OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sara Pi

Sara Pi (Barcelona, 1986) és una cantant catalana.
Nascuda en una família de músics, va començar a estudiar solfeig i piano amb 6 anys i cant als 12. De seguida va participar en bandes de soul, funk, reggae i rhythm & blues. El 2008 va començar a treballar amb el productor Érico Moreira, amb qui va fer el disc autoeditat de soul Burning. Durant una setmana van ser número 1 a iTunes. Després va actuar en sales com el Palau de la Música i Sidecar, festivals com el Festival Cruïlla i a la Marató de TV3 del 2013.
El 2013 va començar a treballar per la discogràfica Octubre de Sony i va llançar Wake Up, que era una reedició actualitzada de Burning amb tres temes inèdits. Va incrementar la seva presència en sales i festivals. El 2015 va tornar amb Érico Moreira per fer el disc Break The Chains. Va fer concerts a Calela de Palafrugell, Vic, Sant Cugat, Barcelona o Girona. El 2019 va participar al Festival Vinyasons.

## Referències

* 1 2 «Sara Pi o la sonoritat exòtica». [Consulta: 25 desembre 2020].
* ↑ 2ice. «Entrevista: Sara Pi» (en castellà). [Consulta: 25 desembre 2020].
* ↑ «Blaumut, The Mamzelles, Sara Pi i Projecte Mut, entre els que actuaran diumenge a 'La Marató'», 12-12-2013. [Consulta: 25 desembre 2020].
* ↑ «Altres - Sara Pi: 'Vaig dubtar molt a l'hora de dedicar-me a la música'» (en anglès). [Consulta: 25 desembre 2020].
* ↑ Muñoz, Imma «Sara Pi y Érico Moreira: hacia el infinito» (en castellà). El Periódico de Catalunya [Barcelona], 01-11-2013 [Consulta: 25 desembre 2020].
* ↑ Delcor Poch, Marta. «Sara Pi presenta 'Break the Chains'», 06-10-2015. [Consulta: 25 desembre 2020].
* ↑ «In Crescendo i Sara Pi actuen dins el Festival VinyaSons Ametller Origen». Emporda.info. [Consulta: 25 desembre 2020].
# Sara Monforte Mestre

Sara Monforte Mestre (Castelló, 14 d'octubre de 1980) és una exjugadora i entrenadora de futbol femení espanyola. Actualment entrena al Reial Club Deportiu Espanyol de la Primera Divisió Femenina d'Espanya.

## Trajectòria

Monforte va començar la seua carrera en les Panteres de Castelló. El 1999 va fitxar pel Llevant UE, amb el qual va guanyar dos doblets (Lliga i Copa de la Reina) en 2001 i 2002.
La temporada 2002-2003 la va jugar en Segona Divisió amb el Vila-real CF, però a l'any següent va tornar al Llevant, amb el qual va guanyar altres 3 Copes de la Reina.
El 2007 va passar a formar part d'un altre equip valencià en Primera Divisió, el DSV Col·legi Alemany, però a l'any següent va tornar de nou al Llevant, amb el qual va jugar la Lliga de Campions.
El 2009 va fitxar pel RCD Espanyol. En les 4 temporades com perica va guanyar dues Copes de la Reina.
El 2013 va marxar al València CF Femení. Va estar tres temporades en l'equip merengot.
Finalment en el 2016 va fitxar pel Saragossa CFF, on va estar dues temporades. En el 2018 va penjar les botes.
Monforte va debutar amb la Selecció Espanyola Absoluta l'any 1997, i va continuar sent convocada fins a 2005.

## Trajectòria

| Temporades | Club | Títols |
| 96/97 - 98/99 | Panteras Castellón |
| 99/00 - 01/02 | Llevant UE | 2 Lligues, 3 Copes, 1 Supercopa |
| 02/03 | Vila-real CF |
| 03/04 - 06/07 | Llevant UE | 3 Copes |
| 07/08 | DSV Colegio Alemán |
| 08/09 | Llevant UE |
| 09/10 - 12/13 | RCD Espanyol | 2 Copes |
| 13/14 - 15/16 | València CF |
| 16/17 - act. | Saragossa CFF |

## Referències

* ↑ Heraldo
* ↑ En amarillo: otra internacional. El Periódico Mediterráneo, 4 de febrer de 2003
# Partit per la Renovació i el Desenvolupament

El Partit per la Renovació i el Desenvolupament (portuguès: Partido para Renovação e Desenvolvimento, PRD) va ser un partit polític a Guinea Bissau.

## Història

El PRD es va establir el 12 de febrer 1992 per dissidents del Grup dels 121 que havien insistit reformes del partit governant PAIGC, i va ser dirigt inicialment per João da Costa. Es va unir a l'aliança Unió pel Canvi abans de les eleccions generals de Guinea Bissau de 1994, amb les que l'Aliança va obtenir sis escons a l'Assemblea Nacional Popular, dels quals al PRD li'n va correspondre un.
Després de la mort de da Costa, Manuel Rambout Barcellos es va convertir en el líder del partit. La Unió va quedar reduïda a tres escons a les eleccions generals de Guinea Bissau de 1999-2000, i els va perdre tots en les eleccions legislatives de Guinea Bissau de 2004, després de les quals el PRD ha romàs inactiu.

## Referències

* 1 2 3 4 Peter Karibe Mendy (2013) Historical Dictionary of the Republic of Guinea-Bissau, Scarecrow Press, p319
# Secretari per a l'Almirallat

Secretari per a l'Almirallat en anglès: Parliamentary and Financial Secretary to the Admiralty o Parliamentary and Financial Secretary to the Board of Admiralty va ser un càrrec a la Junta d'Almirallat i oficial civil de la Royal Navy britànica. En general, es va complir per un membre de les reunions del Consell d'Almirallat fins a 1929, va ser diputat al Primer Senyor de l'Almirallat al Parlament, va ser principalment responsable de totes les propostes de Comptes Navals, Estimacions, Despeses, Finances i Despeses de 1625 a 1959.

## Referències

* ↑ Hamilton, C. I.. The Making of the Modern Admiralty: British Naval Policy-Making, 1805–1927 (en anglès). Cambridge University Press, 2011, p. 125. ISBN 9781139496544.
* ↑ O'Brien, Phillips Payson. British and American Naval Power: Politics and Policy, 1900-1936 (en anglès). Greenwood Publishing Group, 1998, p. 12–13. ISBN 9780275958985.
* ↑ O'Brien, Phillips Payson. British and American Naval Power: Politics and Policy, 1900-1936 (en anglès). Greenwood Publishing Group, 1998, p. 13. ISBN 9780275958985.
# Iqbal i el superxip

Iqbal i el superxip (originalment en danès, Iqbal og superchippen) és una pel·lícula danesa del 2016, dirigida per Oliver Zahle i amb els intèrprets Hircano Soares, Liv Leman Brandorf, Arien Takiar i Sara Masoudi com a papers principals. A la història, l'Iqbal descobreix un xip màgic que li permet desbaratar els plans de dos delinqüents que volen robar el petroli de la zona on viuen. Pel·lícula d'aventures, està basada en el llibre de Manu Sareen. La versió doblada al català es va estrenar el 2018 amb la distribució de Paycom Multimedia.

## Repartiment

* Hircano Soares com a Iqbal Farooq
* Liv Leman Brandorf com a Sille
* Arien Takiar com a Tariq
* Ellie Jokar com a mare
* Rasmus Bjerg com a Jens 'Æselmand' Ebbesen
* Andreas Bo Pedersen com a Ebbe 'Svinet' Ebbesen
* Martin Brygmann com a Jeppe
* Ditte Hansen com a Jeanette
* Dar Salim com a Rafiq
* Birthe Neumann com a alcaldessa
* Stig Hoffmeyer com a Fabricius
* Runi Lewerissa com el pare
* Zlatko Buric com a Baba
* Torben Zeller com el Sr. Wiibrandt
* Patricia Schumann com a Tanja

## Referències

* 1 2 3 4 Iqbal i el superxip a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Iqbal i el superxip». ésAdir. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «Iqbal Y el Superchip». Goita què fan ara. [Consulta: 17 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Hans Moravec

Hans Moravec (30 de novembre de 1948, Kautzen, Àustria) és un investigador en robòtica de la Carnegie Mellon University. És conegut pels seus escrits sobre robòtica, intel·ligència artificial, i en general sobre l'impacte de la tecnologia en la societat. Hom el considera un futuròleg que ha publicat diversos articles des de l'òptica del transhumanisme. En la seva tasca com a enginyer Moravec ha desenvolupat diverses tècniques de visió artificial.
El seu propi cognom dona nom a una espècie d'éssers sentidors anomenats moravecs dins de la tetralogia de ficció Ilió/Olymp de Dan Simmons. Aquests éssers són l'evolució dels robots que va enviar la humanitat per explorar el Sistema Solar exterior, i compten amb característiques humanoides (com la passió per l'art i alguns òrgans funcionals), robòtiques (com ara braços, cossos blindats o actuadors), i cibernètiques (com ara cervells ampliats).

## Trajectòria

Moravec va assistir a Loyola College a Montreal durant dos anys, després es va traslladar a la Universitat d'Acadia, on va obtenir el seu BSc en matemàtiques el 1969. Va obtenir el seu Mestratge en Ciències de la computació el 1971 de la Universitat de Western Ontario.¡ Més tard va obtenir un doctorat a Stanford el 1980 per a un robot amb TV integrada, controlable remotament amb un ordinador. El robot podia fer servir carreres d'obstacles. Un altre èxit en robòtica va ser el descobriment de nous enfocaments per a la representació espacial d'un robot, per exemple les reixetes d'ocupació 3D. També va desenvolupar la idea dels robots de Bush. El 2003, a Pittsburgh, Pennsilvània, Moravec va cofundar Seegrid Corporation, una empresa de robòtica amb l'objectiu de desenvolupar un robot totalment autònom capaç de moure's a l'entorn sense intervenció humana. Moravec també és conegut pel seu treball a Space tethers i la paradoxa que porta el seu nom.

## Impacte en l'art

El seu propi cognom dona nom a una espècie d'éssers anomenats moravecs dins de la tetralogia de ficció llión/Olympo de Dan Simmons. Aquests éssers són l'evolució dels robots que va enviar la humanitat per explorar el sistema solar exterior, i expliquen amb característiques humanoides (com la passió per l'art i alguns òrgans funcionals), robòtiques (com braços, cossos blindats o actuadors), i cibernètiques (com cervells ampliats).

## Referències

* ↑ www.eltambor.es. «La inteligencia artificial, ¿nos está llevando a las puertas del 1984 de Orwell?» (en castellà), 09-06-2018. [Consulta: 15 desembre 2023].

## Bibliografia

* «Hans Moravec». Arxivat de l'original el 2021-12-04. [Consulta: 4 desembre 2021].

## Vegeu també

* Suïcidi quàntic

## Enllaços externs

* Hans Moravec - Lloc web oficial
# Xalet de la Molina

El Xalet de la Molina és una obra arquitectònica a la Molina, al municipi d'Alp inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta amb forma de ela, que té al bell mig de l'angle l'entrada principal. És una construcció acomodada a la idea de Xalet-Refugi. Els baixos són espaiosos, destinats a activitats comunes i tenen finestres grans, d'arc de mig punt, mentre que als pisos superiors, les obertures són més petites i són les que pertanyen a les habitacions. A l'últim pis, aquestes obertures són finestres de mansarda. El teulat és a dues vessants, cobert de llicorella.

## Història

El Xalet de la Molina va ser inaugurat pel Centre Excursionista de Catalunya el dia 6 de desembre de 1925. Construït per l'arquitecte Josep Danés, està situat a mig aire del Serrat del Sitjar, al lloc on hi havia l'inacabat Porxo Nou del Sitjar. Tenia una capacitat inicial de 80 llits i 50 lliteres. Ha estat remodelat i ampliat diverses vegades. El 1929 se li afegí un edifici que ha estat usat com a garatge i guardaesquís, el 1949 s'augmentà la capacitat fins a més de 200 llits, a més de fer més espaioses les sales d'estar i el menjador, i finalment ha estat restaurat durant els anys 1984 i 1985.
Aquest xalet és la primera construcció moderna de la Molina i la que inicià aquest nucli esportiu.
L'any 2007 tancà les portes pel risc d'esfondrament de l'edifici a causa del deteriorament dels fonaments i altres elements estructurals, provocat pel desplaçament del terreny durant la construcció d'uns apartaments en una parcel·la veïna. Després de diversos intents per trobar finançament per a remodelar-lo, l'any 2011 el CEC, en assemblea extraordinària, aprovà la venda de l'edifici.

## Vegeu també

* Capella de la Mare de Déu de Montserrat, la capella del xalet.

## Referències

* 1 2 3 «Xalet de la Molina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Pedro Cordero Martín

Pedro Cordero Martín (Badalona, 28 de gener de 1972) és un ex-atleta paralímpic amb una paràlisi cerebral congènita. Al 2012 es va traslladar a viure a Olesa de Montserrat. Va ser esportista paralímpic entre els anys 2003 i 2016. Ha representat a Espanya com a jugador de Botxes als Jocs Paralímpics del 2004, 2008 i 2012. Va guanyar la medalla de bronze en dues ocasions en aquests jocs, al 2004 a Atenes i al 2008 Pequín en la categoria de BC1-BC2. També va obtenir la medalla de Bronze al Campionat del Món l'any 2010.

## Referències

* ↑ «Página Oficial del Comité Paralímpico Español», 13-03-2017. Arxivat de l'original el 2017-03-13. [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ «Pedro Cordero Martín | enciclopèdia.cat». [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ «IPC Historical Results Database», 07-01-2014. Arxivat de l'original el 2014-01-07. [Consulta: 31 gener 2021].
# Harischandragarh

Harischandragarh és una antiga fortalesa -i també una muntanya- al districte d'Akola a l'estat de Maharashtra, situada a uns 30 km al sud-oest d'Akola als Ghats Occidentals.
Hi ha una sèrie de temples que són visitats cada any per nombrosos peregrins pel festival de Maha Sivaratri. La ciutadella està a 1 km dels temples en un turó; està parcialment en ruïnes i disposa d'una cisterna. Sota hi ha cinc coves segurament dels segles X o XI. La fortalesa fou conquerida pel capità Skyes a la segona guerra anglomaratha el maig de 1818.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Guineu voladora de Pohle

La guineu voladora de Pohle (Pteropus pohlei) és una espècie de ratpenat de la família dels pteropòdids. És endèmica d'Indonèsia. El seu hàbitat natural són els boscos primaris, estiguin pertorbats o no. Està amenaçada per la caça i la desforestació.

## Referències

* ↑ Helgen, K.; Bonaccorso, F.. Pteropus pohlei. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 02-09-2012.
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Parartocarpus venenosus

El Parartocarpus venenosus és una espècie de planta amb flors del gènere Artocarpus dins la família de les moràcies.

## Taxonomia

Els següents noms científics són sinònims de Parartocarpus venenosus:
* Artocarpus cerifer Miq.
* Artocarpus forbesii King
* Artocarpus involucratus K.Schum.
* Artocarpus riedelii Miq.
* Artocarpus tylophyllus (Miq.) Miq.
* Artocarpus venenosus Zoll. & Moritzi
* Artocarpus woodii Merr.
* Gymnartocarpus triandra J.J.Sm.
* Gymnartocarpus venenosa (Zoll. & Moritzi) Boerl.
* Gymnartocarpus woodii (Merr.) Merr.
* Parartocarpus beccarianus Baill.
* Parartocarpus borneensis Becc.
* Parartocarpus excelsus Becc.
* Parartocarpus involucratus (K.Schum.) Warb. ex K.Schum. & Lauterb.
* Parartocarpus microcarpus Corner
* Parartocarpus papuanus Becc.
* Parartocarpus papuanus S.Moore
* Parartocarpus triandrus (J.J.Sm.) J.J.Sm.
* Parartocarpus woodii (Merr.) Merr.
* Saccus forbesii (King) Kuntze
* Saccus tylophyllus (Miq.) Kuntze

## Referències

* 1 2 «Parartocarpus venenosus» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 22 juliol 2022].

## Vegeu també

* Arbre del pa
# Sarcocheilichthys davidi

Sarcocheilichthys davidi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Casal, Christine Marie V. «Sarcocheilichthys davidi (Sauvage, 1878)» (en anglès). FishBase.

## Bibliografia

* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Yue, P. 1998 Gobioninae. p. 232-389. A Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
# Xalet de les Airasses

El Xalet de les Airasses és un antic refugi de muntanya de la Mussara (Vilaplana, el Baix Camp), actualment en ruïnes, i protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici totalment quadrat d'una sola planta, ocupa una extensió aproximada d'uns 40 m2 i té una alçada aproximada de 2,50 m. Les parets són fetes de pedra i en cada un dels quatre angles hi ha un contrafort de pedra que falca l'estructura. L'edifici està dividit en dues estances. L'entrada era a la paret del cantó de ponent i tenia tres finestrals en cada una de les cares, la coberta ha desaparegut.

## Història

Fet construir per Ciríac Bonet, el cedí tot seguit al Centre Excursionista de Catalunya (com feu més tard amb el refugi de Siurana que avui porta el seu nom) per a utilitzar-lo com a refugi de muntanya. Fou inaugurat el 14 de novembre de 1926. L'arquitecte fou el reusenc Domènech Sugranyes i Gras. El responsable de les claus i la seva conservació era l'alcalde de la Mussara, quan el poble restà abandonat començà una ràpida degradació igual que la resta del poble.

## Referències

* 1 2 «Xalet de les Airasses». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
* ↑ Sugranyes, Josep M. De Reus a Prades i Poblet. Valls: Cossetània Edicions, 2001, p. 44. ISBN 84-89890-92-7 [Consulta: 30 gener 2019].
# Xemeneia (desambiguació)

«Xemeneia» té aquests significats:
* Sistema usat per a ventilar gasos calents i fum de calderes, ... Vegeu xemeneia
* Part d'un volcà. Vegeu xemeneia (volcà)
* Construcció d'enginyeria hidràulica per evitar els buit baromètric en una canonada forçada. Vegeu xemeneia d'aire
* Construcció d'enginyeria hidràulica per evitar el cop d’ariet en una canonada forçada quan el flux d’aigua es tanca de forma sobtada. Vegeu xemeneia d'equilibri.
* En alpinisme designa les escletxes verticals per les quals, arrambant-se de peus, mans i esquena, ascendeix l'escalador.
Viccionari
# Xucladits

El xucladits, cabot xuclador (a Menorca), aixafa-roques o aferrapedres (Lepadogaster lepadogaster) és un peix de la família Gobiesocidae, que es troba a l'Atlàntic Est i al Mediterrani, entre latituds 46° N i 30° N. La seva longitud pot arribar als 65 mm.
El cabot xuclador i la resta de components de la família dels gobiesòcids no tenen una classificació taxonòmica clara. FishBase col·loca aquesta família com l'única de l'ordre Gobiesociformes, al superordre Paracanthopterygii; mentre que les classificacions estatunidenques com ITIS, la col·loquen al subordre Gobiesocoidei de l'ordre dels perciformes, al superordre Acanthopterygii.
Algunes fonts cataloguen el xucladits porpra de la mateixa espècie (Lepadogaster lepadogaster purpurea) mentre que d'altres qualifiquen aquesta com una espècie independent (Lepadogaster purpurea).

## Referències

* ↑ Mas Ferrà, Xavier; Canyelles Ferrà, Xavier. Peixos de les Illes Balears. Palma: Moll, maig 2000 (Manuals d'Introducció a la Naturalesa, 13). ISBN 84-273-6013-4.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Cabot». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ Termcat
* ↑ DIEC
# Helcogrammoides chilensis

Helcogrammoides chilensis és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Xile.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gon O. & Heemstra P. C., 1990. Fishes of the southern ocean. Fish. So. Ocean. . i-xviii + 1-462.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Muñoz, A.A. i F.P. Ojeda, 1997. Feeding guild structure of a rocky intertidal fish assemblage in central Chile. Environ. Biol. Fish. 49:471-479.
* ↑ Boyle, K.S. i M.H. Horn, 2006. Comparison of feeding guild structure and ecomorphology of intertidal fish assemblages from central California and central Chile. Mar. Ecol. Prog. Ser. 319:65-84.
* ↑ Pequeño, G., 1989. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada. Rev. Biol. Mar., Valparaíso 24(2):1-132.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
* Williams, J. T. i V. G. Springer, 2001: Review of the South American-Antarctic triplefin fish genus Helcogrammoides (Perciformes:Tripterygiidae). Revista de Biología Tropical v. 49 (Suppl. 1): 117-123.
# Gust àcid

El gust àcid o sabor àcid és un dels quatre gustos principals que distingim els europeus. En els humans, els receptors de gust àcid s'anomenen TAS2R i es troben sobretot als laterals de la llengua. És propi d'alguns àcids, com per exemple la vitamina C de la llimona, i de fet els àcids a química es diuen així pel gust àcid que els caracteritza.
El seu origen evolutiu és alertar el cervell de possibles verins o substàncies perilloses per al cos. Sovint apareix juntament amb el gust amarg.

## Referències

* ↑ Human Bitter Taste Perception". Wolfgang Meyerhof, Maik Behrens, Anne Brockhoff, Bernd Bufe and Christina Kuhn. Chem. Senses 30 (suppl 1): i14–i15, 2005
# Hipnosi de l'autopista

La hipnosi de l'autopista, també coneguda com a febre de la línia blanca, és un estat mental en el qual una persona pot conduir un camió o un altre automòbil durant llargues distàncies, reaccionant a fets externs de la manera esperada i correcta sense tenir el record d'haver-ho fet conscientment. En aquest estat, la ment conscient del conductor aparentment està totalment enfocada en una altra banda, mentre que es processen les masses d'informació necessàries per conduir amb seguretat. La hipnosi de l'autopista és una manifestació del procés comú de l'automaticitat, on les ments conscients i inconscients són capaces de concentrar-se en coses diferents.
El concepte d'"hipnosi de l'autopista" va ser descrit per primer cop en un article de l'any 1921, que mencionava el fenomen de l"hipnotisme de la carretera": la conducció en estat de trànsit mentre es mira en un punt concret. Un estudi del 1929, Dormint amb els Ulls Oberts de Walter Miles, també tractava el tema, suggerint que era possible que els conductors s'adormissin amb els ulls oberts. La idea que els accidents d'automòbil incomprensibles es podien explicar per aquest fenomen es va fer popular durant la dècada dels 50. El terme "hipnosi de l'autopista" va ser encunyat per G. W. Williams el 1963. Construït sobre les teories d'Ernest Hilgard (1986, 1992) que la hipnosi és un estat alterat de consciència, alguns creuen que la consciència pot desenvolupar una dissociació hipnòtica. En l'exemple de la hipnosi de l'autopista, un corrent de consciència està conduint el vehicle mentre l'altre corrent s'ocupa d'altres assumptes. Pot arribar a manifestar-se amnèsia per la consciència dissociada que conduïa l'automòbil.

## Referències

* ↑ Weiten, Wayne. Psychology Themes and Variations. 6th. Belmont, California: Wadsworth/Thomas Learning, 2004, p. 200. ISBN 0-534-59769-6.
* 1 2 Underwood, Geoffrey D. M.. Traffic and transport psychology: theory and application: proceedings of the ICTTP 2004. Elsevier, 2005, p. 455–456. ISBN 978-0-08-044379-9.
* ↑ Weitzenhoffer, André Muller. The practice of hypnotism. John Wiley and Sons, 2000, p. 413–414. ISBN 978-0-471-29790-1.
* ↑ Williams, G. W. «Highway Hypnosis». International Journal of Clinical and Experimental Hypnosis, 103, 1963, pàg. 143–151.