OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Districte de České Budějovice

El districte de České Budějovice - (txec) Okres České Budějovice - és un districte de la regió de Bohèmia Meridional, a la República Txeca. La capital és České Budějovice.

## Llista de municipis

Adamov - Bečice - Borek - Borovany - Borovnice - Boršov nad Vltavou - Bošilec - Branišov - Břehov - Čakov - Čejkovice - Čenkov u Bechyně - České Budějovice - Čížkrajice - Chotýčany - Chrášťany - Dasný - Dívčice - Dobrá Voda u Českých Budějovic - Dobšice - Dolní Bukovsko - Doubravice - Doudleby - Drahotěšice - Dražíč - Dříteň - Dubičné - Dubné - Dynín - Habří - Hartmanice - Heřmaň - Hlavatce - Hlincová Hora - Hluboká nad Vltavou - Homole - Horní Kněžeklady - Horní Stropnice - Hosín - Hosty - Hradce - Hranice - Hrdějovice - Hůry - Hvozdec - Jankov - Jílovice - Jivno - Kamenná - Kamenný Újezd - Komařice - Kvítkovice - Ledenice - Libín - Libníč - Lipí - Lišov - Litvínovice - Ločenice - Mazelov - Mladošovice - Modrá Hůrka - Mokrý Lom - Mydlovary - Nákří - Nedabyle - Neplachov - Nová Ves - Nové Hrady - Olešnice - Olešník - Ostrolovský Újezd - Petříkov - Pištín - Planá - Plav - Radošovice - Římov - Roudné - Rudolfov - Sedlec - Ševětín - Slavče - Srubec - Staré Hodějovice - Štěpánovice - Strážkovice - Strýčice - Střížov - Svatý Jan nad Malší - Temelín - Trhové Sviny - Týn nad Vltavou - Úsilné - Včelná - Vidov - Vitín - Vlkov - Vrábče - Vráto - Všemyslice - Záboří - Žabovřesky - Zahájí - Žár - Závraty - Žimutice - Zliv - Zvíkov

## Referències

* ↑ «Czech Republic: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «Regionální statistiky» (en txec). Arxivat de l'original el 2022-01-25. [Consulta: 27 desembre 2021].
# Diòcesi de Niamey

La Diòcesi de Niamey és una diòcesi catòlica del Níger. Té la seu a Niamey, la capital, i es va fundar el 28 d'abril del 1942. Segueix el ritu romà i cobreix una superfície d'aproximadament 20.000 km$^2$.
El 2004, la població de la diòcesi era d'uns 5.880.000 habitants però amb només un 0,3% de catòlics. Hi havia 29 capellans, el que feia una proporció d'uns 517 creients per cada un. Michel Christian Cartatéguy ha estat el bisbe de la diòcesi des del gener del 2003.

## Enllaços externs

* Perfil de la diòcesi
# Disputa entre un home i el seu ba

La Disputa entre un home i el seu ba, conegut també com el Diàleg del desesperat de la vida amb la seva ànima (segle xxi aC), és un text poètic de l'antic Egipte, d'autor desconegut. Sembla pertànyer a la dinastia XII, és a dir, l'època del Regne mitjà. L'única còpia del manuscrit que ha arribat als nostres dies consta de 155 columnes d'escriptura hieràtica, i és un palimpsest de l'anvers del papir de Berlín 3.024. Cap de les traduccions proposades han estat aprovades per la majoria d'experts, ja que presenta diversos danys, errades d'ortografia, manca del començament, i altres problemes. Karl Richard Lepsius comprà el papir de Berlín a Egipte el 1843, i publicà el text per primera vegada el 1859.
L'interlocutor de l'home cansat del món és el seu ba, un dels aspectes de l'ànima en l'antiga mitologia egípcia, a qui li exposa les amargors de la vida, i la seva ànima tracta de rebatre'l exposant-li les seves bondats. En faltar el principi, el motiu i les circumstàncies externes de la conversa no es coneixen. Durant el Regne mitjà només el faraó tenia atribuïda l'ànima, per tant aquest text és una de les primeres proves d'un particular amb ba i sembla una mostra d'un gènere literari molt antic (s'hi troben expressions semblants en els textos d'un escriptor anterior, el del papir d'Ipuur); ecos d'aquest tipus de gènere ressonen en el posterior Llibre de Job hebreu.

## Referències

* ↑ Lichtheim, 2006, p. 163-169.
* ↑ Lichtheim, 2006, p. 163.
* ↑ Allen, James. The debate between a man and his soul a masterpiece of ancient Egyptian literature. Leiden: Brill, 2011. ISBN 9789004193062.
* ↑ Koch, 1993, p. 252, 261.

## Bibliografia

* Koch, Klaus. Geschichte der ägyptischen Religion : von den Pyramiden bis zu den Mysterien der Isis. Stuttgart: Kohlhammer, 1993. ISBN 978-3-17-009808-4.
* Lichtheim, Miriam. Ancient Egyptian literature : a book of readings. 2006 ed. Berkeley, Calif. [u.a.]: Univ. of California Press, 2006. ISBN 978-0520248427.
# Sercy

Sercy és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 98 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Daniel Nicolas | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 106 | 108 | 82 | 79 | 69 | 110 | 98 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Simvastatina

La simvastatina és un fàrmac hipolipemiant utilitzat amb l'exercici, la dieta i la pèrdua de pes per controlar el colesterol elevat, o hipercolesterolèmia. És un membre de la classe estatina dels productes farmacèutics. La simvastatina és un derivat sintètic d'un producte de fermentació d'Aspergillus terreus. El fàrmac es comercialitza genèricament després de l'expiració de la patent, i sota el nom comercial Zocor.
Els principals usos de la simvastatina són per al tractament de la dislipidèmia i la prevenció de les malalties cardiovasculars. Es recomana per ser utilitzat només quan amb altres mesures, com la dieta, l'exercici i la reducció de pes no s'han millorat prou els nivells de colesterol.
Els possibles efectes secundaris inclouen l'afectació muscular, problemes en el fetge, i l'augment dels nivells de sucre en sang, entre d'altres. Es tracta de la categoria X de l'embaràs als Estats Units i la categoria D a Austràlia el que significa que no hi ha evidència de dany a un nadó quan és presa per les dones embarassades. No ha de ser utilitzat per aquelles que estan alletant.
Es troba a la llista dels Medicaments essencials de l'Organització Mundial de la Salut, una llista dels medicaments més importants que es necessiten en un sistema bàsic de salut.

## Referències

* 1 2 3 4 The American Society of Health-System Pharmacists. «Simvastatin». Drugs.com. [Consulta: 3 abril 2011].
* ↑ «Prescribing medicines in pregnancy database». Australian Government, 03-03-2014. [Consulta: 22 abril 2014].
* ↑ «WHO Model List of EssentialMedicines». World Health Organization, 01-10-2013. [Consulta: 22 abril 2014].
# Simone Fraccaro

Simone Fraccaro (Riese Pio X, Treviso, Vèneto, 1 de gener de 1952) és un ciclista italià que fou professional entre 1974 i 1984. En el seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa al Giro d'Itàlia.

## Palmarès

* 1976
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1977
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** 1r al Tour del Nord-oest
* 1978
** 1r al Gran Premi del cantó d'Argòvia
* 1983
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Noruega

### Resultats al Tour de França

* 1975. 35è de la classificació general
* 1976. Abandona (5a etapa)
* 1984. Abandona (15a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1974. 49è de la classificació general
* 1975. 32è de la classificació general
* 1976. 33è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1977. 11è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1978. 23è de la classificació general
* 1979. 20è de la classificació general
* 1980. 37è de la classificació general
* 1982. 65è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Simone Fraccaro». Pro Cycling Stats. [Consulta: 5 abril 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa i biografia a museociclismo.it
# Serrat de Novelliques

El Serrat de Novelliques és una muntanya de 798 metres que es troba entre els municipis de Lluçà i Perafita, a la comarca del Lluçanès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sophie Fillières

Sophie Fillières (8è districte de París, 20 de novembre de 1964 - 10è districte de París, 31 de juliol de 2023) fou una directora i guionista francesa que des de 1991 ha escrit per a més de quinze produccions de cinema i televisió.

## Filmografia

| Any | Títol | Rol | Notes |
| 1991 | Des filles et des chiens | Directora i guionista | Curt Clermont-Ferrand International Short Film Festival - Special Mention of the Jury Premi Jean-Vigo - Millor curtmetratge |
| 1993 | Cuentos de Borges | Guionista | Sèrie de TV (1 episodi) |
| 1994 | Grande petite | Directora i guionista | |
| 1994 | Oublie-moi | Guionista | Festival Internacional de Cinema de Tessalònica - Best Screenplay |
| 1998 | Sombre | Guionista | |
| 2000 | Aïe | Directora i gionista | |
| 2003 | A Man, a Real One | Guionista | |
| 2005 | Gentille | Directora i guionista | |
| 2006 | Nathalie Moretti... | Directora i guionista | Curt |
| 2006 | Antoine et Sidonie | Directora i guionista | Curt |
| 2009 | Un chat un chat | Directora i guionista | |
| 2011 | Early One Morning | Guionista | |
| 2011 | Le secret de l'enfant-fourmi | Guionista | |
| 2011 | E-love | Guionista | Pel·lícula de TV SACD Award for TV New Talent Award |
| 2012 | Nuts | Guionista | |
| 2014 | If You Don't, I Will | Directora i guionista | Nominada - Festival Internacional de Cinema de Chicago - Audience Choice Award Nominada - Sarasota Film Festival - Narrative Feature Competition Winner |
| 2014 | Weekends in Normandy | Guionista | |
| 2016 | Victoria | Actriu | |

## Referències

* ↑ «Tourner en dérision.». Libération. [Consulta: 23 març 2014].

## Enllaços externs

* Sophie Fillières a Internet Movie Database (anglès)
# Le Bû-sur-Rouvres

Le Bû-sur-Rouvres és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 100 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Le Bû-sur-Rouvres era de 100 persones. Hi havia 41 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 17 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

Tots els 42 habitatges que hi havia el 2007 eren l'habitatge principal de la família. 39 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 42 habitatges principals, 37 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 17 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Bû-sur-Rouvres el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 12 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 67 persones, 50 eren actives i 17 eren inactives. De les 50 persones actives 46 estaven ocupades (29 homes i 17 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 17 persones inactives 6 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta i 1 restaurant.
L'any 2000 a Le Bû-sur-Rouvres hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Le Bû-sur-Rouvres a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Le Bû-sur-Rouvres a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Solymar

Solymar és un balneari del sud de l'Uruguai, ubicat al departament de Canelones. Forma part de la Ciudad de la Costa.

## Geografia

Solymar es troba al sud del departament de Canelones, sobre la costa del Riu de la Plata. Limita a l'oest amb els balnearis de Lagomar i El Bosque. La Ruta Interbalneària creua la localitat al seu extrem nord. Aquesta ruta connecta Solymar amb la capital del país, la ciutat de Montevideo, la qual es troba a una distància de 24 km.

## Població

El balneari té una població de 15.908 habitants, segons les dades del cens de 2004.
| Any | Població |
| 1963 | 542 |
| 1975 | 3.527 |
| 1985 | 6.607 |
| 1996 | 13.942 |
| 2004 | 15.908 |
Font: Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai (INE)

## Punts d'interès

A Solymar es troba el Museo del Pan (Museu del Pa).

## Referències

* ↑ Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai (INE) (castellà)
* ↑ Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai 1963–1996 Arxivat 2013-11-13 a Wayback Machine. (DOC)

## Enllaços externs

* Mapa de Solymar Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine.
# Solà d'Escarlà

El Solà d'Escarlà és un paratge del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà de Sapeira.
Està situat al sud, sud-est i est del poble d'Escarlà, i està subdividit en dues parts: el Solà d'Avall, per sota del nivell del poble, i el Solà d'Amunt, a la seva mateixa alçada i a llevant.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Laforêtita

La laforêtita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la calcopirita. Fou anomenat així en honor de Claude P. Laforêt, metal·lògraf del servei de Recerques Geològiques i Mineres que fou el primer en observar el mineral a la mina Montgros.

## Característiques

La laforêtita és un mineral de fórmula química AgInS₂. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la laforêtita pertany a «02.CB - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Zn, Fe, Cu, Ag, etc.» juntament amb els següents minerals: hawleyita, metacinabri, polhemusita, sakuraiïta, esfalerita, stil·leïta, tiemannita, rudashevskyita, calcopirita, eskebornita, gal·lita, haycockita, lenaïta, mooihoekita, putoranita, roquesita, talnakhita, coloradoïta, černýita, ferrokesterita, hocartita, idaïta, kesterita, kuramita, mohita, pirquitasita, estannita, estannoidita, velikita, chatkalita, mawsonita, colusita, germanita, germanocolusita, nekrasovita, estibiocolusita, ovamboïta, maikainita, hemusita, kiddcreekita, polkovicita, renierita, vinciennita, morozeviczita, catamarcaïta, lautita, cadmoselita, greenockita, wurtzita, rambergita, buseckita, cubanita, isocubanita, picotpaulita, raguinita, argentopirita, sternbergita, sulvanita, vulcanita, empressita i muthmannita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al: Museu Geològic de Lausana (Suïssa; núm. mgl 58600); altres fragments del mineral tipus es troben dipositats al Museu d'Història Natural de París (França)

## Formació i jaciments

En la seva localitat tipus va ser trobada en el material d'una escombrera de mina en inclusions en galena. En context geològic de la mina és de dipòsit hidrotermal en vetes. A més a més de la seva localitat tipus, a França, també s'ha trobat al Japó. S'ha descrit associada a galena, esfalerita, barita, ankerita, quars (mina Montgros, France); esfalerita, hocartita, piirargirita (mina Toyoha).

## Referències

* ↑ «Laforêtite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 desembre 2019].
* ↑ «Laforetite Mineral Data» (en anglès). Web Mineral. [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ «Laforˆetite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2019-05-08. [Consulta: 15 gener 2020].
# Shadi Abdel Salam

Shadi Abdel Salam (àrab: شادي عبد السلام, Xādī ʿAbd as-Salām) (Alexandria, 15 de març de 1930 - el Caire, 8 d'octubre de 1986) va ser un director cinematogràfic, escriptor i dissenyador de vestuari i escenografia egipci.
En 1948 Shadi va completar els seus estudis en el Victoria College, Alexandria. Posteriorment, durant 1949 i 1950, va estudiar art dramàtic a Anglaterra. Després es va incorporar a l'Escola d'Art del Caire, on va aconseguir el títol d'arquitecte en 1955.
En 1957 va treballar com a assistent de l'arquitecte artístic, Ramsis W. Wassef, 1957, i va dissenyar els decorats i vestuaris d'algunes de les més famoses pel·lícules egípcies històriques, com ara Wa Islamah, Al Nasser Salah Ad-Din i Almaz wa Abdu El Hamouly.
Va treballar com a consultor històric i supervisor de decoracions, vestuari i accessoris de la pel·lícula polonesa Faraó, dirigida per Jerzy Kawalerowicz.
També va dirigir entre 1968 a 1969 el llargmetratge dramàtic titulat Al-Mummia considerada un de les millors pel·lícules egípcies de tots els temps, i va rebre nombrosos premis per la seva obra.
En 1970 va ser director del Centre per a pel·lícules experimentals del Ministeri de Cultura d'Egipte. Entre 1974 a 1985 va escriure el guió i va dissenyar l'escenografia del llargmetratge Ikhnatoun. Com a docent ha ensenyat entre 1963 a 1969 en l'Institut de Cinema d'Egipte en els Departaments de Decoració, Vestuari i Direcció.

## Referències

* ↑ Historical Dictionary of Middle Eastern Cinema – 2010. Terri Ginsberg, Chris Lippard. 592 pag. Scarecrow Press. ISBN 0810860902, ISBN 978-0810860902
* ↑ «Faraon» (en polonès). [Consulta: 25 gener 2019].
* ↑ «Cast: Movie - Maweid fi albarj - 1962» (en anglès). [Consulta: 7 desembre 2021].
* ↑ «The Night of Counting the Years». sffs.org. [Consulta: 27 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Taboo Memories, Diasporic Voices Book
* Cinemalex page
# Lagowskiella dementjevi

Lagowskiella dementjevi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ Dybowski B. I., 1916. Systematyka ryb: Teleostei Ostariophysi. (Classificació dels peixos: Teleostei, Ostariophysi). Pam. Fizyogr. Warszawa v. 23. 84-124.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Lagowskiella dementjevi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Konurbaev, A.O. i Timirkhanov S.R., 2003. Looking at fishes in Kyrgyzia. Central Asia. Daru Ltd. 120 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Stanley (Dakota del Nord)

Stanley és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 1.279 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stanley tenia 1.279 habitants, 576 habitatges, i 332 famílies. La densitat de població era de 285,4 hab./km².
Dels 576 habitatges en un 24% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,1% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 42,2% no eren unitats familiars. En el 39,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 24% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,3% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 18,8% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 30,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.993 $ i la renda mediana per família de 35.074 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 17.813 $. La renda per capita de la població era de 15.349 $. Entorn del 5,7% de les famílies i el 10,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stanley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stanley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Diòdot

* No s'ha de confondre amb Diodor.
Diòdot és el nom dels següents personatges:
* Diòdot (orador), orador atenenc (segle v aC)
* Diòdot I de Bactriana, primer rei de Bactriana
* Diòdot II de Bactriana, rei de Bactriana, fill i successor de Diòdot I
* Diòdot d'Èritres, escriptor grec (segle iv aC)
* Diòdot (filòsof), filòsof estoic grec (segle i)
* Diòdot (escultor àtic), escultor grec
* Diòdot de Nicomèdia, escultor grec
* Diòdot (metge), metge grec (segle i)
* Diòdot Trifó, rei selèucida del segle ii aC