OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Premi Goethe

El Premi Goethe (en alemany, Goethe-Preis; i en francès, Prix Goethe) és un premi literari alemany, força prestigiós, que ret homenatge a l'escriptor Johann Wolfgang Goethe. Va començar el 1927 sent un premi anual, però a partir del 1949 va esdevenir triennal, i dota el guanyador de 50.000 €. La cerimònia sempre se celebra el 28 d'agost, dia de l'aniversari del naixement de Goethe.
Els premiats n'han estat:
* 1927: Stefan George, Alemanya
* 1928: Albert Schweitzer, França
* 1929: Leopold Ziegler, Alemanya
* 1930: Sigmund Freud, Àustria
* 1931: Ricarda Huch, Alemanya
* 1932: Gerhart Hauptmann, Alemanya
* 1933: Hermann Stehr, Alemanya
* 1934: Hans Pfitzner, Alemanya
* 1935: Hermann Stegemann, Alemanya
* 1936: Georg Kolbe, Alemanya
* 1937: Erwin Guido Kolbenheyer, Alemanya
* 1938: Hans Carossa, Alemanya
* 1939: Carl Bosch, Alemanya
* 1940: Agnes Miegel, Alemanya
* 1941: Wilhelm Schäfer, Alemanya
* 1942: Richard Kuhn, Alemanya
* 1945: Max Planck, Alemanya
* 1946: Hermann Hesse, Alemanya
* 1947: Karl Jaspers, Alemanya
* 1948: Fritz von Unruh, Alemanya
* 1949: Thomas Mann, Alemanya
* 1952: Carl Zuckmayer, Alemanya
* 1954: Theodor Brugsch, Alemanya
* 1955: Annette Kolb, Alemanya
* 1958: Carl Friedrich von Weizsäcker, Alemanya
* 1960: Ernst Beutler, Alemanya
* 1961: Walter Gropius, Alemanya
* 1964: Benno Reifenberg, Alemanya
* 1967: Carlo Schmid, Alemanya
* 1970: Gyorgy Lukacs, Hongria
* 1973: Arno Schmidt, Alemanya
* 1976: Ingmar Bergman, Suècia
* 1979: Raymond Aron, França
* 1982: Ernst Jünger, Alemanya
* 1985: Golo Mann, Alemanya
* 1988: Peter Stein, Alemanya
* 1991: Wislawa Szymborska, Polònia
* 1994: Ernst Gombrich, Regne Unit
* 1997: Hans Zender, Alemanya
* 2000: Siegfried Lenz, Alemanya
* 2002: Marcel Reich-Ranicki, Alemanya
* 2005: Amos Oz, Israel
* 2008: Pina Bausch, Alemanya
* 2009: Lars Gustafsson, Suècia
* 2011: Adunis, Síria
* 2014: Peter von Matt, Suïssa
# Pro Evolution Soccer 2009

El Pro Evolution Soccer 2009 (conegut abreujadament com a PES 2009) és l'últim lliurament de la saga Pro Evolution Soccer de Konami. Les primeres imatges del joc van ser mostrades el 23 de juny de 2008.
Llançat per als següents sistemes: Windows (PC), Wii, Nintendo DS, PlayStation 3, PlayStation 2, PlayStation Portable i Xbox 360.
Jon Murphy, cap del projecte de PES a Konami Digital Entertainment ha comentat sobre el joc que “L'anunci d'un nou PES és sempre un fet importantíssim per a Konami, però PES 2009 està cridat a reafirmar la superioritat de la franquícia”. Murphy també ha destacat: “Estem compromesos a ampliar el realisme en el nou joc amb un nombre important de millores en jugabilitat, amb les quals aconseguirem produir un joc de futbol que veritablement plasme tota la tècnica i done un pas més enllà dels jocs actuals”.

## Modes de joc

Exhibició: El mode més comú dels PES. L'usuari ha de triar un equip i un contrincant per a jugar un partit.
Ser Llegenda: És el segon mode de la llista on hauràs de crear el teu jugador i anar jugant partits on solament maneges al teu jugador tota la seua carrera fins al seu retir.
Lliga Màster: és el tercer mode de la llista en com podràs crear el teu equip i també podràs comprar jugadors per a guanyar tots els partits.

## Equips i Lligues llicenciades
### Lligues

El nou Pro Evolution Soccer conté les lligues següents, amb tots els equips llicenciats:
| Serie A¹ Ligue 1 Eredivisie | Premier League² Lliga BBVA³ UEFA Champions League |
Referències:
¹: Sense llicència de la lliga, però si de tots els clubs d'aquesta. ²: Només dos clubs llicenciats. ³: Hi ha set clubs llicenciats, onze si s'actualitza el joc.

### Clubs

PES 2009 inclou els següents equips llicenciats:
Lligues:
| Liverpool FC Manchester United FC Athletic Club Atlètic de Madrid (Actualitzant el joc) Deportivo de La Coruña FC Barcelona | R.C.D. Espanyol R.C.D. Mallorca Reial Madrid Real Racing Club (Actualitzant el joc) Reial Valladolid (Actualitzant el joc) Sevilla F.C. (Actualitzant el joc) Vila-real CF |
Altres Lligues:
| River Plate Boca Juniors RSC Anderlecht Club Brugge Standard Liège Internacional Dinamo Zagreb Brøndby Copenhague Celtic de Glasgow Glasgow Rangers Helsingin Jalkapalloklubi | AEK Athenes Olympiakos FC Panathinaikos FC Rosenborg BK Wisła Kraków Lech Poznań Sporting Lisboa Benfica FC Porto Slavia Praga CFR Cluj Steaua Bucareşti | Spartak Moscow Zenit Sant Petersburg Estrella Roja de Belgrad AIK Solna Hammarby Göteborg Basel Beşiktaş Fenerbahçe SK Galatasaray Dynamo Kyiv Shakhtar Donetsk |

## Referències

* ↑ PSM3 Magazine, octubre del 2008, pàg. 31
* ↑ http://www.winningelevenblog.com/news/konami-release-licenses-info-images/ Arxivat 2008-10-04 a Wayback Machine.
* ↑ «Screenshots: Pro Evolution Soccer PES 2009 (Xbox360) Primera Division | Cynamite.de - my entertainment network». Arxivat de l'original el 2008-09-29. [Consulta: 10 setembre 2009].
* ↑ pcaction.de - Players. Community. Action! - News
* ↑ «News "PES adds to its rosters" - Konami». Arxivat de l'original el 2008-10-20. [Consulta: 10 setembre 2009].
# Vilches

* Per a altres significats, vegeu «Vilches (desambiguació)».
Vilches és un municipi de la província de Jaén (Espanya) situat a 80 km de la capital, Jaén. Té una població de 4.940 habitants (INE 2005) repartits entre la vila i les pedanies de Guadalén del Caudillo i Miraelrío, aquesta més propera a la veïna Linares.
# Àcid isovalèric

L'àcid isovalèric o àcid 3-metilbutanoic, és un compost orgànic amb la fórmula (CH₃)₂CHCH₂CO₂H. De vegades es classifica com un àcid gras. És un líquid incolor poc soluble en aigua però molt soluble en els dissolvents orgànics més comuns. Aquest compost es troba de manera natural incloent en olis essencials.
L'àcid isovalèric fa una olor forta a formatge, però els seus èsters volàtils tenen aromes plaents i es fan servir en perfumeria. S'ha proposat que és l'agent anticonvulsiu de la valeriana. És el principal component de la desagradable pudor dels peus i a la pell es produeix per bacteris quan metabolitzen la leucina.
L'àcid isovalèric és la causa principal de les aromes del vi pel llevat Brettanomyces. Es pot produir per oxidació de les resines del llúpol, o per presència del llevat Brettanomyces.

## Referències

* ↑ Eadie, Mervyn J. «Could Valerian Have Been the First Anticonvulsant?». Epilepsia, 45, 11, 01-11-2004, pàg. 1338–1343. DOI: 10.1111/j.0013-9580.2004.27904.x. PMID: 15509234 [Consulta: 22 desembre 2012].
* ↑ Ara, Katsutoshi «Foot odor due to microbial metabolism and its control». Canadian Journal of Microbiology, 52, 4, 01-04-2006, pàg. 357–364. DOI: 10.1139/w05-130. PMID: 16699586 [Consulta: 22 febrer 2014].
* ↑ Jackson, Ron S. Wine Science: Principles and Applications. 3rd. Academic Press, 2008, p. 495. ISBN 9780123736468 [Consulta: 22 desembre 2012].
# Ferran Costa Pinazo

Ferran Costa Pinazo (Castelldefels, Baix Llobregat; 1 d'octubre de 1994) és un entrenador de futbol català, actualment al capdavant del FC Andorra.

## Carrera

Nascut a Castelldefels, Baix Llobregat, Costa va jugar a la UE Castelldefels, el CD Marianao Poblet i l'AE Prat com a juvenil, alhora que va ser seleccionador juvenil dels dos primers equips. El 2014, en fitxar pel CF Damm, es va retirar i es va centrar únicament en la direcció esportiva.
Al març de 2017, després de començar la temporada com a tècnic de la plantilla del cadet de la Damm, Costa es va traslladar al CE Manresa per fer-se càrrec de l'equip Juvenil. El juny, es va incorporar al Club Gimnàstic Manresa amb el mateix càrrec.
El 23 de setembre de 2019, Costa va ser nomenat ajudant de Xavi Molist al Terrassa FC. El 28 d'abril de l'any següent, va acceptar tornar al Manresa per convertir-se en l'entrenador del seu primer equip a Tercera Divisió, alhora que exercia com a director esportiu.
L'11 de juliol de 2022, després d'aconseguir l'ascens a Segona Federació, Costa va renovar el seu contracte amb el Manresa, club que va abandonar el 5 de juny de 2023, després de quedar-se sense un nou ascens al play-offs.
El 26 de juliol de 2023, Costa va ser nomenat entrenador del CF Badalona Futur, també de Quarta Divisió. El 31 de març següent, va deixar el club per fer-se càrrec del FC Andorra, de Segona Divisió, amb un contracte fins al juny de 2025.

## Referències

* ↑ «Ferran Costa Pinazo». Ara Esport, 19-01-2023. [Consulta: 26 març 2024].
* ↑ «Ferran Costa treballa en el miracle de Manresa». Futbol Catalunya, 31-03-2017. [Consulta: 26 març 2024].
* ↑ «Ferran Costa: «Mirarem de competir sense complexos i tenir una identitat clara»». Regió 7, 12-06-2017. [Consulta: 26 març 2024].
* ↑ «Ferran Costa, nou segon entrenador del Terrassa FC en substitució de Jordi Martínez». Terrassa FC, 23-09-2019. [Consulta: 26 març 2024].
* ↑ «Ferran Costa serà el director esportiu i l'entrenador del Cd'E Manresa la temporada 2020–21». Nació, 28-04-2020. [Consulta: 26 març 2024].
* ↑ «Ferran Costa amplia el contracte amb el CE Manresa «pel projecte que tenim entre mans»». Nació, 11-07-2022. [Consulta: 26 març 2024].
* ↑ «Ferran Costa finaliza tres años de perseguir sueños en el CE Manresa» (en castellà). Golsmedia, 05-06-2023. [Consulta: 26 març 2024].
* ↑ «El CF Badalona Futur contrata a un entrenador joven de mucho nivel» (en castellà). Golsmedia, 26-07-2023. [Consulta: 26 març 2024].
* ↑ «Ferran Costa, nou entrenador del FC Andorra». FC Andorra, 31-03-2024. [Consulta: 31 març 2024].

## Enllaços externs

* Ferran Costa Pinazo Fitxa com a entrenador a BDFutbol
* Ferran Costa Pinazo a La Preferente (castellà)
* Ferran Costa Pinazo, Fitxa a Soccerway
# Mare de Déu de la Saleta

Mare de Déu de la Saleta (en francès Notre-Dame de La Salette) és el nom sota el qual els fidels catòlics designen la Mare de Déu apareguda a dos nens el 19 de setembre de 1846 al poble de La Saleta Falavaus (Isèra, França). També designa el santuari que va ser edificat al lloc de l'aparició.

## Aparició

El dissabte 19 de setembre de 1846, cap a les tres de la tarda, a una muntanya propera al poble alpí de La Saleta Falavaus, dos joves pastors anomenats Mélanie Mathieu (o Mélanie Calvat), de 14 anys, i Maximin Giraud (a vegades anomenat Mémin, i, per error, Germain), d'11 anys, veuen aparèixer dins una llum resplendent una «bella dama» en plors que s'adreça a ells.
Primer asseguda i plorant amb el cap entre les mans, la «Bella Dama» s'aixeca i els parla llargament, en francès i en "patois" (occità vivaroalpí), la llengua dels nens. Els explica que plora per la impietat imperant a la societat i els insta a renunciar a dos pecats greus que s'havien fet molt comuns: la blasfèmia i no agafar-se el diumenge com a dia de descans i d'assistència a la Missa. Prediu els càstigs espantosos que esdevindran si la gent no canvia i promet la clemència divina a aquests que canviïn. Finalment demana als nens que preguin, facin penitència i escampin el seu missatge.
Tota la claror dins la qual es presenta i que embolica completament als tres, ve d'un gran crucifix que porta sobre el pit, envoltat d'un martell i unes tenalles. Porta sobre les espatlles una cadena i, al costat, unes roses. El seu cap, la seva cintura i els seus peus estan envoltats de roses. Al final la «Bella Dama» puja per un pendent i desapareix entre la llum.
Després de 5 anys d'investigació, el bisbe de Grenoble, Philibert de Bruillard, reconeix l'autenticitat de l'aparició. I el Papa Pius IX va aprovar la devoció a la Nostra Senyora de La Salette.

## Referències

* ↑ Bert, Michael i James Costa. 2010. "Linguistic borders, language revitalisation and the imagining of new regional entities", Borders and Identities Arxivat 2012-10-19 a Wayback Machine. (Newcastle upon Tyne, 8-9 gener 2010), p. 18.
* ↑ Stern, Jean. 1980. La Salette, Documents authentiques. Vol 1. París: Desclée De Brouwer, pp. 66, 71, [sobre el dialect mateix] 279-280.
* 1 2 Les aparicions aprovades per l'Església - Mare de Déu de la Salette
* ↑ La Aparición de la Virgen María en la Salette, al web oficial

## Enllaços externs

* Web oficial del Santuari de la Mare de Déu de la Saleta (francès) (anglès) (italià) (polonès) (alemany) (portuguès) (castellà)
* Cartes escrites per Mélanie i Maximin al Papa Pius IX el 1851 relatant els fets (anglès) (francès)
* Les aparicions aprovades per l'Església - Mare de Déu de la Salette
# Premi Gerard P. Kuiper

El Premi Gerard P. Kuiper és concedit anualment per la Divisió de Ciències Planetàries de la Societat Astronòmica Americana per la seva trajectòria excel·lent en el camp de la ciència planetària. El premi porta el nom de Gerard P. Kuiper.

## Guanyadors del Premi Kuiper

Font: Premi Gerard P. Kuiper, Societat Astronòmica Americana
* 1984 Eugene M. Shoemaker
* 1985 Fred L. Whipple
* 1986 George W. Wetherill
* 1987 Donald M. Hunten
* 1988 Rudolph A. Hanel
* 1989 James B. Pollack
* 1990 Víktor S. Safrónov
* 1991 Edward Anders
* 1992 Peter Goldreich
* 1993 James R. Arnold
* 1994 James A. Van Allen
* 1995 Michael J. Belton
* 1996 Barney J. Conrath
* 1997 Irwin I. Shapiro
* 1998 Carl E. Sagan
* 1999 Armand H. Delsemme
* 2000 Conway B. Leovy
* 2001 Bruce Hapke
* 2002 Eberhard Grün
* 2003 Steven J. Ostro
* 2004 Carle M. Pieters
* 2005 William B. Hubbard
* 2006 Dale P. Cruikshank
* 2007 Andrew Ingersoll
* 2008 Michael A'Hearn
* 2009 Tobias Owen
* 2010 Jeff Cuzzi
* 2011 William Ward
* 2012 Darrell Strobel
* 2013 Joseph Veverka
* 2014 Peter J. Gierasch
* 2015 Yuk L. Yung
* 2016 Stan Peale
* 2017 Margaret Kivelson
* 2018 Julio Ángel Fernández

## Referències

* ↑ Charles W. Carey. American Scientists. Infobase Publishing, 1 gener 2006, p. 211–. ISBN 978-1-4381-0807-0 [Consulta: 17 agost 2013].
* ↑ Committee to Review Near-Earth Object Surveys and Hazard Mitigation Strategies; Space Studies Board; National Research Council Defending Planet Earth: Near-Earth Object Surveys and Hazard Mitigation Strategies. National Academies Press, 21 juny 2010, p. 138–. ISBN 978-0-309-15721-6 [Consulta: 17 agost 2013].

## Enllaços externs

* Premi Gerard P. Kuiper
# Ur-Ninurta

Ur-Ninurta va ser el sisè rei de la dinastia d'Isin a Sumer cap als inicis del segle xix aC. Es deia que era fill de la deïtat Ishkur.
Va succeir a Lipit-Ixtar. La Llista de reis sumeris li dona un regnat de 28 anys i afegeix que va tenir un bon regnat d'abundància i una vida agradable. Va ser contemporani d'Abisare de Larsa.
El va succeir el seu fill Bur-Sin.

## Referències

* ↑ «The Sumerian King list». The ETCSL project. Faculty of Oriental Studies, University of Oxford. [Consulta: 21 setembre 2021].
# Èlia Petina

Èlia Petina (en llatí Aelia Paetina) va ser una dama romana del segle i. Va ser la segona esposa de l'emperador Claudi.
Era filla de Sext Eli Cat, cònsol l'any 4. Del seu matrimoni amb Claudi va néixer una filla, Antònia.
Claudi la va repudiar per casar-se amb Valèria Messalina. Quan Messalina va morir, els lliberts de l'emperador li van proposar una candidata cadascú perquè tornés a casar-se. Petina va ser la seleccionada per Narcís. Narcís deia que ja havien estat casats anteriorment, que tenien una filla en comú i que respectaria els fills de Messalina, perquè no els volia cap mal Claudi va escollir finalment a Agripina Menor.

## Referències

* ↑ Suetoni. Vides dels dotze cèsars: Claudi XXVI,27
* ↑ Tàcit. Annals XII,1,2,3
# Església de Sant Martí Sesserres

L'església de Sant Martí Sesserres és una església del municipi de Cabanelles (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del petit nucli de Sant Martí Sesserres, al nord-oest del municipi de Cabanelles al qual pertany.
Església d'una sola nau amb absis semicircular orientat a llevant. La nau està coberta amb volta de canó seguit de perfil apuntat, mentre que l'absis està cobert amb volta ametllada i obert a la nau mitjançant un doble arc triomfal apuntat. Les voltes arrenquen d'una senzilla motllura que recorre el perímetre interior del temple i també l'extradós de les finestres de la nau. Les tres finestres del mur de migdia i la del fons de l'absis són de mig punt i doble esqueixada, força esveltes. La sagristia, probablement oberta amb posterioritat, està situada al costat de migdia de l'absis i el cor, situat als peus de la nau, se sosté amb un arc carpanell. La façana principal, orientada a ponent, presenta un portal d'accés format per quatre arcs de mig punt en gradació decreixent, amb llinda i timpà llisos en origen, tot i que actualment presenten creus pintades de color vermell. La porta en si està forrada amb una planxa de ferro gravada amb la llegenda "SERRA ME FE 23 ABRIL DE 1842". Damunt aquesta obertura, una rosassa circular va substituir la primitiva finestra de les mateixes característiques que les anteriors. A l'angle nord-oest de l'església hi ha el campanar de torre, de construcció posterior, planta quadrada i coberta de pavelló, amb els finestrals de mig punt. Cal destacar que exteriorment, l'absis fou ornamentat amb un ràfec sostingut per un fris de mènsules decorades amb boles. En una d'elles hi ha esculpits un petit cap humà.
La construcció està bastida amb un parament de carreus de pedra ben escairats, tot i que actualment en algunes zones es troben erosinats, disposats en filades regulars. La sagristia és de pedra desbastada disposada en filades, regularitzades mitjançant fragments de maons. Per acabar especificar que sobre la testera oriental de la nau hi ha les restes d'una creu de pedra.

## Història

L'església de Sant Martí Sesserres apareix mencionada l'any 1031 quan pertanyia a Lledó. Sembla, però, que ja existia l'any 922 com a possessió de la seu de Girona, situada al comtat de Besalú. L'any 1204, Dalmau de Creixell i la seva mare, Berenguera, van cedir la senyoria feudal de la parròquia al priorat de Lledó. Encara que existeixen aquests documents anteriors, l'obra actual data dels segles XII-XIII. El campanar és una obra molt posterior al romànic, i data probablement dels segles XVII-XVIII.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Martí Sesserres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Mare de Déu de la Providència

La Mare de Déu de la Providència és una ermita al municipi de Ribera d'Ondara (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Tant la construcció com la construcció d'aquesta ermita ve de la mà dels pares Claretians de Cervera que en un lloc pròxim a la mateixa tenien la seva casa de salut: El Mas Claret.
Situada dalt d'un turó, l'edifici presenta una sola nau, de planta rectangular i teulada a doble vessant. A la façana principal hi trobem la porta d'accés estructurada a partir d'un arc peraltat realitzat amb cantells de maons. En un segon nivell d'aquesta, trobem un ull de bou, també realitzat amb maó i que presenta una decoració exterior que ens pot recordar a una creu. Coronant la façana hi ha un timpà, dins del qual ens apareix el símbol de Cor de Maria irradiat per rajos de llum. El parament exterior presenta un arrebossat emblanquinat.

## Notes

* 1 2 «Mare de Déu de la Providència de Ribera d'Ondara». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Toixoneres

«Toixoneres o Les Toixoneres» té aquests significats:
* Ciutadella de les Toixoneres, jaciment arqueològic de la Ciutadella ibèrica de Calafell (Baix Penedès).
* Cova de les Toixoneres, una de les dues coves que formen el complex de la Cova del Toll, a Moià (Moianès).
# Viquipèdia en búlgar

La Viquipèdia en búlgar (en búlgar, Българоезична Уикипедия) és l'edició en búlgar de la Viquipèdia. Els Arxius Estatals de Bulgària hi van iniciar un projecte de col·laboració el 2012.
El novembre del 2005 arribà als 20.000 articles. El març del 2006 ja tenia més de 24.300 articles i es va situar a la 23a Viquipèdia amb més nombre d'articles. El 19 de setembre del 2006 arrià als 30.000 articles i el 24 de maig del 2010 va superar els 100.000 articles.

## Referències

* ↑ «Wikipedia.org чукна десетилетие» (en búlgar). stoqnov.biz, 15-01-2011. [Consulta: 19 març 2012].
* ↑ «Започва инициативата "1 нова статия" в българската "Уикипедия"» (en búlgar). dnevnik.bg, 29-01-2012. [Consulta: 19 febrer 2012].
* ↑ «Български архиви влизат в "Уикипедия"» (en búlgar). Vesti.bg, 13-03-2012. [Consulta: 18 març 2012].
* ↑ «Entrevista a viquipedistes búlgars amb motiu del viquiprojecte 100.000» (en búlgar). Televisió Nacional de Bulgària, 19-09-2007. [Consulta: 18 març 2012].
# Òpera de Yu

L'Òpera de Yu (en xinès 豫剧 Yùjù) és un tipus d'òpera xinesa que es va iniciar a mitjans del segle xix i que es va fer extremadament popular entre la cort de la dinastia Ming.
# Fedre

* Per a altres significats, vegeu «Fedre (desambiguació)».
Gai Juli Fedre, en llatí Phaedrus, en grec antic Φαῖδρος, fou un poeta iàmbic grec que va viure al segle i durant el govern dels emperadors August, Tiberi i Claudi.
De les poques coses que sabem de la seva vida les coneixem per esporàdiques notícies que inclou als seus propis escrits. En el pròleg del tercer llibre de les seves faules menciona la muntanya Pierus com el lloc on va néixer, situada a Macedònia. En el títol del cinquè llibre escriu: Phaedri, Augusti Liberti, Fabulae Aesopiae, amb la qual cosa sabem que va ser originalment un esclau comprat a Tràcia o Macedònia i portat a Roma on va aprendre llatí, i que el va manumetre August. No sabem si va néixer esclau, o per circumstàncies desconegudes va caure en l'esclavitud.
Durant l'imperi de Tiberi, un emperador a qui no plaïen els pensadors, Fedre va tenir problemes amb el dèspota. En les seves faules Fedre ridiculitza les decisions injustes i arbitràries dels que abusen del poder. Eli Sejà, confident i amic de Tiberi, el dugué als tribunals. Va ser desterrat, el mateix càstig que patí Ovidi. Quan va morir Sejà, Fedre tornà a Roma i continuà publicant faules, amb la intenció de combatre la immoralitat de la societat imperial romana.
Fedre va escriure cinc llibres de faules, en total 145 faules. En el pròleg del seu primer llibre, Fedre se sent hereu d'Isop, la seva font, i diu:
| « | Aesopus auctor quam materiam repperit, Hanc ego polivi versibus senariis | » |
(Isop ha estat qui ha trobat el tema, jo només l'he posat en versos senars)
Aquest pròleg afegeix que la intenció de les faules és ensenyar i divertir. El segon llibre tracta les faules d'Isop d'una manera més lliure, i en el pròleg del tercer es refereix encara a Isop com el seu model. El quart llibre no porta pròleg, i el pròleg del cinquè diu que ha utilitzat Isop com a recomanació de la lectura dels seus versos, i aquí les rondalles no són isòpiques, sinó que fan referència a esdeveniments històrics molt posteriors. Tanmateix moltes són traduccions en un excel·lent llatí de l'original grec escrit per Isop. L'estructura de les faules és molt senzilla: un breu relat i una ensenyança que de vegades va abans del relat i, de vegades, hi va després. L'expressió és clara i concisa i el llenguatge en general pur i correcte. Els crítics opinen però que les millors faules són les que tradueix d'Isop, i no pas les que Fedre aporta de nou.

## Referències

* ↑ Phaedrus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 231

## Enllaços externs

* Fedre a Latin Library (llatí)