OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cornelia Breitenbach

Cornelia Breitenbach (Múnic, 1948 - 1984) va ser una artista tèxtil estatunidenca.

## Biografia

Breitenbach va emigrar als Estats Units amb la seva família el 1957. Va estudiar al Philadelphia College of Art, i va obtenir una llicenciatura en belles arts amb honors en gravat el 1970. El 1974 va rebre un màster en belles arts en disseny tèxtil per la Cranbrook Academy of Art de Bloomfield Hills, Michigan.
Breitenbach va ser nomenat professor ajudant d'art a la Universitat de Califòrnia, Los Angeles el 1980. Va morir el 1984 a Beverly Hills, Califòrnia.
La seva obra es troba a les col·leccions de l'Smithsonian American Art Museum i la National Gallery of Art, Washington.

## Referències

* 1 2 3 «University of California: In Memoriam, 1987». content.cdlib.org.
* ↑ Chiarmonte, Paula L. Women Artists in the United States: A Selective Bibliography and Resource Guide on the Fine and Decorative Arts, 1750-1986 (en anglès). G.K. Hall, 1990. ISBN 978-0-8161-8917-5.
* ↑ «Cornelia Breitenbach | Smithsonian American Art Museum». americanart.si.edu.
* ↑ «Artist Info». www.nga.gov.
# Leimone

Leimone (Λειμώνη) o Leimonis (Λειμωνίς) va ser, en una antiga llegenda atenesa, la filla d'Hipòmenes, descendent del rei Codros. Quan el seu pare la va atrapar tenint relacions sexuals il·lícites, va matar el seu amant i la va tancar en una casa buida juntament amb un cavall. Quan l'animal va tenir fam, va devorar Leimone. Les restes d'aquella casa encara eren existien a l'època d'Èsquines i el lloc era conegut com «On el cavall i la donzella».

## Referències

* ↑ Èsquines, Contra Timarc, 182, amb escolis citant Cal·límac
* ↑ Ovidi, Ibis, 459 - 460

## Bibliografia

* Grimal, Pierre. A Concise Dictionary of Classical Mythology (en anglès). Basil Blackwell Ltd, 1990, p. 242.
* Lyons, Deborah. Gender and Immortality: Appendix - A Catalogue of Heroines (en anglès). Princeton University Press, 1996.
* Roscher, Wilhelm Heinrich. Ausführliches Lexikon der griechischen und römischen Mythologie (en alemany). 2.2 (L-M), 1894-1897. - s. 1934.
# Serrat del Rei

El Serrat del Rei és un serrat que, de fet, és tot el coster sud-est de lo Tossal, entre els pobles dels Masos de Tamúrcia i la Torre de Tamúrcia, a l'actual terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Espluga de Serra, de l'Alta Ribagorça). És a dir, el serrat pertany geogràficament a l'Alta Ribagorça i administrativament al Pallars Jussà.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Joana d'Empúries

Joana d'Aragó i de Tàrent (1330 - Toledo 1395), infanta d'Empúries.

## Orígens familiars

Filla gran del comte Ramon Berenguer I d'Empúries i Blanca de Tàrent. Era neta per línia paterna del comte-rei Jaume el Just i Blanca de Nàpols.
Fou germana gran del comte d'Empúries i 5è President de la Generalitat de Catalunya Joan I d'Empúries.

## Núpcies i descendents

El 1346 es casà a Castelló d'Empúries amb Ferran Manuel, fill de Joan Manuel de Castella. D'aquest matrimoni en nasqué una filla, que heredà els títols del seu pare:
* la infanta Blanca Manuel (d 1348-1361), senyora d'Escalona, Villena i Peñafiel
# Gregor Foitek

Gregor Foitek va ser un pilot de curses automobilístiques suís que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 27 de març del 1965 a Zúric, Suïssa.

## A la F1

Gregor Foitek va debutar a la primera cursa de la temporada 1989 (la 40a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 26 de març del 1989 el G.P. d'e Brasil al circuit de Jacarepaguà.
Va participar en un total de vint-i-dues curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en dues temporades consecutives (1989 - 1990), aconseguint una setena posició com millor classificació en una cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1989 | EuroBrun Racing | EuroBrun | Judd | BRA NVQ | SMR NVQ | MON NVQ | MEX NVQ | USA NVQ | CAN NVQ | FRA NVQ | GBR NVQ | | | BEL NVQ | ITA | POR | | | | - | 0 |
| 1989 | EuroBrun Racing | EuroBrun | Judd | | | | | | | | | ALE NVQ | HUN NVQ | | | | | | | - | 0 |
| Rial Racing | Rial | Cosworth | | | | | | | | | | | | | | ESP NVQ | JAP | AUS | | - | 0 |
| 1990 | Motor Racing Developments | Brabham | Judd | USA Ret | BRA Ret | | | | | | | | | | | | | | | - | 0 |
| 1990 | Moneytron Onyx | Onyx | Cosworth | | | SMR Ret | MON 7 | CAN Ret | MEX 15 | FRA NVQ | | | | | | | | | | - | 0 |
| 1990 | Monteverdi Onyx Formula 1 | Onyx | Cosworth | | | | | | | | GBR NVQ | | | | | | | | | - | 0 |
| 1990 | Monteverdi Onyx Formula 1 | Monteverdi | Cosworth | | | | | | | | | ALE Ret | HUN NVQ | BEL | ITA | POR | ESP | JPN | AUS | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 22 (7) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Cornulaca

Cornulaca (sinònim Comulaca) és un gènere de plantes amb flors dins la família amarantàcia. Són plantes natives del nord d'Àfrica i dels sud-oest asiàtic. Hi ha unes onze espècies incloent Cornulaca arabica i Cornulaca monacantha que s'anomena Had en àrab i Tazara en tuareg.

## Descripció

Petits arbusts de fulles alternades. Flors solitàries o en grups de poques flors
Són plantes que viuen en terrenys sorrencs i en dunes i són un important aliment de la fauna salvatge com els Oryxs i les gaseles

## Taxonomia

| Cornulaca alaschanica Cornulaca amblyacantha Cornulaca arabica Cornulaca aucheri Cornulaca ehrenbergii Cornulaca korshinskyi | Cornulaca leucacantha Cornulaca monacantha Cornulaca muricata Cornulaca setifera Cornulaca tragacanthoides |

## Referències

* ↑ Especies en PPP-index
* ↑ http://books.google.cat/books?id=yjlzrzbRXNQC&pg=PA277&lpg=PA277&dq=comulaca&source=bl&ots=6X-V6bIO0r&sig=UNrojnBogT-HZaPGtZ34iD-SrhY&hl=ca&ei=XvWuTMT_G42VOrevpYEG&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=6&ved=0CD0Q6AEwBQ#v=onepage&q=comulaca&f=false

## Enllaços externs

* Plant systematics
* PPP-index
* The International Plant Names Index
* Catalogue of Life Arxivat 2009-01-15 a Wayback Machine.
* Encyclopedia of Life
# Emilia (cràter)

Emilia és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 12,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim suec, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Emilia». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Science

Science ('Ciència') és la revista de l'Associació Americana per a l'Avenç de la Ciència (American Association for the Advancement of Science, AAAS), la major societat científica del món.
Aquesta revista va ser fundada a Nova York per John Michaels el 1880 amb suport financer de Thomas Edison i posteriorment d'Alexander Graham Bell. El seu primer número, amb data del 3 de juliol de 1880, tenia dotze pàgines d'articles sobre la possibilitat de ferrocarrils elèctrics, les últimes observacions de les Plèiades i el consell donat als professors de ciència sobre la importància d'estudiar el cervell dels animals.
El 1990 passa a ser la revista de l'Associació Americana per a l'Avenç de la Ciència. El major objectiu de la revista és la publicació de troballes d'investigació recent. Science és també coneguda per les seves science-related news, que és una publicació sobre política científica i altres assumptes sobre les ciències i la tecnologia. Cobreix un ampli rang de disciplines científiques, però té especial interès en les ciències de la vida.
S'hi han publicat articles d'Albert Einstein, d'Edwin Hubble i de Louis Leakey. És la revista general sobre ciència més venuda del món, amb un públic potencial estimat en un milió de persones. L'any 2005, per celebrar el seu 125è aniversari, va editar un número especial amb els 125 misteris no resolts de la ciència.
L'any 2007 va ser guardonada amb el Premi Príncep d'Astúries de Comunicació i Humanitats, juntament amb la revista Nature.

## Vegeu també

* Scientific American

## Referències

* ↑ (castellà) Premi Príncep d'Astúries de Comunicació i Humanitats 2007 Arxivat 2010-03-23 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina web oficial
Viccionari
# Joan Guillem d'Orange-Nassau

Joan Guillem d'Orange-Nassau (Dessau, Ducat de Saxònia, 4 d'agost de 1687 - Dordrecht, 14 de juliol de 1711) fou membre de la Casa de Nassau i ostentar el títol de duc Nassau-Dietz i de Katzenbogen entre els anys 1696 i 1711.
En morir Guillem III, va assumir el títol de Príncep d'Orange al capdavant del govern de la província holandesa de Drenthe. Era fill del duc Enric Casimir II de Nassau-Dietz (1657-1696) i d'Enriqueta Amàlia d'Anhalt-Dessau (1666-1726).
El 1709 es va casar amb Maria Lluïsa de Hessen-Kassel (1688-1765), germana de Frederic I de Suècia i filla del landgravi Carles I de Hessen-Kassel (1654-1730) i d'Amàlia Kettler de Curlàndia (1653-1711). El matrimoni va tenir dos fills: Carlota Amàlia d'Orange-Nassau (1710-1777), casada amb Frederic de Baden-Durlach (1702-1732); i Guillem IV d'Orange (1711 - 1751), que es va casar amb la princesa Anna de Hannover (1709-1759).
Joan Guillem va participar en la Guerra de Successió espanyola, sota el comandament del duc de Marlborough. Però, tornant del front belga cap a La Haia el vaixell en què viatjava naufragà en una tempesta i va perdre la vida. El seu fill Guillem naixeria uns mesos després de la seva mort.
# Cory Henry

Cory Henry (Nova York, 27 de febrer de 1987) és un músic de jazz americà, pianista, organista i productor musical. El seu estil es mou entre el jazz-funk i el gòspel. Va iniciar la seva carrera musical el 2006, acompanyant diversos artistes, i ha format part del grup de jazz Snarky Puppy. Ha publicat tres àlbums en solitari i actualment és el líder de la seva pròpia banda, Cory Henry & The Funk Apostles.

## Biografia

Henry va néixer a Brooklyn, Nova York, on amb només dos anys ja tocava el piano i l'orgue Hammond. Quan tenia sis anys va actuar com a finalista d'un concurs amateur al Apollo Theatre de Nova York.
El 2006 va començar a actuar professionalment acompanyant artistes tan reconeguts com Bruce Springsteen, Michael McDonald, P. Diddy, Boyz II Men, Kenny Garrett, i The Roots, i també cantants de gòspel, com Israel Houghton, Donnie McClurkin, Kirk Franklin, i Yolanda Adams.
Des de 2012, és membre del grup Snarky Puppy, col·lectiu jazz-funk establert a Brooklyn amb el qual va rebre un premi Grammy a la millor actuació el 2014 i un altre al millor àlbum instrumental contemporani el 2015.
El juliol de 2014 va publicar el seu primer àlbum en solitari, First Steps, amb el segell Wild Willis Jones Records, el qual va entrar a les llistes d'èxits de Top Jazz Albums i Top Heatseekers Albums de la revista Billboard. El seu segon àlbum, The Revival, va ser un enregistrament en directe, publicat el març de 2016 per GroundUP Music, un treball que va arribar al número dos i número cinc, respectivamentm de les llistes Top Jazz Album i Top Gospel Albums.
A l'abril de 2018, Cory Henry va publicar el primer treball amb la seva banda pròpia, The Funk Apostles, un senzill titulat Trade it all.

## Referències

* ↑ Ragman. «Cory Henry biography». Ragman. [Consulta: 30 març 2016].
* 1 2 3 Leggett, Steve. «Cory Henry : Biography». AllMusic. [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ Incollingo, Joe. «Snarky Puppy’s Cory Henry on five organ essentials», 25-02-2016. [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ Billboard. «Cory Henry - Chart history (Top Jazz Albums)». Prometheus Global Media, 09-08-2014. [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ Billboard. «Cory Henry - Chart history (Top Heatseekers Albums)». Prometheus Global Media, 09-08-2014. [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ Schultz, Barbara. «Album Review: Cory Henry - "The Revival"», 18-03-2016. [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ Billboard. «Cory Henry - Chart history (Top Gospel Albums)». Prometheus Global Media, 09-04-2016. [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ Billboard. «Cory Henry - Chart history (Top Jazz Albums)». Prometheus Global Media, 09-04-2016. [Consulta: 30 març 2016].
# Cristianisme copte

«Cristianisme copte» té aquests significats:
* Església Ortodoxa Copta, una de les antigues esglésies orientals
* Església Catòlica Copta, una de les Esglésies Catòliques Orientals unida a Roma
# Astartos

Astartos o també Metusastartos va ser rei de Tir probablement des de l'any 918 aC al 906 aC.
Era el més gran dels quatre fills que tenia la dida del rei Abdastartos. Els quatre germans es van revoltar, van deposar el rei anterior i el van matar, i Astartos va pujar al tron, segons diu Flavi Josep recollint una història de Menandre d'Efes. També diu que Astartos va viure 54 anys i en va regnar 12. Un altre germà seu, Deleastartos, va regnar a continuació.

## Referències

* ↑ Flavi Josep. Contra Apió, I, 18
* ↑ Elayi, Josette. Histoire de la Phénicie. París: Perrin, 2018, p. 133. ISBN 9782262074463.
# Emilia Calé y Torres

Emilia Calé Torres (La Corunya, 12 de febrer de 1837 - Madrid, 18 de setembre de 1908) va ser una escriptora espanyola.
Era l'única filla de Francisco Calé de Orihuela i d'Inocencia Torres, que morí molt aviat; el seu pare es casà novament i li donà cinc germans. Va començar col·laborant en periòdics gallecs amb la publicació de poemes. El seu matrimoni amb el periodista i funcionari portorriqueny Lorenzo Quintero, el 1862, va fer que hagués de mudar sovint de residència. El 1871 es va establir a Madrid, on va desplegar una àmplia activitat cultural i va col·laborar en diaris espanyols i americans.
A casa seva, al carrer de l'Estrella, es reunia la intel·lectualitat gallega resident a Madrid i hi feia les seves reunions la societat Galícia Literària, de la qual fou fundadora juntament amb el seu cosí Teodosio Vesteiro Torres i Manuel Curros Enríquez, a la qual pertanyien periodistes, juristes, metges i escriptors gallecs com Francisco Añón, Luis Taboada, Victorino i José Novo García, Jesús i Andrés Muruáis, Arturo Vázquez Núñez, Manuel de la Peña Rucabado, entre d'altres, molts dels quals serien promotors del Rexurdimento gallec. El 1875 va tornar a la Corunya.
Va col·laborar amb les publicacions La Familia, El Amigo del Hogar, El Oriente de Asturias, de Llanes, El Progreso de Pontevedra o El Eco de Galicia, entre d'altres. El 1906 va ser nomenada membre corresponent de la Reial Acadèmia Gallega.
Va tenir cinc fills, la més jove dels quals fou la pianista Emilia Quintero i Calé.

## Bibliografia
### Poesia

* Horas de inspiración (1867)
* Crepusculares (1894)

### Prosa

* Cuadros sociales o pequeñas novelas (1878)
* Escenas de la vida (1890)

### Teatre

* Lazos rotos (1884)
* De la cima al abismo (1894)

## Referències

* 1 2 3 4 Simón Palmer, Carmen. «Emilia Calé y Torres de Quintero». Real Academia de la Historia. [Consulta: 11 gener 2021].
* 1 2 3 Otero Pereira, Sonia «La otra Doña Emilia: Aproximación a la figura de Emilia Calé Torres de Quintero (1837 – 1908)». Lectura y signo, 10. Universidad de Vigo, 2015, pp. 33-44.
# Jean-Martin Mouloungui

Jean-Martin Mouloungui (Gabon, 30 de novembre de 1969) és un exfutbolista del Gabon de la dècada de 1990.
Fou internacional amb la selecció de futbol del Gabon. Pel que fa a clubs, destacà a Mbilinga FC.

## Referències

* ↑ Perfil a mondedufoot
* ↑ Perfil a transfermarkt
* ↑ Jean-Martin Mouloungui a National-Football-Teams.com (anglès)
# Großrosseln

Großrosseln és un municipi de la comunitat regional de Saarbrücken a l'estat federat alemany de Saarland. Està situada a 12 km a l'est de Saarbrücken.
És veí del municipi de Petite-Rosselle a França, només separat pel Rosselle que fa de frontera.

## Nuclis

* Dorf im Warndt
* Emmersweiler
* Großrosseln
* Karlsbrunn
* Naßweiler
* Sankt Nikolaus

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Cristianisme calcedoni

El cristianisme calcedoni és el conjunt de denominacions cristianes que segueixen les definicions cristològiques i les resolucions eclesiològiques del Concili de Calcedònia, el Quart Concili Ecumènic, celebrat el 451. Els cristians calcedonis segueixen la Definició de Calcedònia, una doctrina religiosa sobre les naturaleses divina i humana de Crist. La gran majoria de comunions i confessions cristianes del segle XXI són calcedònies, però entre els segles V i VIII no estigué gens clar que la cristologia calcedònia hagués d'esdevenir el corrent dominant.
Des d'un punt de vista doctrinal, el cristianisme calcedoni es pot considerar part del cristianisme nicè.

## Referències

* ↑ Meyendorff, 1989.

## Bibliografia

* Meyendorff, John. Imperial unity and Christian divisions: The Church 450-680 A.D. (en anglès). 2. Crestwood (Nova York): St. Vladimir's Seminary Press, 1989.
# Astarot

Astarot, Aixtarot o Astaroth és un dels dimonis cristians (proclamat al concili de Braga), que té la jerarquia de duc de l'Infern. L'ajuden tres dimonis menors, Aamon, Pruslas i Barbatos. Sembla que el seu nom és una corrupció de la deessa Astarte.

## Simbologia

Se'l representa com un home nu amb ales i extremitats de drac. Usualment té una corona i munta a llom d'un gos o llop. En aquesta representació es barregen simbologies de diversos cultes. El drac és un animal maligne per excel·lència, ja que té trets de rèptil (i la serp és qui va temptar Eva al paradís) i marins (els animals amb escates eren símbol de luxúria i pecat a l'edat mitjana). La corona indica que és un dimoni d'alta jerarquia, un servidor directe de Satan (segons algunes fonts s'encarregaria de les seves riqueses). El gos és una herència clàssica, és Cèrber.

## Actuacions

Astarot regna sobretot al mes d'agost i el dimecres. Els seus mitjans predilectes per fer caure l'home en pecat són usar una falsa raó que l'allunyi de la fe i la peresa, una de les faltes capitals. Se l'invoca per aconseguir el favor de nobles i medrar. Té quaranta legions demoníaques a la seva disposició i sol aparèixer envoltat d'una forta pudor (contra l'olor de santedat i en línia amb el sofre que es creia que hi havia a l'infern). És un dels noms invocats als rituals d'exorcisme per demanar que els esperits malignes abandonin el cos posseït.

## Referències

* ↑ Lon Milo DuQuette and Christopher S. Hyatt. Aleister Crowley's Illustrated Goetia (1992). New Falcon: Temple, AZ, USA, p. 52.
* ↑ Bane, Theresa. Encyclopedia of demons. Mc Farland, p. 57 [Consulta: 9 agost 2024].
# Leporinus gossei

Leporinus gossei és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25 cm de llargària total i 1.000 g de pes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Maroni.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail 1996. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 1). Collection du Patrimoine Naturel, vol.22. IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, París, INRA, CSP, Min. Env., París. 429 p.
* ↑ Boujard, T., M. Pascal, F.J. Meunier i P.-Y. Le Bail 1997. Poissons de Guyane. Guide écologique de l'Approuague et de la réserve des Nouragues. Institut National de la Recherche Agronomique, París, 219 p.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Shabele

Shabele, Shabelle, Shebelle, Shebele o Shabeelle (somali: Wabi Shabeelle, ‘Riu Lleopard’ o ‘Riu Tigre’) és un riu d'Etiòpia i Somàlia. Neix a l'altiplà etíop i corre en direcció sud-est cap a Mogadiscio, a Somàlia, i a poca distància d'aquesta capital gira al sud-oest i corre, seguint paral·lel a la costa, fins que desaigua al riu Juba, prop de l'oceà Índic. La major part del seu recorregut a Somàlia és estacional i porta aigua només a la temporada de pluges. Dona nom a dues regions administratives somalis: Shabele Mitjà i Shabele Inferior.
La seva longitud és de 2.488 km dels quals la major part són a Etiòpia i la resta a Somàlia (la longitud de 1.130 km inclou únicament la part amb aigua permanent). La seva regió va estar afectada greument per la mosca tse-tse però actualment ja està quasi erradicada. Els seus principals afluents són:
* Erer
* Galetti
* Wabe
* Fafen

## Història

Les fonts del riu són un lloc sagrat dels arsis oromos i dels sidames. Fou explorat per Christopher (1843), Sacconi (1883), Baudi di Vesme (1888 i 1891) i altres. Les fonts es van localitzar el 1928-1929 per una expedició italiana dirigida pel duc dels Abruzzos, Luigi Amadeo di Savoia. Des de 1907 el comissari civil Carletti va reservar milers d'hectàrees pels colons italians i un centre experimental agrícola es va obrir el 1912, però no fou fins al govern del feixista De Vecchi (1923-1928) que l'explotació va començar amb força encoratjada pel duc dels Abruzzos Luigi Amadeo di Savoia que ja el 1920 va fundar la Societá Agricola Italo-Somaladès i hi va saber associar a la població per aconseguir una notable producció de cotó, sucre, plàtans, arròs, etc.
El 1989 els enginyers soviètics van construir l'embassament de Melka Wakena a la part alta del riu Shabele a les muntanyes de Bale, que és la principal central d'energia elèctrica d'Etiòpia. Les inundacions de l'abril i maig del 2005 a la Regió Somali i a Somàlia, van causar danys greus (amb uns 100.000 damnificats) i un centenar de morts.

## Notes

* ↑ J. Spencer Trimingham, Islam in Ethiopia (Oxford: Geoffrey Cumberlege for the University Press, 1952), p. 260.
* ↑ Lulseged Ayalew, "Something that We Need to Know about Our River's Hydropower Potential" Arxivat 2006-05-22 a Wayback Machine., vista el 20 d'abril del 2006

## Enllaços externs

* Mapa de la conca Arxivat 2006-06-24 a Wayback Machine.
* Polítiques hidràuliques a la Banya d'Àfrica Arxivat 2006-06-26 a Wayback Machine.
* "Ethiopia: Rains pound Somali region as death toll rises", IRIN, 5 de maig del 2005
* "Floods plague Horn of Africa, wash away refugee shelters" - UN News