OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sophie in 't Veld

Sophia Helena "Sophie" in 't Veld (Vollenhove, Overijssel, 13 de setembre de 1963) és una política neerlandesa, membre del Parlament Europeu pel partit liberal Demòcrates 66, part de l'Alliance des Démocrates et des Libéraux pour l'Europe (ADLE).
Sophia Helena in 't Veld va néixer el 13 de setembre de 1963 a Vollenhove, província d'Overijssel, Països Baixos. De 1982 a 1991, va estudiar història a la Universitat de Leiden. Després de completar el grau de mestre en estudis medievals, va treballar com a traductora autònoma en francès, anglès i italià, i després com a trainee en el departament d'afers econòmics de la ciutat de Gouda (Països Baixos).
Johanna Boogerd-Quaak, una diputada europea de D66, la va contractar com a assistent en 1994. De 1996 a 2004, va ser Secretària General del grup ELDR en el Comitè de les Regions. Des del 20 de juliol de 2004 és diputada del Parlament europeu, per Demòcrates 66 que és part del grup parlamentari de l'Aliança de Liberals i Demòcrates per Europa. La seva elecció l'any 2004 va suposar ser l'única diputada europea del seu partit (D66) fins al a 2009.
Entre 2004 i 2009, in 't Veld va servir en la Comissió d'Afers Econòmics i Monetaris. De 2009 a 2014, fou membre del Comitè de Drets de les Dones i Igualtat de Gènere. Des de 2009, ha estat membre del Comitè de Llibertats Civils, Justícia i Afers Interiors; entre 2009 i 2014, va servir com a ajudant de la presidenta del comitè.
In 't Veld va fundar i actualment presideix la Plataforma de Parlament Europeu pel Secularisme en Política. És també presidenta del Grup de treball al Parlament europeu sobre Salut Reproductiva, VIH/SIDA i Desenvolupament des de 2009 i Vicepresidenta del Intergroup del Parlament europeu de Drets de LGBT.
In 't Veld és membre honoraria de la Societat Secular Nacional del Regne Unit, que li va atorgar el 2011 el del premi de Secularista de l'any.

## Referències

* 1 2 Constant Brand (September 15, 2010), Liberal crusader European Voice.
* ↑ Members Arxivat 2019-03-27 a Wayback Machine. European Parliament Intergroup on LGBTI Rights.
* ↑ «Dutch MEP wins Secularist of the Year». National Secular Society, 19-03-2011. [Consulta: 19 març 2011].
# Sound Juicer

El Sound Juicer és una aplicació gràfica per extreure pistes d'àudio en formats com ara Ogg Vorbis, MP3, FLAC i WAV. Per a això, utilitza GStreamer. També permet clonar o reproduir el CD d'àudio en qüestió, i eventualment, recol·lectar informació sobre aquest últim accedint a la base de dades MusicBrainz. El Sound Juicer és programari lliure, utilitza les biblioteques GTK+ i forma part de l'escriptori GNOME a partir de la versió 2.10.

## Referències

* ↑ «Sound juicer - EcuRed» (en castellà). [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ «Sound Juicer». Softcatalà. [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ Hall, Jon; Sery, Paul G. «19:Building a Streaming Audio Server». A: Red Hat Fedora Linux 3 For Dummies. Wiley, 2005-01-2005. Creating a Music Source. ISBN 978-0764579400.
# Sound & Vision

Stereo Review va ser una revista estatunidenca que Ziff-Davis va començar a publicar el 1958 amb el títol de HiFi and Music Review. Era una de les diverses revistes d'aquells temps dedicades a l'alta fidelitat. Al llarg de la seva vida va publicar una barreja de ressenyes dedicades a equips musicals, àlbums i músics de l'època. El nom va canviar a HiFi Review el 1959. Es va convertir en HiFi / Stereo Review el 1961 per reflectir la creixent utilització de tecnologia estereofònica dels enregistraments de l'època. El 1968 es va canviar, simplement, a Stereo Review, reflectint el canvi a sistemes estèreo i simplificant el títol. A finals dels anys 80, la revista va ser comprada per CBS Magazines (ara Hachette Filipacchi), i el 1989 va absorbir la revista High Fidelity. Durant els anys 90, la moda va començar a diversificar-se cap equips de home theater i la revista va fer el mateix. Finalment, el 1999, la revista es va anomenar Stereo Review's Sound & Vision i finalment Sound & Vision.

## Enllaços externs

* Sound & Vision - Lloc web oficial
* Història de Stereo Review Arxivat 2013-01-27 a Wayback Machine. i ressenyes de 1961-1983
* Stereo Review Arxivat 2008-02-10 a Wayback Machine. ressenyes de 1984-1994
# Start Vaxes Cycling Team

L'equip Start Vaxes Cycling Team (codi UCI: STF) és un equip ciclista professional bolivià de categoria continental. Creat al 2010 com un equip amateur del Paraguai, el 2012 va esdevenir equip continental. El 2016 va passar a ser serbi i finalment bolivià al 2017. Competeix principalment als circuits continentals de ciclisme.

## Principals victòries
### Grans Voltes

* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

L'equip participa en les proves dels circuits continentals i principalment en les curses del calendari de l'UCI Amèrica Tour.
UCI Àfrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2012 | 15è | Mauricio Frazer (82è) |
| 2013 | 14è | David van Eerd (110è) |
| 2016 | 13è | Adhanom Zemichael (46è) |
| 2017 | 7è | Yonatan Haile (19è) |
UCI Amèrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2012 | 45è | Ibon Zugasti (361è) |
| 2013 | 22è | Darren Matthews (62è) |
| 2014 | 46è | Ernesto Mora (407è) |
| 2016 | 20è | José Mojica (88è) |
| 2017 | 38è | Cristian Pita (108è) |
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2014 | 67è | Eugen Wacker (211è) |
| 2017 | 85è | Christopher Mansilla (539è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2012 | 116è | Nicolae Tanovitchii (788è) |
| 2015 | 123è | Zolt Der (664è) |
| 2016 | 106è | Dušan Kalaba (813è) |
| 2017 | 133è | Orluis Aular (1536è) |

## Referències

* ↑ «Bolivia, otro escalón más del START Cycling Team». , 05-11-2010 [Consulta: 5 desembre 2017].
* ↑ Classificacions UCI (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2017-12-06 a Wayback Machine.
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Suimanga de Madagascar

El suimanga de Madagascar (Cinnyris sovimanga) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, vegetació secundària i manglars de les terres baixes de Madagascar, i les illes Aldabra i Glorioses.

## Referències

* ↑ «Suimanga de Madagascar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
# Pàvlovskoie

Pàvlovskoie (en rus: Павловское) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 9 habitants. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Colònia de Costa d'Ivori-Gabon

* Pels governadors de Costa d'Ivori, vegeu Territori de Costa d'Ivori; pels governadors del Gabon, vegeu Territori del Gabon.
La colònia de Costa d'Ivori-Gabon (en francès Colonie de la Cote d'Ivoire et du Gabon) fou una entitat administrativa colonial francesa formada el 1859 pels territoris de Costa d'Ivori i del Gabon sota la tutella del Senegal.

## Història

Els governadors de la colònia conjunta foren els mateixos que els del territori de Costa d'Ivori. El governador residia a Grand Bassam a la Costa d'Ivori i administrava aquest territori, sent el superior jeràrquic del governador del territori del Gabon. Aquesta situació es va perllongar fins al 1871, quan la situació a la metròpoli que va seguir a la guerra amb Prússia, va aconsellar a França cedir l'administració a una companyia privada, i va portar al govern de la colònia a un comerciant, Arthur Verdier de la companyia Arthur Verdier & Company; el Gabon que, en la pràctica, va quedar separat. El 1881 el govern de la colònia fou confirmat a Verdier però sota l'autoritat del comandant de la Divisió Naval de la Costa Occidental d'Àfrica (o Comandant de Gabon i dels Establiments del Golf de Guinea) fins que al cap de dos anys la colònia va quedar formalment dissolta i la Costa d'Ivori es va agregar a Guinea, mentre que el Gabon es va constituir en colònia separada.

## Referències

* ↑ Huetz de Lemps, Christian «Les débuts de la colonisation française au Gabon». Les Cahiers d'Outre-Mer, 35, 137, 1982, pàg. 85–88. DOI: 10.3406/caoum.1982.3013.
* 1 2 3 Chaput, J. «Treich-Laplène et la naissance de la Côte d'Ivoire française». Outre-Mers. Revue d'histoire, 36, 126, 1949, pàg. 87–153. DOI: 10.3406/outre.1949.1127.
# La Papallona

La papallona és una novel·la de l'escriptor Narcís Oller, escrita el 1882.
En la novel·la, s'hi plasmen els anys previs a la revolució de 1868 a Barcelona. L'obra inaugura el corrent naturalista en la literatura catalana, tot analitzant el procés d'enamorament de la seva protagonista, Toneta, una modista de caràcter angelical, amb el Lluís, un estudiant de dret del Ripollès, i contraposant el seu amor amb el del matrimoni Castellfort.
Els ambients en què es desenvolupa la història cobreixen un ampli ventall social de l'època: el barri històric i la Boqueria, la Barcelona industrial, burgesa i culta, i la novel·la també mostra la precarietat en què vivia la classe obrera d'aquell temps.

## Referències

* ↑ «Narcís Oller». Web. AELC. [Consulta: 19 desembre 2014].
* ↑ «La papallona». web. Cossetània Edicions. [Consulta: 19 set. 2018].
# Bernabé Argüelles de Paz

Bernabé Argüelles de Paz (1912-1943) va ser un anarquista espanyol.

## Biografia

Nascut en la localitat asturiana de Pola de Lena el 1912, era militant de la Confederació Nacional del Treball (CNT). Després de l'esclat de la Guerra civil es va unir a les milícies anarcosindicalistes. Posteriorment va passar a formar part del comissariat polític de l'Exèrcit Popular de la República, exercint com a comissari de la 133a Brigada Mixta. Al final de la contesa va ser detingut pels franquistes, i fou empresonat a la presó provincial d'Osca.
Gràcies a la intervenció del Grup Ponzán, a mitjan 1940 va poder evadir-se de la presó al costat d'altres anarquistes empresonats. Després que la Guàrdia Civil va localitzar la infraestructura del grup que encapçalava i operava als voltants d'Alcañiz, va aconseguir arribar a Catalunya amb el seu grup, on va desenvolupar una intensa activitat en la clandestinitat amb el grup de Joaquim Pallarès i Tomàs, que va formar el primer comitè regional de la Federació Ibèrica de Joventuts Llibertàries. Argüelles va formar part del comitè interregional Aragó-Catalunya de la CNT, El 8 de març de 1943 va ser detingut per les forces de seguretat franquistes. Jutjat per un consell de guerra, va ser condemnat a mort i executat mitjançant garrot vil el 24 de març de 1943, a Barcelona.

## Notes

* ↑ Algunes fonts el situen, incorrectament, com a comandant de la 127a Brigada Mixta.

## Referències

* 1 2 Paz, 2001, p. 61.
* ↑ Engel, 1999, p. 116.
* ↑ «La policía ha detenido a los integrantes de una peligrosa banda de atracadores» (en castellà). La vanguardia, 17-03-1943. [Consulta: 29 març 2021].
* ↑ «Grupo Pallarés». Diagonal, 24-06-2014. [Consulta: 29 març 2021].
* ↑ Téllez, 1992, p. 74-75.
* ↑ Paz, 2001, p. 75-76.
* ↑ Corbalán Gil, 2008, p. 146.

## Bibliografia

* Corbalán Gil, Joan. Justícia, no venjança: els executats pel franquisme a Barcelona (1939-1952). Cossetània Edicions, 2008.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Paz, Abel. CNT 1939-1951. El Anarquismo contra el Estado franquista. Fundación de Estudios Libertarios «Anselmo Lorenzo», 2001.
* Téllez, Antoni. Sabaté. Guerrilla urbana en España (1945-1960). Barcelona: Editorial Virus, 1992.
# Can Misseret

Can Misseret és una casa historicista de Sort (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular molt allargada amb ampla façana a llevant que te vistes sobre la Plaça Major. Es troba constituïda per la planta baixa i dos pisos. La coberta, de teula àrab, és a una sola vessant amb pendent a la façana, protegida per un petit ràfec.
En aquesta façana s'obren a peu ple quatre grans portals amb dues arquivoltes en degradació, que formen un arc apuntat descansant sobre impostes de temàtica vegetal. En el primer pis i damunt del mateix de la porta principal apareix un doble balcó. En el segon pis es repeteix la mateixa disposició se bé les obertures són de menors dimensions. Tots els balcons s'adornen amb guardapols calats.

## Referències

* 1 2 «Can Misseret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Stiphodon carisa

Stiphodon carisa és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sumatra (Indonèsia).

## Referències

* ↑ Weber M. 1895. Fische von Ambon, Java, Thursday Island, dem Burnett-Fluss und von der Süd-Küste von Neu-Guinea. A: Zoologische Forschungsreisen in Australien und dem malayischen Archipel; mit Unterstützung des Herrn Dr. Paul von Ritter ausgeführt ...Jahren 1891-1893 von Dr. Richard Semon. Fische Malay. Arch. v. 5. 259-276.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, I-Shiung & Tan, Heok Hui (2005): A new species of freshwater goby (Teleostei: Gobiidae: Stiphodon) from Pulau Tioman, Pahang, Peninsular Malaysia. Raffles Bulletin of Zoology 53(2): 237-242.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Watson, R. E. 1996. A review of Stiphodon from New Guinea and adjacent regions, with descriptions of five new species (Teleostei: Gobiidae: Sicydiinae). Rev. Fr. Aquariol. v. 23 (núms. 3-4): 113-132.
* Watson, R.E. 2008. A new species of Stiphodon from southern Sumatra (Pisces: Gobioidei: Sicydiinae). Zootaxa, 1715: 43–56.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Quarts de Westminster

Els quarts de Westminster (en anglès Westminster Quarters o Westminster Chimes ) són la sintonia més comuna en els rellotges amb carilló per assenyalar cada quart d'hora i hora en punt. Està compost d'un total de 4 estrofes amb lletra, una per cada quart, i que es canta, segons la tradició, cada vegada que el rellotge toca la seva sintonia. També és coneguda com a Cambridge Chimes per la seva localització més antiga, l'església de St Mary the Great, Cambridge.
| Un quart : | (1) |
| | Audio playback is not supported in your browser. You can download the audio file. |
| dos quarts : | (2)(3) |
| | Audio playback is not supported in your browser. You can download the audio file. |
| Tres quarts : | (4) (5) y (1) |
| | Audio playback is not supported in your browser. You can download the audio file. |
| Hora en punt : | (2) (3) (4) (5) i Campanada "Big Ben" |
| | Audio playback is not supported in your browser. You can download the audio file. |

## Referències

* ↑ Encyclopædia Britannica Ultimate Reference 2004
* ↑ Harrison, "Tolling Time", note 16 in Music Theory Online 6/4, October 2000.

## Enllaços externs

* The parish of St Mary the Great with St Michael, Cambridge Arxivat 2020-11-05 a Wayback Machine.
* The Straight Dope on the Westminster Quarters
* The Cambridge Chimes Arxivat 2018-03-16 a Wayback Machine.
* A music theory article on the Westminster Quarters and other clock chimes
* Other chimes Arxivat 2008-09-08 a Wayback Machine.; Rochester Quarters Arxivat 2009-02-12 a Wayback Machine.
# Comissió Hallstein II

La comissió Hallstein II és la segona Comissió Europea presidida pel polític alemany Walter Hallstein del 10 de gener de 1962 al 30 de juny de 1967.

## Composició

Composta de 9 comissaris, 2 per part de la República Federal d'Alemanya, França i Itàlia i 1 per part de Luxemburg, Bèlgica i els Països Baixos.

### Remodelació
## Vegeu també

* Unió Europea
* Comissió Hallstein

## Notes

* ↑ Renuncià al seu càrrec el 15 de maig de 1963.
* ↑ Nomenat Vicepresident el 30 de juliol de 1964.
* ↑ Nomenat el 30 de juliol de 1964.
# Temporada 1995-1996 del FC Barcelona (femení)

La temporada 1995-96 és la 8a en la història del Club Femení Barcelona.

## Desenvolupament de la temporada

Les jugadores queden vuitenes classificades a la Lliga Nacional; és a dir penúltimes, mentre que a la Copa de la Reina són eliminades a vuitens de final.
L'1 d'octubre de 1995 l'entrenador decideix no viatjar a Oviedo degut a desavinences amb algunes jugadores; el va substituir Jordi Castel fins a final de temporada. El 14 de juny de 1996 les jugadores que donaven suport a Luis de la Peña van escriure una carta i van aconseguir que tornés a ser l'entrenador.

## Jugadores i cos tècnic
### Plantilla 1995-96

La plantilla i el cos tècnic del primer equip per a l'actual temporada (manca informació) són els següents:
| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| — | DEF | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Judith Corominas |
| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| — | | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Mònica González |

### Cos tècnic 1995-96

* Entrenador: Luis de la Pena
* Entrenador: Jordi Castel

## Partits

Victòria Empat Derrota

### Copa de la Reina
## Referències

* 1 2 Tomás Belenguer, Manuel. Barça femení. Història des dels orígens fins al triplet. Barcelona: Base, Desembre 2021, p. 106-107. ISBN 978-84-19007-00-1.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 Tomás Belenguer, Manuel. Barça femení. Història des dels orígens fins al triplet. Barcelona: Base, Desembre 2021, p. 390. ISBN 978-84-19007-00-1.
# La Panxa del Bisbe

La Panxa del Bisbe es troba a Montserrat (Catalunya), la qual és una de les agulles més característiques de la regió de Tebaida.

## Descripció

El seu perfil (panxut acabat en punta) apareix sobtadament quan pugem a Sant Jeroni des del monestir i forma part del paisatge fantasiós de la regió de Tebaida, on conviu harmoniosament amb La Prenyada, la Mòmia i l'Elefant. Al vessant oriental, hi ha les restes de l'ermita de Santa Anna, que formava part d'un total de tretze ermites que s'anaren establint a la muntanya a partir del segle vi. Aquestes construccions van ésser habitades per ermitans fins al segle xix, quan foren obligats a abandonar Montserrat davant l'amenaça de les tropes napoleòniques. Alguns d'aquests ermitans, gràcies a l'aigua que recollien dins les cisternes de les ermites, passaven tot l'any a la muntanya. És molt probable que l'Elefant, L'Albarda Castellana i altres cims que en aquella època eren remots i inaccessibles, fossin visitats per primera vegada pels ermitans. El camí d'accés a La Panxa del Bisbe (conegut com les Escales dels Pobres) és un dels més emblemàtics de Montserrat: són 500 esgraons que superen un desnivell de 200 metres en mig quilòmetre de recorregut. Les escales travessen el Pas dels Francesos, una canal molt estreta i dreta entre dues agulles.

## Accés

Cal deixar el vehicle al monestir i caminar fins a la Plaça de Santa Anna seguint l'itinerari de Sant Jeroni. A la plaça, les escales no s'acaben i encara haurem de pujar-ne unes quantes més fins a arribar al peu de la Panxa. Si seguim caminant cap a ponent, baixarem a la cruïlla senyalitzada del Pla dels Ocells. Des d'aquest punt, disposem de múltiples opcions per a allargar l'excursió. Si girem a l'esquerra, anirem a les Gorres de Tebes, si seguim recte, entrarem a la regió de Tabor i, si anem a la dreta, assolirem la part alta del Serrat de Tebaida.

## Referències

* 1 2 3 Balcells i Badia, David, 2014. Montserrat: 50 indrets amb encant. Valls: Cossetània Edicions. Col·lecció Khroma, 12. ISBN 9788490342084. Pàgs. 94-95.

## Enllaços externs

* Via del Cabra a la Panxa del Bisbe - Escalatroncs Arxivat 2015-11-22 a Wayback Machine. (català)
* Montserrat, Panxa del Bisbe, Via del Cabra (català)
* Montserrat - La Panxa del Bisbe - Pel Davant - Canaletes (català)
# Belarmina González Rodríguez

Belarmina González Rodríguez (Palència, 1915 - Manacor, 5 de gener de 1937) fou una de les víctimes de la guerra civil a Mallorca pel seu suposat vincle amb el Partit Comunista de les Illes. Vivia al carrer de Sant Rafel número 34 del barri de la Soledat de Palma. El 31 de desembre de 1936 ingressà a la presó de Can Sales, un hospici regentat per les Germanetes dels Pobres, que es trobava al carrer Salas de Palma i es va habilitar com a presó de dones. i va morir assassinada pels feixistes el 5 de gener de 1937 al cementeri de Manacor juntament amb Aurora Picornell, i Catalina Flaquer Pascual, Antònia Pascual Flaquer i Maria Pascual Flaquer, conegudes com les "Roges del Molinar". Segons assenyalen diverses fonts, no tenia vincles amb la resta d'empresonades amb la qual cosa s'ha plantejat la hipòtesi que la seva execució es tractà d'un error. Tot i que no fou una pràctica habitual, algunes preses foren falsament posades en llibertat i assassinades hores després.

## Reconeixement i memòria

L'any 2021, el Govern de les Illes Balears, a través de la Secretaria Autonòmica de Sectors Productius i Memòria Democràtica, s'adherí al Projecte Internacional Stolpersteine / Pedres de la Memòria per fer homenatge a les víctimes del franquisme a les Illes Balears amb la instal·lació de prop d'un centenar de Pedres de la memòria, entre les quals n'hi ha una dedicada a recordar Belarmina González Rodríguez.

## Referències

* ↑ Garí Salleras. La repressió a Mallorca en el transcurs de la Guerra Civil (1936-1939): memòria d'una eliminació planificada (tesi).
* 1 2 «El Govern ret homenatge a 97 víctimes del nazisme i del franquisme a través de les pedres de la memòria». Govern Illes Balears. Conselleria de Transició energètica, Sectors productius i Memòria democràtica, 17-02-2021. Arxivat de l'original el 2022-04-17. [Consulta: 17 abril 2022].
* 1 2 «Belarmina González Rodríguez». Pedres de la memòria. STOLPERSTEINE. Víctimes del franquisme a les Illes Balears – Palma. Arxivat de l'original el 2021-08-02. [Consulta: abril 2022].
* 1 2 Ginard I Féron, David «Entre el castigo y la redención. Las mujeres encarceladas en las Islas Baleares (1936-1943)» (pdf) (en castellà). Stud. hist, Hª cont., 29, 2011, pàg. 237-266. ISSN: 0213-2087 [Consulta: 11 abril 2021].
* ↑ Ginard Ferón, David. Aurora Picornell, 1912-1937: de la història al símbol. Palma: Edicions Documenta Balear, 2017.
# Stiphidion facetum

Stiphidion facetum és una espècie d'aranyes araneomorfes de la família dels estifídids (Stiphidiidae). Fou descrit per primera vegada per Eugène Simon, l'any 1902.
Aquesta espècie es troba a l'est d'Austràlia i a Nova Zelanda.

## Descripció

El mascle jove holotip mesura 10 mm.

## Galeria

* Epigí
* Palp del mascle

## Referències

* 1 2 3 Simon, E. (1902c). Descriptions de quelques arachnides nouveaux de la section de Cribellatés. Bulletin de la Société Entomologique de France 1902: 240-243.
* 1 2 (anglès) World Spider Catalog: Stiphidion facetum Simon, 1902 en la família Stiphidiidae +base de dades