OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sun Liang

    En aquest nom xinès, el cognom és Sun.
Sun Liang (243 - 260 EC) va ser el segon emperador de Wu Oriental durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Va ser el fill més jove i l'hereu de l'emperador fundador Sun Quan. Ell és també conegut com el Príncep de Kuaiji (會稽王) o (amb més freqüència) Marquès de Houguan (候官侯), els quals foren els seus títols consecutius posteriorment al seu destronament en el 258 a mans del regent Sun Lin després del seu fallit intent per llevar a Sun Lin del poder. Va ser succeït pel seu germà Sun Xiu, que va reeixir matant a Sun Lin. Dos anys després de ser destronat Sun Liang, ell va ser acusat falsament de traïció i degradat a Marqués, sent que es va suïcidar.

## Començaments

Sun Liang va nàixer en el 243, de Sun Quan i una de les seves consorts favorites, l'Consort Pan. Sent el fill més jove de Sun Quan, era ben cuidat pel seu pare, que estava molt feliç de tenir un fill en la seva vellesa (61 anys en el moment del naixement de Sun Liang). Ell també va créixer en un ambient de palau on els oficials s'estaven alineant amb qualsevol dels seus dos germans majors que lluitaven per la supremacia -- Sun He el príncep hereu i Sun Ba (孫霸) el Príncep de Lu, que tenia en cor prendre la posició. En el 250, fart dels constants atacs del Príncep Ba contra el Príncep Hereu He, Sun Quan inexplicablement va ordenar al Príncep Ba de suïcidar-se i va deposar al Príncep Hereu He.

## Referències

Príncep de KuaijiCasa de Sun Nascut: 243 Mort: 260 :
| Títols de regnat |||
| Precedit per: Sun Quan | Emperador de Wu Oriental 252 – 258 amb Zhuge Ke (252 – 253) Sun Jun (253 – 256) Sun Lin (256 – 258) | Succeït per: Sun Xiu |
| Títols en pretensió |||
| Precedit per: Sun Quan | — TITULAR — Emperador de la Xina 252 – 258 Raó pel fracàs succeint: Tres Regnes | Succeït per: Sun Xiu |
| Sun Qiang | Sun Qiang | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jing | Sun Jing | Sun Jing | Sun Jing |
| Sun Ben | Sun Fu | Sun He | Sun Ce | Sun Ce | Sun Ce | Sun Quan (de Pan) | Sun Quan (de Pan) | Sun Quan (de Pan) | Sun Quan (de Pan) | Sun Quan (de Pan) | Sun Quan (de Pan) | Sun Yi | Sun Kuang | Sun Gao | Sun Gao | Sun Yu | Sun Jiao |
| | | Sun Huan | Sun Shao | Sun Shao | Sun Shao | Sun Deng | Sun He | Sun He | Sun Ba | Sun Xiu | Sun Liang | | | Sun Chou | Sun Gong | | |
| | | | Sun Kai | Sun Yi | Sun Feng | Sun Ying | Sun Hao | Sun Qian | | | | | | Sun Lin | Sun Jun | | |
# Torneig de Moscou 2018

«Torneig de Moscou 2018» té aquests significats:
* Torneig de tennis masculí i femení de categoria WTA Premier: VTB Kremlin Cup 2018
* Torneig de tennis femení de categoria WTA International: Moscow River Cup 2018
# Baños de Molgas

Baños de Molgas és un municipi de la Província d'Ourense a Galícia. Pertany a la Comarca de Allariz-Maceda.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 4.786 | 5.659 | 5.677 | 3.647 | 2.038 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Almoite (Santa María)
* Ambía (Santo Estevo)
* Baños de Molgas (San Salvador)
* Betán (San Martiño)
* Cantoña (San Mamede)
* Coucieiro (San Vicente)
* Guamil (Santa María)
* Lama Má (San Cibrao)
* Poedo (Santa María)
* Ponte Ambía (Santa María)
* Presqueira (San Martiño)
* Ribeira (San Pedro)
* Vide (San Xoán)

## Personatges cèlebres

* Moncho Borrajo, humorista (1949 -)
# Rotors en tàndem

Els helicòpters amb rotors en tàndem tenen dos rotors muntats un davant de l'altre (a diferents altures) en el sentit longitudinal de l'helicòpter, és a dir, en tàndem. Aquesta configuració se sol usar en helicòpters de transport.
Els helicòpters d'un únic rotor principal necessiten un rotor de cua per neutralitzar el parell motor produït pel rotor principal i mantenir-se estables en vol. En canvi, els helicòpters amb rotors en tàndem, en usar rotors contrarotatius, cada un d'ells cancel·la el parell generat per l'altre i és estable en vol sense necessitat de cap altre sistema. D'aquesta manera tota la potència dels motors s'empra per a l'elevació, a diferència d'un aparell amb rotor de cua.

## Funcionament

Els helicòpters de rotor en tàndem funcionen d'una manera semblant als de rotor únic. Cada rotor utilitza el col·lectiu per ascendir o descendir (igual que en rotor únic). El funcionament del cíclic és una cosa semblant, ja que les pales dels rotors giren sincronitzats com "engranatges" (mai es podran tocar), cada rotor utilitza el cíclic per avançar retrocedir o decantar en l'aire. Per girar (pedals) és alguna cosa diferent dels helicòpters de rotor únic, un rotor s'inclina cap a un costat mentre l'altre rotor ho fa cap al costat contrari, d'aquesta manera s'aconsegueix un gir sobre si mateix.

## Llista d'alguns helicòpters amb rotors en tàndem

* HRP Rescue (1945)
* Piasecki PV-14 (1948)
* HERCE jov-3 (1948)
* Piasecki H-21 (1949)
* McCulloch MC-4 (1951)
* Piasecki H-25/HUP Retriever (1952)
* Iàkovlev Iak-24 (1952)
* Bristol Belvedere (1952)
* Piasecki H-16 (1953)
* Piasecki H-21 (1953)
* Bell HSL (1953)
* Boeing Vertol 107-II (1958)
* CH-46 Sigui Knight (1960)
* CH-47 Chinook (1961)
* Jovair Sedan 4A (1963)
* Fliper Beta 200 (1966)
* Fliper Beta 400 (1967)
* Boeing Vertol XCH-62 (1970s - not completed)
* Boeing Model 234 (1981)
* Boeing Model 360 (1987)

## Vegeu també

* Helicòpter
* Rotor d'helicòpter
* Rotor de cua
* Altres alternatives al rotor de cua convencional:
** Fenestron
** NOTAR
** Rotors coaxials
** Rotors entrellaçats

## Referències

* ↑ Jorge García de la Costa Terminologia aeronàutica
* 1 2 FM 1-514 Chptr 3 - Rotor System Operation [Consulta: 2009]. Arxivat 2014-02-18 a Wayback Machine.
# Neomerinthe hemingwayi

Neomerinthe hemingwayi és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 40 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical (41°N-20°N) que viu entre 45-230 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: des de Nova Jersey i el nord del Golf de Mèxic fins al sud de Florida i Cuba.

## Observacions

És verinós per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Robins, C.R. i G.C. Ray, 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* ↑ Smith, W.L. i W.C. Wheeler, 2006. Venom evolution widespread in fishes: a phylogenetic rode map for the bioprospecting of piscine venoms. J. Hered. 97(3):206-217.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Torre Sant Joan

La Torre Sant Joan és un edifici al nucli de Vallbona d'Anoia (Anoia) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Casa precedida de pati, coberta a dos vessants amb sostre de teules i formant barbacana. A la façana principal destaca la presència, a la planta baixa, de sis finestres disposades simètricament a banda i banda de la porta, separades entre elles per columnetes i essent, la finestra central més gran que les dels seu costat; uns arrebossant damunt seu recorden la idea de les dovelles a la part que envolta l'arc. Damunt la porta hi ha una capelleta de majòliques amb la imatge del nen Jesús protegida per una cobertura de teules a dues vessants, més amunt hi ha un òcul. S'hi accedeix per una escalinata amb barana de ferro forjat. A la reixa de la porta formant part del treball forjat s'hi llegeix : Torre Sant Juan 1935.

## Notes

* ↑ «Torre Sant Joan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].
# Tolansky (cràter)

Tolansky és un petit cràter d'impacte lunar de forma circular que es localitza al sud del cràter Parry, en la Mare Cognitum. La formació és simètrica, amb una vora exterior de color clar i un sòl interior més fosc. Una esquerda pertanyent a les Rimae Parry gairebé es connecta amb el bord nord-nord-oest de Tolansky. Situat al sud-sud-est apareix Guericke, un cràter de major grandària.
Tolansky era abans conegut com a Parry A, abans que el seu nom actual fos aprovat per la UAI en 1976.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Tolansky (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 2 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 2 juliol 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Tolansky» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-05-07. [Consulta: 2 juliol 2018].
# Tolbert Lanston

Tolbert Lanston (Troy, 1844 - Washington, 1913) fou un inventor dels Estats Units. Va desenvolupar un model de màquina de calcular i un dispositiu (monotip) que, a la vegada, componia i fondria els tipus d'impremta, això va constituir un progrés notable a les arts gràfiques. L'invent va ser comercialitzat l'any 1892.
# Torfinn de Hamar

Torfinn de Hamar o de Trondheim (Trondheim, Noruega, segle xiii - Lissewege, comtat de Flandes, actual Bèlgica, 8 de gener de 1285) fou bisbe de la diòcesi de Hamar (Noruega). És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Torfinn nasqué a Trondheim (Noruega); potser va ésser monjo cistercenc abans d'ésser nomenat bisbe de Hamar. Se'n coneixen poques dades de la vida, malgrat la seva fama posterior. Com d'altres bisbes noruecs, no estava d'acord amb el rei Erik II de Noruega en algunes qüestions com ara les eleccions episcopals. Les relacions del rei amb l'Església eren dolentes. El rei Magne VI de Noruega havia signat un acord, la Concòrdia de Tønsberg (Sættargjerden in Tønsberg), en 1277 amb el l'arquebisbe de Nidaros Jon Raude, que confirmava alguns privilegis del clergat, la llibertat dels clergues per elegir bisbes i altres assumptes.
En 1282, el rei Erik trencà l'acord i començà una disputa amb l'Església; el rei desterrà Jon Raude i dos dels seus seguidors, els bisbes Andreu d'Oslo i Torfinn de Hamar. Torfinn, després de penalitats, entre elles un naufragi, anà a l'abadia de Ter Doest a Lissewege, prop de Bruges (Flandes), on morí en 1285 després de set mesos de malaltia.

## Veneració

Fou sebollit prop de l'altar de l'abadia, i la tomba fou oblidada. Passats seixanta anys, la tomba fou oberta i una flaire agradable en hauria sortit i envaït l'església; s'investigà i el vell monjo Walter de Muda, monjo de Ter Doest, digué de qui era. Ell mateix havia escrit un poema lloant el tarannà gentil, però ferm de Tornfinn, que es trobà a la tomba del bisbe. A partir de la narració de les virtuts del bisbe, fou tingut per sant i venerat pels cistercencs de Flandes i França.
Se li atribuïren miracles i el seu culte arribà a Noruega, on no tingué un culte estès, però fins al segle xix, especialment entre els catòlics. Quan el monestir fou abandonat i ensorrat, s'hi buscaren les restes, que foren trobades en 1687 i traslladades al monestir cistercenc de Ter Duinen de Bruges (actual seminari diocesà). En 1949, en obrir la cripta on fou sebollit, se'n trobaren les restes barrejades amb les d'altres cossos, de manera que no se'n podien destriar; se'n parlà llavors de traslladar-les a Hamar.

## Bibliografia

* Attwater, Donald and Catherine Rachel John. The Penguin Dictionary of Saints. 3rd edition. Nova York: Penguin Books, 1993. ISBN 0-140-51312-4.
* ↑ St. Thorfinn (Catholic Online)
* ↑ «Saint Thorfinn (Saints.SQPN)». Arxivat de l'original el 2010-06-16. [Consulta: 6 gener 2012].
* ↑ Eirik Magnusson (Store norske leksikon)
* ↑ Sættargjerden i Tunsberg(Store norske leksikon)
* ↑ hinn staðfasti Jon Raude – utdypning (Store norske leksikon)
# Torero ferit

Torero ferit és una escultura fosa en bronze de 74,3 x 129,3 x 61,7 cm realitzada per Rossend Nobas i Ballbé l'any 1871, la qual es troba al Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Context històric i artístic

L'indiscutible èxit que va obtenir Torero ferit arran de figurar a l'Exposició Nacional de Belles Arts de Madrid el 1871 va marcar l'inici d'una interessant producció artística que situà Nobas -artista que havia treballat d'orfebre fins cap al 1870- entre els escultors catalans més destacats del seu temps. Tot i que la seua producció posterior va ésser irregular, la majoria dels seus retrats, escultures de saló i obres de caràcter monumental reflecteixen la qualitat que va assolir com a escultor.

## Descripció

Torero ferit, una de les obres més destacades de Nobas, va oferir en el seu moment interpretacions diverses i contraposades en ser qualificada per uns crítics de retrat moral d'Espanya, mentre que altres posaven en relleu el que per a ells era una burla amarga d'una civilització que permetia espectacles tan tràgics. Plàsticament Nobas resumeix en aquesta figura el seu ideari artístic basat en un realisme inspirat en la natura que defugia, però, els detalls més vulgars. Per aquesta raó l'artista suavitza la representació d'un tema tan dramàtic amb una evident idealització, alhora que cerca l'equilibri entre un profund sentiment i una factura impecable. En aquest sentit, cal remarcar la minuciositat en els detalls de la indumentària, la qual denota la influència de l'estil virtuós que havia imposat Fortuny amb la seua obra pictòrica.

## Referències

* ↑ Museu Nacional d'Art de Catalunya (català)
* 1 2 3 Mercè Doñate a Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. Barcelona: MNAC, 2004. ISBN 8480431369. Pàgs. 236-237.

## Bibliografia

* Subirachs i Burgaya, Judit, 1994. L'escultura del segle xix a Catalunya: del romanticisme al realisme. Volum 146 de Biblioteca Abat Oliba, Publicacions de l'Abadia de Montserrat. ISBN 8478265775. Pàgs. 133-134.

## Enllaços externs

* Flickr
# Trempó

El trempó és una plat típic d'estiu de Mallorca. És una variant de l'ensalada que té com a característiques essencials una base de tomàtiga tallada a trossets i l'absència d'enciam. La resta d'ingredients són, a part de tomàtiga: pebre tendre, ceba, i a vegades altres hortalisses, oli d'oliva i sal i de cops vinagre. El nom ve de trempar sinònim d'amanir, adobar.
La Coca de trempó és una coca tradicional de Mallorca que incorpora els ingredients d'aquest plat sobre la pasta.

## Referències

* ↑ «Trempó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* http://jcmllonja.balearweb.net/post/3920 Arxivat 2017-08-04 a Wayback Machine. Article de Climent Picornell "Teoria i pràctica del trempó mallorquí".
# Torrelara

Torrelara és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Alfoz de Burgos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 23 | 33 | 25 | 26 |
# Tour de Tailàndia

El Tour de Tailàndia (en tailandès ทัวร์ ออฟ ไทยแลนด์) és una cursa ciclista que es disputa durant el mes d'abril a Tailàndia. Creada el 2006, forma part de l'UCI Asia Tour amb una categoria de 2.2 i des del 2017 és reclassificada a 2.1.
Des del 2012 també es disputa una prova femenina, anomenada The Princess Maha Chackri Sirindhorn's Cup.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2006 | Li Fuyu | Hossein Askari | Stephen Gallagher |
| 2007 | Ahad Kazemi | Tonton Susanto | Hossein Jahanbanian |
| 2008 | Alex Coutts | Erik Hoffman | Björn Papstein |
| 2009 | Andrew Bajadali | Phuchong Sai-udomsin | Jonathan Lovelock |
| 2010 | Kiel Reijnen | Nicholas White | Deon Locke |
| 2011 | Tobias Erler | Miyataka Shimizu | Bradley Hall |
| 2012 | Mitchell Lovelock-Fay | Murodjon Khalmuratov | David Edwards |
| 2013 | Choi Ki Ho | William Walker | Yasuharu Nakajima |
| 2014 | Yasuharu Nakajima | Cheung King Lok | Francisco Mancebo Pérez |
| 2015 | Yasuharu Nakajima | Kōhei Uchima | Cheung King Lok |
| 2016 | Ben Hill | Jandos Bijiguitov | KO Siu Wai |
| 2017 | Ievgueni Guiditx | Ma Guangtong | Alan Marangoni |
| 2018 | Benjamin Dyball | Artiom Ovetxkin | Thomas Lebas |
| 2019 | Ryan Cavanagh | Marcos García Fernández | Thomas Lebas |
| 2020 | Nikodemus Holler | Sarawut Sirironnachai | Valentin Midey |
| 2021 | Jambaljamts Sainbayar | Adne van Engelen | Sarawut Sirironnachai |
| 2022 | Alan Banaszek | Yūma Koishi | Raymond Kreder |
| 2023 | Batsaikhan Tegshbayar | Jambaljamts Sainbayar | Yūma Koishi |
| 2024 | Adne van Engelen | Thanakhan Chaiyasombat | Anatoli Budiak |

## Referències

* ↑ «The Princess Maha Chackri Sirindhon's Cup "Women's Tour of Thailand", the Maha Chakri Sirindhon's Cup Women's Tour of Thailand 2014 - CyclingFever - the International Cycling Social Network - Get the Cycling fever!».
* ↑ «Tour of Thailand (Tha) - Cat.2.1». [Consulta: 22 febrer 2022].
* ↑ «CycleBase» (en italià). [Consulta: 22 febrer 2022].
* ↑ «Top-3 per edition | ProCyclingStats». [Consulta: 22 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Tour de Tailàndia femení

El Tour de Tailàndia femení (oficialment anomenada The Princess Maha Chackri Sirindhorn's Cup), és una cursa femenina de ciclisme per etapes que es celebra a Tailàndia des de l'any 2012 durant el mes d'abril. Està integrada dins el calendari femení de l'UCI com a cursa 2.1. a partir de 2016, anteriorment era 2.2. És la versió femenina de la prova disputada pels homes des del 2006, el Tour de Tailàndia.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2012 | Xin Liu | Mayuko Hagiwara | Sun Ae Choi |
| 2013 | Thuy Dung Nguyen | Huang Ting-ying | Wilaiwan Kunlapha |
| 2014 | Meng Zhaojuan | Jutatip Maneephan | Hsiao Mei-yu |
| 2015 | Meng Zhaojuan | Lauren Kitchen | Thi That Nguyen |
| 2016 | Yang Qianyu | Huang Ting-ying | Thi Thi Nguyen |
| 2017 | Phetdarin Somrat | Thi That Nguyen | Miriam Bjørnsrud |
| 2018 | Olga Zabelínskaia | Karina Kasenova | Gulnaz Badikova |
| 2019 | Jutatip Maneephan | Teniel Campbell | Yūmi Kajihara |
| 2020 | Jutatip Maneephan | Supaksorn Nuntana | Chaniporn Batriya |
| 2021 | Chaniporn Batriya | Satinee Juntima | Jutatip Maneephan |
| 2022 | Phetdarin Somrat | Hannah Seeliger | Siti Nur Adibah Akma Mohammed Fuad |
| 2023 | Lee Eun Hee | Nur Aisyah Mohamad Zubir | Ayustina Priatna |
| 2024 | Jutatip Maneephan | Thi That Nguyen | Claudia Marcks |

## Referències

* ↑ «Top-3 per edition | ProCyclingStats». [Consulta: 22 febrer 2022].
* ↑ «The Princess Maha Chakri Sirindhorn’s Cup Tour of Thailand 2016» (en anglès). bicyclethailand, 22-03-2016. [Consulta: 11 abril 2024].

## Enllaços externs

* Tour de Tailàndia femení - Lloc web oficial
# Tractat de Milà

El Tractat de Milà fou un tractat de suport mutu signat en octubre de 1435 entre Alfons el Magnànim i Felip Maria Visconti, duc de Milà, i senyor de Gènova, durant la Conquesta del Regne de Nàpols, en la demanda del tro del Regne de Nàpols el primer, i en la disputa contra els Sforza i el Papat del segon, i el Magnànim fou alliberat.

## Antecedents

Alfons el Magnànim fou vençut i fet presoner en la batalla naval de Ponça junt amb els infants Joan i Enric i bona part de la noblesa catalanoaragonesa, i només una nau va poder escapar, fent 600 morts i 5.000 presoners, enviats a Felip Maria Visconti. Es va demanar un rescat de 30.000 ducats, la reina Maria de Castella va convocar les Corts de Montsó per obtenir fons per alliberar-los. La reina mare, Elionor d'Alburquerque, va morir de pena per l'empresonament dels seus fills poc després de saber la notícia.

## Conseqüències

El canvi d'aliances de Milà va revoltar els genovesos el Nadal de 1435, encapçalats per Francesco Spinola, i durant la revolta va morir el governador milanès.

## Referències

* ↑ Sáiz Serrano, Jorge. Caballeros del rey: Nobleza y guerra en el reinado de Alfonso el Magnánimo (en castellà). Universitat de València, 2011, p. 38. ISBN 8437084334.
* ↑ Soldevila i Zubiburu, Ferran. Història de Catalunya. Editorial Alpha, 1962, p. 669.
* ↑ Epstein, Steven A. Genoa and the Genoese, 958-1528 (en anglès). Univ of North Carolina Press, 2001, p. 266. ISBN 0807849928.