estructura

L'artèria braquial dona lloc a les branques següents:
* Artèria braquial profunda
* Artèria col·lateral cubital superior
* Artèria col·lateral cubital inferior
* Artèria radial (una branca terminal)
* Artèria cubital (una branca terminal)
* Ramificacions de nutrients a l'húmer
També dona lloc a importants xarxes anastomòtiques del colze i (com a artèria axil·lar) de l'espatlla.
El cap del bíceps és lateral a l'artèria braquial. El nervi medià és medial a l'artèria braquial durant la major part del seu curs.

## Referències

* 1 2 3 Gray's anatomy : the anatomical basis of clinical practice. Standring, Susan. Forty-first, 2016. ISBN 9780702052309. OCLC 920806541.
* ↑ «Brachial artery» (en anglès). Kenhub. [Consulta: 28 setembre 2019].
* 1 2 Moore, Keith L.. Clinically oriented anatomy. Dalley, Arthur F., II,, Agur, A. M. R.. Seventh, February 13, 2013. ISBN 978-1451119459. OCLC 813301028.
# Ayeyarwady

«Ayeyarwady» té aquests significats:
* Divisió d'Ayeyarwady, entitat administrativa de Birmània
* Nom birmà del riu Irauadi o Irawady o Irawadi (també Irrawady, Irawaddy, Irrawaddy)
# Ayi Kwei Armah

Ayi Kwei Armah (nascut a Sekondi-Takoradi, Ghana el 1939) és un important escriptor ghanès en llengua anglesa.

## Biografia i educació

Nascut de pares fante-parlants i descendent, per via paterna de la família reial del poble ga, Armah va néixer a la ciutat portuària ghanesa de Sekondi-Takoradi. El 1959 va anar a estudiar a Massachusetts, als Estats Units i es va llicenciar en sociologia a la Universitat Harvard. Posteriorment Armah va anar a Algèria a on va treballar com a traductor a la revista Révolution Africaine. El 1964 va tornar a Ghana, a on fou guionista de la Ghana Television i professor d'anglès.
Entre el 1967 i el 1968 fou editor de la revista Jeune Afrique de París. Entre el 1968 i el 1970 va estudiar un màster d'escriptura creativa a la Universitat de Colúmbia. A la dècada dels setanta del segle xx va treballar com a professor a Tanzània i Lesotho. Als anys 80 va viure a Dakar, Senegal i ensenyà a la Universitat de Wisconsin-Madison

## Publicacions

* Fragments (1971). El protagonista, Baako, va anar a estudiar als Estats Units. Quan va retornar a Ghana, era malvist pel seu estil de vida occidental. En aquesta primera novel·la, Armah contrasta els dos monts del materialisme (occident) i els valors morals.
* Why Are We So Blest? (1972). L'estudiant Modin Dofu, el protagonista, fou fet fóra de Harvatd. Amb aquesta desilusió, se situa entre la independència i els valors occidentals. Es troba un africà negre portuguès anomenat Solo, que ha patit una depressió després d'haver-se separat d'una noia americana blanca. Solo escriu un diari que és la novel·la en si.
* Tho Thousand Seasons (1973). Novel·la en la que tracta el comerç d'esclaus en el passat africà. És una història èpica a on una veu comunal pluralitzada parla sobre la història d'Àfrica. Els opressors àrabs i europeus són vistos com a predadors, destructors i zombies. Està escrita en to al·legòric i conté trets autobiogràfics.
* The Healers (1979), obra mixta entre realitat i ficció sobre la caiguda de l'Imperi Ashanti. Els protagonistes són metges tradicionals que veuen la fragmentació com un desastre letal per a Àfrica.
* Osiris Rising (1995), sobre l'antic Egipte.
Armah s'ha vist com a membre de la generació d'escriptors africans posteriors a Chinua Achebe i Wole Soyinka.
Com a assajista, Armah ha escrit textos i ha treballat a favor del panafricanisme. Ha considerat l'adopció del kiswahili com a llengua continental.

## Bibliografia selecta

* The Healers, Popenguine, Senegal : Per Ankh, 2000.
* The Eloquence of the Scribes, Popenguine, Senegal : Per Ankh, 2006.
* Osiris Rising, Popenguine, West Africa : Per Ankh, 1995.
* Two Thousand Seasons, London : Heinemann, 1973.
* Why Are We So Blest?, New York : Doubleday, 1972
* The Beautyful Ones Are Not Yet Born, London : Heinemann, 1968

## Referències

* ↑ Gikandi, Simon. Encyclopedia of African Literature (en anglès). Taylor & Francis, 2003, p. 38–42. ISBN 978-1-134-58223-5. OCLC 1062304793 [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ Ayi Kwei Armah Bio Arxivat 2008-04-10 a Wayback Machine. – Retrieved 18 April 2008
# Até que a Sbórnia nos Separe

Até que a Sbórnia nos Separe és una pel·lícula d'animació per adults de comèdia negra brasilera del 2013 dirigida per Otto Guerra i Ennio Torresan Jr, basada en l'obra "Tangos & Tragédias", present a l'escenari des de 1984. Als creadors de l'obra, Nico Nicolaiewsky i Hique Gomez, se'ls atribueix la veu d'alguns personatges i la banda sonora de la pel·lícula.
La pel·lícula segueix les conseqüències de la caiguda accidental del mur que separa un petit país anomenat Sbórnia de la resta del món, i el xoc cultural al qual s'enfrontaran els protagonistes, Kraunus i Pletskaya.

## Argument

Sbórnia és un petit país que sempre ha estat aïllat de la resta del món, envoltat per una gran muralla que no permet el contacte amb els seus veïns. Un dia, però, un accident provoca la caiguda de la muralla, i més tard els sbornians comencen a descobrir els costums moderns. Dos músics locals, Kraunus i Pletskaya, observen les reaccions dels seus compatriotes: mentre alguns adopten ràpidament la cultura estrangera, altres prefereixen reafirmar les tradicions sbornianes i resistir l'imperialisme.

## Repartiment

* Hique Gomez
* Nico Nicolaiewsky
* Otto Guerra
* André Abujamra
* Arlete Salles
* Fernanda Takai

## Música

El compositor André Abujamra va usar les cançons "Copérnico", "Desgrazzia ma non troppo", "Epitáfio" i "Aquarela da Sbórnia" de l'obra "Tangos e Tragédias", en la que es basava la pel·lícula. Dues cançons més formen part de la banda sonora: "Trevo de Quatro Folhas", de Nilo Sérgio, Mort Dixon, Harry Woods i "Rosa", de Pixinguinha i Otávio de Souza.

## Premis

| Premi | Categoria | Receptor(s) | Resultat |
| Festival de Gramado | Premi del Públic - Competició brasilear | Otto Guerra Ennio Torresan Bernard Attal | Guanyador |
| Festival de Gramado | Kikito d'Or - Millor direcció artística | Eloar Guazzelli Filho Pilar Peredo | Guanyador |
| II edició dels Premis Platino | Millor pel·lícula d'animació | Otto Guerra Ennio Torresan Bernard Attal | Nominat |

## Referències

* ↑ «41º Festival de Gramado - Cinema Brasileiro e Latino». Arxivat de l'original el 2013-12-20. [Consulta: 13 octubre 2013].
* 1 2 Até que a Sbornia nos Separe : Curiosidades - AdoroCinema
* ↑ Correio do Povo | Arte & Agenda | "Até que a Sbórnia nos Separe" é destaque no Festival de Gramado
* ↑ Até que a Sbórnia nos Separe - Filme 2013 - AdoroCinema
* ↑ «Tatuagem confirma favoritismo e vence Kikito de melhor filme – Gramado – Jornal de Gramado». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 7 juny 2022].
* ↑ EC, Redacción «Premios Platino: estos son los nominados de la edición 2015» (en castellà). , 27-05-2015 [Consulta: 25 gener 2018].

## Enllaços externs

* Até que a Sbónia nos Separe a The Big Cartoon DataBase (anglès)
# Avviyar (cràter)

Avviyar és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 20,6 km de diàmetre. Porta el nom d'Avviyar (fl. segle i aC), poetessa tamil, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.

## Referències

* ↑ «Avviyar». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Arsène Heitz

Arsène Heitz (nascut el 1908 a Estrasburg i mort el 1989) fou un pintor francès que treballà al servei postal del Consell d'Europa.

## Bandera d'Europa

Entre el 1952 i el 1955 contribuí a la creació de la bandera d'Europa creant desenes d'esbossos en el marc d'una convocatòria de projectes pública que en recollí més d'un centenar. Si bé sovint és presentat al gran públic com l'autor de la bandera, com a probable creador de la maqueta final, la paternitat real del disseny és més complexa, múltiple i discutida, car les idees de color blau, d'estrelles i de cercle ja havien estat avançades abans d'ell.
Molt més tard digué haver-se inspirat en la medalla miraculosa i l'introit del 15 d'agost, festivitat de l'Assumpció de Maria: «Es veié un gran prodigi al cel: una dona vestida de sol, amb la lluna sota els peus, i sobre el cap una corona de dotze estrelles». Aquest introit és una referència al llibre de l'Apocalipsi segons Sant Joan, l'última secció del Nou Testament, a «una dona vestida de sol… i sobre el cap una corona de dotze estrelles» (Ap. 12, 1). Heitz era un catòlic fervent i membre de l'Orde de la Medalla Miraculosa, fet que podria haver influït en la seva visió del simbolisme de les dotze estrelles. La bandera proposada fou adoptada el 8 de desembre del 1955, festivitat de la Immaculada Concepció.

## Referències

* 1 2 Philippe Vandel. «Pourquoi le drapeau européen est-il bleu avec 12 étoiles dorées en cercle ?» (en francès). francetvinfo.fr: Radio France, 25-05-2014. [Consulta: 9 desembre 2016].
* 1 2 3 Balla Fofana. «Le drapeau européen est-il d'inspiration chrétienne ?» (en francès). liberation.f: Libération, 12-10-2017. [Consulta: 27 octubre 2017].
* ↑ «Projets de drapeaux européens d'Arsène Heitz (1952-1955)» (en francès). cvce.eu: CVCE.EU by UNI.LU, 13-04-2017. [Consulta: 21 octubre 2017].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en francès). cvce.eu: CVCE.EU by UNI.LU, 13-04-2017. [Consulta: 16 octubre 2017].
* ↑ «L'Europe violée par la Sainte Vierge» (en francès). Le Canard enchaîné, 20-01-1989.
* ↑ «Carlo Curti Gialdino, Les Symboles de l'Union européenne : la paternité du dessin du drapeau» (en francès). cvce.eu: CVCE.EU by UNI.LU, 2005. [Consulta: 13 octubre 2017].
* ↑ Jean Petaux. Consell d'Europa. (en francès), 2009, p. 379. ISBN 978-92-871-6506-0 [Consulta: 27 octubre 2017].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.Chloé Leprince. «» (en francès). franceculture.fr: France Culture, 21-06-2017. [Consulta: 9 novembre 2017].
* 1 2 Anne-Aël Durand. «Le drapeau européen a-t-il une origine catholique ?» (en francès). w.lemonde.fr: Le Monde, 12-10-2017. [Consulta: 28 octubre 2017].
* ↑ René Laurentin «Le drapeau de l'Europe et la médaille de l'Immaculée» (en francès). France catholique, 2.189, 13-01-1989, pàg. 28.
* ↑ Pierre Caillon, « Les douze étoiles de l'Europe », les4verites.com [arxivat per wikiwix], 4 desembre 2005.
* ↑ "Real politics, at last? Finally, there is a pan-European debate—but it may not help the EU ", The Economist, economist.com, 28 octubre 2004.
# Arsínoe III

Arsínoe III (246 aC-204 aC), anomenada Eurídice per Justí, i Cleòpatra per Titus Livi i Arsínoe per Polibi, fou reina d'Egipte. Era filla de Ptolemeu III Evèrgetes I i de Berenice II.
Es va casar amb son germà Ptolemeu IV Filopàtor i va ser la mare de Ptolemeu V Epífanes. Era present a la batalla de Ràfia l'any 217 aC contra Antíoc III, que va ser derrotat
El ministre Sosibi la veia com una rival que volia el poder i cap al final del regnat (204 aC) va influir amb les seves intrigues sobre Ptolemeu que la va fer matar per Filammó. A la mort de Filopàtor les seves amigues la van venjar entrant a casa de Filamó al que van matar junt amb l'esposa i el fill.

## Referències

* ↑ «Ptolemaic Dynasty - Arsinoe III» (en anglès). Arxivat de l'original el 2011-07-16. [Consulta: 11 gener 2012].
* ↑ 5.Arsinoe a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 367

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte
# Backflip Studios

Backflip Studios és un desenvolupador i publicador de videojocs amb seu a Boulder (Colorado), Estats Units. L'empresa va ser fundada per Julian Farrior, Dale Thoms i Tom Blind l'abril de 2009. L'agost del 2009 es va annunciar que la companyia havia recaptat 145.000 $ en fons per continuar amb el desenvolupament pel sistema iPhone. Són coneguts pel joc per a iOS, Paper Toss, el qual ha estat descarregat 24 milion de vegades des del seu lliurament.

## Referències

* ↑ Touch Arcade Backflip Studios Success and Upcoming Games
* ↑ «game backflip raises money». Arxivat de l'original el 2011-08-07. [Consulta: 6 maig 2012].
* ↑ Pocket Gamer Backflip builds on Paper Toss' success

## Enllaços externs

* Backflip Studios - Lloc web oficial
# Background CSS

La propietat background és una de les "propietats shorthand" que defineix CSS i que s'utilitzen per a establir de forma abreujada el valor d'una o més propietats individuals.En concret, background permet establir simultàniament les cinc propietats relacionades amb el color i imatge de fons de cada element.
Gràcies a la propietat background es pot establir de forma directa el color de fons (background-color), la imatge de fons (background-image), la seva posició (background-position), si la imatge és fixa o no (background-attachment) i/o si la imatge es repeteix o no (background-repeat). Pots consultar la documentació de cada propietat individual per a accedir als seus exemples d'ús.

## Background-Color

La propietat background-color estableix el color del fons d'un element.
El valor del color es pot especificar de diferent formes:
* Un nom d'un color, per exemple: "red"
* Un valor HEX, per exemple: "#ff0000"
* Un valor RGB, per exemple: "rgb(255,0,0)"

## Background-Image

La propietat background-image estableix la imatge definida de fons d'un element.

## Background-Image

Aquest atribut s'usa per a especificar-li a la imatge que hem usat de fons si volem o no que es repeteixi i, en cas afirmatiu, indicar-li de quina manera volem que es repeteixi.
Si volem que la imatge es repeteixi en vertical i horitzontal utilitzarem l'atribut “repeat”, si volem que la imatge es repeteixi només en horitzontal usarem “repeat-x”. I usarem “repeat-y” perquè es repeteixi la imatge només en vertical. Si volem que no es repeteixi li ho indicarem amb “no-repeat”.
# Backita

La backita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom en honor de Malcolm E. Back (1951-), tècnic de raigs X al Museu Reial d'Ontario de Toronto, Canadà, i autor de l'edició de 2015 del "Glossari d'espècies minerals de Fleischer".

## Característiques

La backita és un sulfat de fórmula química Pb₂AlTeO₆Cl. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013, i la primera publicació data del 2014. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Grand Central, que es troba al districte de Tombstone, dins el comtat de Cochise, a Arizona, Estats Units, on sol trobar-se associada a altres minerals com la schieffelinita, la rodalquilarita, el quars i l'oboyerita. Aquesta mina, la localitat tipus, és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Backite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 novembre 2018].
# Baft

Baft (persa: بافت, també romanitzat com Bāft) és una ciutat de l'Iran dins la província de Kerman de la ciutat de Kerman dista 155 km. En el cens de 2006 tenia 35.008 habitants.
Compta amb el Parc Nacional de Khabr

## Referències

* ↑ GEOnet3-3054465
* ↑ Cens de l'Iran de 2006
# Augusto Ozores Iriarte

Augusto Ozores Iriarte (San Juan de Puerto Rico, 13 o 14 d'octubre de 1893 - Barcelona, 19 de novembre de 1973) fou un futbolista porto-riqueny de la dècada de 1910.

## Trajectòria

Històricament s'havia pensat erròniament que el seu nom era Miguel Ozores. Fill d'espanyol i porto-riquenya, tenia nacionalitat estatunidenca. Quan la colònia de Puerto Rico es va indepentitzar d'Espanya, la seva família emigrà a La Corunya i més tard a Barcelona. A la capital catalana començà a practicar el futbol, jugant a la posició d'extrem esquerre, primer a l'Universitari SC entre 1910 i 1914, i a continuació al Futbol Club Barcelona fins 1917, club on jugà 31 partits i marcà sis gols. També jugà dos partits amb la selecció de Catalunya l'any 1915.

## Referències

* 1 2 3 4 «Miguel Ozores». Enciclopèdia de l'esport català. Fundació Enciclopèdia, 23-03-2016. [Consulta: 27 abril 2021].
* 1 2 3 4 5 Salas, José Alberto; Arrechea, Fernando «Augusto Ozores. Primer boricua en el fútbol europeo». Cuadernos del Fútbol. Cihefe, 17-12-2015 [Consulta: 7 setembre 2016].
* 1 2 3 Closa, Toni; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
# Bandera de Santa Coloma de Cervelló

La bandera de Santa Coloma de Cervelló, basada en l'escut heràldic de la localitat, és de color groc, amb una coloma de color blau cel al centre. Va ser aprovada el 9 de setembre de 1991 i publicada en el DOGC (n. 1497) el dia 25 del mateix mes.
Té la següent descripció oficial:
| « | Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres d'ample, groga, amb un colom (o coloma) blau cel al centre. | » |
| — DOGC |||

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Llobregat
* Escut de Santa Coloma de Cervelló

## Referències

* 1 2 «ANUNCI relatiu a l'aprovació de la bandera municipal de Santa Coloma de Cervelló.» (pdf). DOGC num. 1497, 09-09-1991. [Consulta: 25 juny 2010].
# Bagni di Lucca

Bagni di Lucca és un comune (municipi) de la província de Lucca, a la regió italiana de la Toscana. La seva població era de 5.997 habitants l'1 de gener de 2018.
Limita amb els municipis d'Abetone (PT), Borgo a Mozzano, Coreglia Antelminelli, Cutigliano (PT), Pescia (PT), Piteglio (PT) i Villa Basilica.

## Demografia

* Gràfica d'evolució demogràfica de Bagni di Lucca entre 1861 i
* Font: ISTAT - Elaboració gràfica de Viquipèdia

## Referències

* ↑ «Popolazione residente al 1º gennaio 2018» (en italià). Istat. [Consulta: 30 gener 2019].
* ↑ «Estadístiques demogràfiques ISTAT» (en italià). Arxivat de l'original el 2011-09-25. [Consulta: 30 gener 2019].
* ↑ «Popolazione residente al 31 dicembre 2010» (en italià). Arxivat de l'original el 2012-03-22. [Consulta: 30 gener 2019].
* ↑ «Istituto Nazionale di Statistica» (en italià).
# Barraca XXXV (Aiguamúrcia)

La Barraca XXXV és una obra d'Aiguamúrcia (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una barra sense pretensions de monumentalitat però sòlida i ben construïda. La seva façana principal té una alçada de 2'25m per 4'80m d'amplada. És de planta rectangular, les seves mides interiors són de 3'15m d'amplada per 2'75m de fondo.
Està coberta amb una falsa cúpula que tanca amb una llosa a 3m d'alçada. A l'interior hi podrem veure una menjadora i un "calaix". Tota la construcció està recolzada contra un marge.
A la dreta de la construcció hi ha un recer amb menjadora. A l'esquerra hi trobarem uns "pujadors" per accedir a la coberta.

## Referències

* 1 2 3 «Barraca XXXV». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 agost 2018].
# Bagàta Usxélina

Bagàta Usxélina (en (ucraïnès): Багата Ущелина) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 104 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1945 la vila es deia Kokluz.

## Població

Segons les dades del 2001 la composició de la població de la vila de Bogàtoie Usxélie d'acord amb la llengua que empren és la següent:

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
* ↑ «Розподіл населення за рідною мовою, Автономна Республіка Крим». Державна служба статистики України. Arxivat de l'original el 2013-06-26. [Consulta: 26 octubre 2014].
# Bagàte (Crimea)

Bagàte (en (ucraïnès): Багате) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 973 habitants. Pertany al districte de Bilogorsk.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Barranc de Rater

El Barranc de Rater és un barranc de l'antic terme d'Isona, actualment pertanyent al terme municipal d'Isona i Conca Dellà.
Es forma sota i just al sud-est del Turó de la Colomera, per la unió de dos barrancs: la Llau de Torrulló i el barranc de l'Espluga. No té un recorregut gaire llarg, però sí molt marcat, ja que separa dues serres importants: la de la Colomera, que acull l'ermita de la Mare de Déu de la Posa, i la de Llordà, on es troba el poble d'aquest nom i el castell de Llordà. Desemboca en el barranc de Francolí al sud-oest del poble de Llordà, més al sud de la carretera C-1412b.
# Barranc de Rivert

El barranc de Rivert és un barranc que neix a l'antic terme de Toralla i Serradell, pertanyent actualment al de Conca de Dalt, i va a abocar-se en el barranc del Solà, que forma, juntament amb el barranc de Sensui, en terme de Salàs de Pallars.
Es forma just al sud-est de Rivert per l'adjunció del barranc del Balç, que ve de ponent, el torrent de Vall, que baixa del nord-oest, i el barranc de Ruganyers, que procedeix del nord. Al cap de poc rep per la dreta el barranc dels Escarruixos. Baixa pel nord-est dels Seixos, i va a trobar el Pont de Sensui i el poble d'aquest nom, que deixa al nord-est, fins que, al sud-est d'aquest poble, es troba el barranc de Sensui, i entre tots dos donen pas al barranc del Solà.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc de Remilans

El Barranc de Remilans, és un barranc de l'antic terme de Gurp de la Conca, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà.
Es forma al sud del lloc d'unió del Serrat la Guàrdia i la Serra de Santa Engràcia, al sud-oest de la Roca de l'Espluga de Graller, des d'on davalla de primer cap al sud, torcent aviat cap al sud-est. Baixa pel Clot de Remilans, on hi ha la Font de Remilans, travessant el Solà de Dalt, a mig camí entre els pobles de Gurp, que queda a ponent, i Santa Engràcia, a llevant. El darrer tram, quan troba l'extrem meridional del Serrat de Redoneda, torç cap al sud i de seguida aflueix en el barranc dels Lleons, al nord-oest de l'Acadèmia General Bàsica de Suboficials.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya