OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Congochromis pugnatus

Congochromis pugnatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,2 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 26-27.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al curs superior del riu Congo a la República Democràtica del Congo.

## Referències

* 1 2 3 «Congochromis pugnatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jardinea

Jardinea és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Jardinea congoensis Franch. ex Hack.
* Jardinea gabonensis Steud.
* Jardinea kibambeleensis Vanderyst
# Monument nacional Cementeri Africà

El Monument Nacional Cementeri Africà (en anglès: African Burial Ground National Monument) és un monument situat a Nova York. Està inscrit com un Monument Nacional en el Registre Nacional de Llocs Històrics des del 19 d'abril de 1993.
L'edifici principal n'és el Ted Weiss Federal Building.
El lloc conté les restes de més de 419 afroestatunidencs enterrats durant els segles XVII i XVIII que provenien de les Tretze Colònies, dels quals molts eren Freeborn i d'altres esclaus. Alguns historiadors han calculat que podrien trobar-s'hi entre 10.000 i 15.000 restes. Es considera el lloc urbà més important del projecte d'arqueologia històrica dels Estats Units.
El monument es troba al comtat de Nova York, en les coordenades 40° 42′ 49″ N, 73° 59′ 38″ O﻿ / ﻿40.713611°N,73.993889°O﻿ / 40.713611; -73.993889 40° 42′ 49″ N, 73° 59′ 38″ O﻿ / ﻿40.713611°N,73.993889°O﻿ / 40.713611; -73.993889 / 40.713611, -73.993889.

## Referències

* ↑ «African Burial Ground National Park Service».
* ↑ «African Burial Ground National Monument». National Park Service.
* ↑ Http://go.galegroup.com/ps/retrieve.do?tabID=T003&resultListType=RESULT_LIST&searchId=R2&searchType=BasicSearchForm&currentPosition=1&userGroupName=cuny_hunter&inPS=true&sort=RELEVANCE&contentSegment=&prodId=GVRL&contentSet=GALE%7CCX3444700025&&docId=GALE%7CCX3444700025&docType=GALE.
* ↑ «African burial Museum».
* ↑ African Burial Ground, General Services Administration. Retrieved 10 February 2012

## Enllaços externs

* Registre Nacional de Llocs Històrics del comtat de Nova York (anglès)
* *Lloc web oficial del Registre Nacional de Llocs Històrics
# Nombre de Laplace

El Nombre de Laplace (La), també conegut com a nombre de Suratman (Su), és un nombre adimensional emprat en la caracterització de la dinàmica de fluids de superfícies lliures. Representa el quocient entre la tensió superficial i el transport de moment (especialment la dissipació) dins un fluid.
Es defineix com:
    $La=Su={\frac {\sigma \rho L}{\mu ^{2}}}\,$
on:
* σ = tensió superficial
* ρ = densitat
* L = longitud característica
* μ = viscositat dinàmica
Existeix una relació entre el nombre de Laplace i el nombre d'Ohnesorge; són inversament proporcionals de forma que $La=Oh^{-2}$.
El nombre de Laplace està relacionat amb el nombre de Reynolds (Re) i el nombre de Weber (We) de la següent manera:
    $\mathrm {La} ={\frac {\mathrm {Re} ^{2}}{\mathrm {We} }}$

## Referències

* ↑ «Laplace number» (en anglès). Piping designer. Jerry Ratzlaff, 16-01-2018. [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ «Ohnesorge Number» (en anglès). Encyclopedia of Microfluidics and Nanofluidics. Springer-Verlag, Dongqing Li, 2008. [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ «9.4.2: Relationship Between Dimensionless Numbers» (en anglès). Engineering Libre Texts, 18-05-2020. [Consulta: 19 desembre 2020].
# Jean de Heinzelin de Braucourt

Jean de Heinzelin de Braucourt (6 d'agost de 1920 - 4 de novembre de 1998), fou un geòleg belga, que va treballar principalment a l'Àfrica. Va treballar a les Universitats de Gant i de Brussel·les. Va obtenir fama internacional quan el 1960 va descobrir l'os d'Ishango.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2007-05-04 a Wayback Machine. al lloc web del Reial Institut Belga de Ciències Naturals
# Novo Estrela

Novo Estrela és una localitat de São Tomé i Príncipe. Es troba al districte de Pagué, al nord de l'illa i Regió Autònoma de Príncipe. La seva població és de 300 (2008 est.). Es troba a 2 km al sud-est de la capital de l'illa Santo António i està connectat amb un camí de terra que travessa la badia. L'assentament es va fundar per primera vegada com a plantació.

## Història

A mitjans de la dècada dels noranta, un empresari (o empresari) i un enginyer agrícola Claudio Corallo qui actualment és professor a la USTP, va comprar una plantació de cacau abandonada per a 120 hectàrees (més d'un quilòmetre quadrat) a Terreiro Velho a l'illa de Príncipe. Va conrear en aquesta illa i havia produït un producte d'alta qualitat que es considerava la millor xocolata de la Terra, controlant tot el procés de producció des de l'arbre fins a la tauleta.

## Evolució de la població

Població de Novo Estrela (2001-2008) :
| 2001 | 2008 |
| 263 | 300 |

## Equip de futbol

* 1º de Maio

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08
* 1 2 Paolini, Davide. «Il cioccolato di Corallo» (en italià). Gastronauta, 21-03-2016. Arxivat de l'original el 31 de març 2017. [Consulta: 28 abril 2017].
* ↑ «L´Éxpress de França diz que o Chocolate de Claudio Corallo é incomparável» (en portuguès). Téla Nón, 29-10-2015.
* ↑ Gonçalves, Luiz Roberto Mendes. «A busca pelo melhor chocolate do mundo» (en portuguès). Gastronomia ItaliaOggi. [Consulta: 21 gener 2017].
# Novo-Nikolàievka

Novo-Nikolàievka (en rus: Ново-Николаевка) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 1.066 habitants.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Б) 1:100000. Астраханская область и Калмыкия». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Akhtubinka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2019-02-24. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Регионы России → Астраханская обл. → Харабалинский р-н → Ахтубинка с.». Arxivat de l'original el 2015-03-24. [Consulta: 10 setembre 2020].
# Novo-Barsúkovo

Novo-Barsúkovo (en rus: Ново-Барсуково) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 4 habitants. Pertany al districte municipal de Mélenki.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Neomorphus squamiger

Neomorphus squamiger és una espècie d'ocell de la família dels cucúlids (Cuculidae) que habita la selva humida del Brasil amazònic. És considerat per alguns autors coespecífic de Neomorphus geoffroyi.
# Jesús Fernández Collado

Jesús Fernández Collado (nascut l'11 de juny de 1988), conegut simplement com a Jesús, és un futbolista madrileny que juga pel Cadis CF com a porter.

## Carrera esportiva
### Reial Madrid

Nascut a Madrid, Jesús va jugar en diferents clubs en categories inferiores. El 2007 va signar pel CD Numancia, i va jugar pel Numancia B a la Tercera divisió. La temporada 2009–10 fou el tercer porter del primer equip a la Segona Divisió, i va debutar a la competició el 22 de maig de 2010 en una derrota a per 3–4 contra el Real Unión.
Jesús tornà a Madrid el 2010, quan fitxà pel Reial Madrid per jugar al Reial Madrid Castella a la Segona B. El 21 de maig de 2011, en el darrer partit de la temporada 2010–11, va debutar a la primera divisió amb el primer equip, tot substituint Jerzy Dudek en els darrers minuts d'una victòria per 8–1 contra la UD Almería.
Jesús no va passar de ser el tercer porter dels blancs en els següents dos anys, rere Iker Casillas, Antonio Adán i Diego López. L'1 de juny de 2013 va jugar un partit com a titular per primer cop, en una victòria a casa per 4–2 contra el CA Osasuna en el darrer partit de la lliga 2012–13.

### Llevant

El 4 d'agost de 2014, el Llevant UE va anunciar que havia arribat a un acord amb el Reial Madrid pel traspàs de Jesús.

## Granada

Després d'haver jugat molt poc amb el Llevant, va ser traspassat al Granada CF el 22 de gener de 2016.

## Palmarès
### Club
#### Reial Madrid Castella

* Segona divisió B: 2011–12

#### Reial Madrid

* Lliga de Campions de la UEFA: 2013–14
* Copa del Rei: 2013–14
* Supercopa d'Espanya: 2012

## Referències

* ↑ El Real Unión cree en la salvación ante un 'novato' Numancia (Real Unión believes in salvation against 'rookie' Numancia); Marca, 22 de maig de 2010 (castellà)
* ↑ Ronaldo breaks record in rout Arxivat 2011-05-24 a Wayback Machine.; ESPN Soccernet, 21 de maig de 2011
* ↑ Mou, adiós con Victoria; Marca, 1 de juny de 2013 (castellà)
* ↑ «Official statement: Jesús Fernández». realmadrid.com, 04-08-2014.
* ↑ «Jesús Fernández fa el camí invers de Keylor Navas i es converteix en el seu substitut a la porteria del Llevant». 324.cat. [Consulta: 4 agost 2014].
* ↑ «Jesús Fernández será el recambio de Keylor en el Levante» (en castellà). Marca. [Consulta: 4 agost 2014].
* ↑ Jesús Fernández se incorpora al Granada CF Arxivat 2016-02-03 at Archive.is; Web del Granada, 22 de gener de 2016 (castellà)

## Enllaços externs

* BDFutbol profile
* Futbolme profile (castellà)
* Soccerway profile
# Novossiólovka (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Novossiólovka».
Novossiólovka - Новосёловка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 102 habitants. Pertany al districte (raion) de Gubkin.

## Referències

* ↑ «Генеральный план Губкинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kladovoye» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-10. [Consulta: 10 març 2022].
# Joan Abat

Joan Abat fou un compositor català de la primera meitat del segle xvii.
Es conserven tres obres seves al fons Joan Carreras i Dagas de la Biblioteca de Catalunya: una missa policoral per a dotze veus i ministrers, on hi consta la data 1681; un tono a dues veus A la nave de amor, dedicat al Santíssim, de la còpia del qual es desprès que procedeix de l'entorn de la catedral de Girona; i un villancet a nou veus per a la festivitat de l'Ascensió, titulat Sube el alma, sube.

## Referències

* ↑ Cortès, Francesc. «Abat, Joan». A: Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999, Vol. 1, p. 7.
# Rospigliani

Rospigliani (en cors Ruspigliani) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 78 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 120 | 121 | 95 | 72 | 62 | 78 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Paul-Jean Peraldi | | |
# Rosport

Rosport (luxemburguès Rouspert, alemany Rosport) és una comuna i vila a l'est de Luxemburg, que forma part del cantó d'Echternach. Comprèn les viles de Rosport, Dickweiler, Girst, Hinkel, Osweiler i Steinheim.
A la ciutat es troba l'estadi VictoriArena amb capacitat per a 2.500 espectadors i on juga l'equip de Football Club Victoria Rosport.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| luxemburguesos | 1.457 | 78,17% |
| Forasters | 407 | 21,83% |
| - portuguesos | 108 | 5,79% |
| - francesos | 41 | 2,20% |
| - italians | 4 | 0,21% |
| - belgues | 44 | 2,36% |
| - alemanys | 100 | 5,36% |
| - iugoslaus | 22 | 1,18% |
| - altres | 88 | 4,72% |

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 15/02/2001 | 1.864 |
| 01/01/2002 | 1.885 |
| 01/01/2003 | 1.817 |
| 01/01/2004 | 1.850 |
| 01/01/2005 | 1.876 |
# John T. Lewis

John T. Lewis (Swansea, 15 d'abril de 1932 - Dublín, 21 de gener de 2004) va ser un matemàtic i físic teòric gal·lès.

## Vida i Obra

Nascut a Swansea va començar els estudis secundaris a Cardiff fins que, en acabar la Segona Guerra Mundial la família es va traslladar a Belfast, on va acabar la secundària i va fer les estudis universitaris a la universitat Queen's de Belfast, en la qual es va doctorar el 1955.
El 1956 va esdevenir professor a la universitat d'Oxford en la qual va estar fins al 1972, quan va marxar a Dublín per dirigir el departament de física teòrica de l'Institut d'Estudis Avançats, del qual es va retirar el 2001. En els últims anys a l'Institut, va fundar la companyia CORVIL per explotar els seus coneixements en l'anàlisi del tràfic de dades a Internet.
Els seus primers treballs van ser en mecànica quàntica(mètode Dalgarno-Lewis, noció de mesura positiva). Va continuar el seu treball sobre problemes fonamentals de la física, com el condensat de Bose-Einstein, i també va dur a terme investigacions en teoria de la informació.

## Referències

* ↑ Pulé, 2005, p. 15.
* ↑ Pulé, 2005, p. 17.
* ↑ Pulé, 2005, p. 19.
* ↑ King, 2004, p. 5.

## Bibliografia

* King, Chris «John T. Lewis 1932-2004» (en anglès). News of the IAMP, 2004, pàg. 5. ISSN: 2304-7348.
* Pulé, Joseph V. «John T. Lewis (1932-2004)» (en anglès). Irish Mathematical Society Bulletin, Vol. 54, 2005, pàg. 15-24. ISSN: 0791-5578.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «John T. Lewis» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «John T. Lewis (1932-2004)» (en anglès). Dublin Institute of Advanced Studies, 2004. [Consulta: 24 desembre 2023].
# Jean Favier

Jean Favier (París, 2 d'abril de 1932 – 12 d'agost de 2014) fou un historiador francès especialitzat en l'edat mitjana. Fou director dels Arxius Nacionals de França entre 1975 i 1994, any en què va ser nomenat president de la Biblioteca Nacional de França. El 1997 va dirigir la comissió nacional francesa davant la Unesco. Va ser membre de l'Académie des inscriptions et belles-lettres des de 1985 fins a la seva mort. Es casà amb l'arxivera i historiadora Lucie Favier.

## Obra publicada

* « Introitus et exitus » sous Clément VII et Benoit XIII… , Istituto di paleografia dell' Università di Roma, Rome, 1957.
* Les Archives, PUF (coll. Que sais-je ?), Paris, 1959.
* Un conseiller de Philippe le Bel : Enguerran de Marigny, PUF, Paris, 1963.
* Les finances pontificales à l'époque du Grand Schisme d'Occident, 1378-1409, De Boccard, Paris, 1966.
* De Marco Polo à Christophe Colomb, Larousse, Paris, 1968.
* Les Contribuables parisiens à la fin de la guerre de Cent ans, les rôles d'impôt de 1421, 1423 et 1438, Droz, Paris/Genève, 1970.
* Paris au XVe siècle, Hachette, Paris, 1974.
* Le registre des compagnies françaises : 1449-1467, Imprimerie nationale, Paris, 1975.
* Philippe le Bel, Fayard, Paris, 1978.
* La Guerre de Cent ans, Fayard, Paris 1980.
* François Villon, Fayard, Paris, 1982.
* Une Histoire de la Normandie, Ouest-France, Rennes, 1986.
* De l'Or et des épices : naissance de l'homme d'affaires au Moyen âge, Fayard, Paris, 1987.
* Archives nationales: quinze siècles d'histoire, Nathan, Paris, 1988.
* L'Univers de Chartres, Bordas, Paris, 1988.
* Les Grandes découvertes : d'Alexandre à Magellan, Fayard, Paris, 1991.
* Le temps des principautés, Fayard, Paris, 1992.
* Dictionnaire de la France médiévale, Fayard, Paris, 1993.
* La France féodale, Le Grand livre du mois, Paris, 1995.
* La naissance de l'État, Le Grand livre du mois, Paris, 1995.
* Paris, Deux mille ans d'Histoire, Fayard, Paris, 1997.
* Charlemagne, Fayard, Paris, 1999.
* Louis XI, Fayard, Paris, 2001.
* Les Plantagenêts : origines et destin d'un empire : XIe-XIVe siècles, Fayard, Paris, 2004.
* Les Papes d'Avignon, Fayard, Paris, 2006.
* Le Roi René, Fayard, 2008 ISBN 978-2-213-63480-7
* Saint Onuphre : un après-guerre à l'ombre d'un clocher parisien, Fayard, Paris, 2009.
* Pierre Cauchon ou les maîtres dans la tourmente, Fayard, Paris, 2010 ISBN 978-2-213-64261-1
# Joan Reinhard II de Hanau-Lichtenberg

Joan Reinhard II de Hanau-Lichtenberg (en alemany Johann Reinhard II von Hanau-Lichtenberg) va néixer a Bouxwiller, a l'Alsàcia francesa, el 23 de gener de 1628 i va morir a Rheinau el 25 d'abril de 1666. Era un noble alemany, fill del comte Felip Wolfgang (1595-1641) i de Joana d'Oettingen-Oettingen (1602-1639).
Per a la seva formació va ser enviat, juntament amb el seu germà Joan Felip, a visitar Alemanya, els Països Baixos, Anglaterra, França i Suïssa. El 1650 va ser al Reichstag de Nuremberg, on es va dedicar als temes relacionats amb l'aplicació de la Pau de Westfàlia. El 1653, va participar en el Reichstag de Ratisbona.
El testament del seu pare li va concedir el districte de Lichtenau, a Hessen i de Rheinau a Baden, on fixà la residència. Amb tot, ell no va arribar a exercir mai com a comte.

## Matrimoni i fills

El 19 d'octubre de 1659 es va casar a Bischwiller amb la comtessa palatina Anna Magdalena de Birkenfeld-Bischweiler (1640-1693), filla del comte Cristià I (1598-1654) i de Magdalena Caterina de Wittelsbach (1607-1648). El matrimoni va tenir cinc fills:
* Joana Magdalena (1660-1715), casada amb el comte Joan Carles August de Leiningen-Dagsburg-Falkenburg (1662-1698).
* Lluïsa Sofia (1662-1751), casada amb el comte Frederic Lluís de Nassau-Saarbrücken-Ottweiler (1651-1728).
* Francesca Albertina (1663-1736).
* Felip Reinhard (1664-1712).
* Joan Reinhard III (1665-1736), casat amb Dorotea Frederica de Brandenburg-Ansbach (1676-1731).
D'altra banda, Joan Reinhard va tenir una relació extramarital amb Maria Magdalena de Lindenau, amb qui va tenir un fill, Joan Reinhard de Lichtenfels (1656-1689).

## Bibliografia

* Reinhard Dietrich: Die Landesverfassung in dem Hanauischen = Hanauer Geschichtsblätter, vol. 34, Hanau, 1996, ISBN 3-9801933-6-5
* Wilhelm Morhardt: Hanau alt's - in Ehren b'halt's - Die Grafen von Hanau-Lichtenberg in Geschichte und Geschichten = Babenhausen einst und jetzt, vol. 10, Babenhausen, 1984.
* Reinhard Suchier: Genealogie des Hanauer Grafenhauses, in: Festschrift des Hanauer Geschichtsvereins zu seiner fünfzigjährigen Jubelfeier am 27. August 1894, Hanau, 1894.
* Reinhard Suchier: Die Grabmonumente und Särge der in Hanau bestatteten Personen aus den Häusern Hanau und Hessen, in: Programm des Königlichen Gymnasiums zu Hanau, Hanau, 1879, p. 1 - 56.
* Ernst J. Zimmermann: Hanau Stadt und Land, 3rd ed., Hanau, 1919, reimprès el 1978.
# Joan Recasens i Guinot

Joan Recasens i Guinot (Barcelona, 1961) Graduat en Dret, Màster en Advocacia, és un polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la VIII, IX i X legislatures.
Militant de Demòcrates de Catalunya i ex-militant d'Unió Democràtica de Catalunya, ha estat, entre altres càrrecs, president de la Intercomarcal de Barcelona Comarques des de 2004, tinent alcalde de Presidència i Serveis Territorials de Sant Cugat del Vallès des de 2003, Conseller Comarcal del Vallès Occidental 1990-1991, president local de Sant Cugat del Vallès 1990-2004, diputat provincial des de 1995 i diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2006 i 2010. El 2013 substituí en el seu escó Antoni Castellà i Clavé.

## Expulsió d'Unió Democràtica de Catalunya

El 14 de juny de 2015 el líder d'UDC Josep Antoni Duran, amb el 50,9 % de vots aconsegueix un suport ajustat del seu partit per a condicionar el pla que Artur Mas ha traçat cap a la independència de Catalunya contra el 46,1 % que aconsegueix el sector independentista, on s'inclou Joan Recasens.
El 20 de juny és un dels membres constituents de la plataforma Hereus del 1931 dins d'UDC que neix amb l'objectiu de construir una candidatura d'unitat per les eleccions i que proposi obertament treballar per a ser un Estat Independent.
El 29 de juny de 2015 fou suspès de militància d'Unió Democràtica de Catalunya per "haver manifestat públicament una posició contrària a l'expressada en el consell nacional del partit en relació a concórrer a les eleccions com a Unió i amb el full de ruta validat per la militància. Amb en Recasens també varen ser expulsats Núria de Gispert, Antoni Castellà, Assumpció Laïlla, Josep Martorell, Marta Vidal, Mercè Jou i Elena Ribera per 16 vots a favor, 10 en contra i 2 abstencions.

## Demòcrates de Catalunya

El 12 de juliol de 2015 el sector independentista d'Unió crea un nou partit: Demòcrates de Catalunya liderat per Antoni Castellà, Núria de Gispert i Assumpció Laïlla, i en 2019 va encapçalar la llista de Sant Cugat per la Independència - Primàries Catalunya a les Eleccions municipals espanyoles de 2019 a Sant Cugat del Vallès, sense sortir elegit regidor.

## Referències

* ↑ Web de l'Ajuntament de Sant Cugat
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la VIII Legislatura p. 136
* ↑ «Fitxa del Parlament». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 7 agost 2015].
* ↑ Pascual, Jordi. «Sant Cugat per la Independència - Primàries Catalunya presenta la llista i reivindica l'1 d'octubre». El Cugatenc, 28-04-2019. [Consulta: 8 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Biografia al web electoral de CiU Arxivat 2007-08-26 a Wayback Machine.