OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 301

El 301 (CCCI) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià.

## Esdeveniments

* Fundació de San Marino segons la tradició.
* Armènia esdevé el primer país a adoptar el cristianisme com a religió d'estat.

## Referències

* ↑ Ertl, Alan W. Toward an Understanding of Europe (en anglès). Universal-Publishers, 2008, p. 469. ISBN 1599429837.
* ↑ «The world's first Christian country?» (en anglès). BBC. [Consulta: 28 gener 2024].
# Corb del desert

El corb del desert (Corvus ruficollis) és una espècie d'ocell de la família dels còrvids (Corvidae) que habita zones de desert de l'Àfrica Septentrional, des del Sahel cap al nord fins a prop del Mediterrani, a la Banya d'Àfrica, a Somàlia, Etiòpia i nord de Kenya, Aràbia, sud de l'Orient Pròxim, sud de l'Iran i Afganistan fins a l'oest del Pakistan.

## Referències

* ↑ Fitxa del corb del desert a Birdguides Arxivat 2012-11-08 a Wayback Machine. Rev: 23/12/2012 (anglès)
# Castell de Samalús

El castell de Samalús, també conegut com a Castell d'en Bori o Casa Bòria, és un edifici de Cànoves i Samalús (Vallès Oriental) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

El castell està situat prop del nucli de Samalús. Es tracta de l'antic mas de Can Bori, convertit a principis del segle XX en un fantasiós castell. De planta rectangular, consta de tres pisos, el darrer coronat amb merlets, matacans i gàrgoles. A la façana de pedra destaca el cos central amb portal d'arc apuntat, al seu damunt tres finestres neogòtiques separades per fines columnes i a la part superior una finestra trilobulada flanquejada per dues torres adossades al mur i cobertes de pissarra. A dreta i esquerra del cos central presenta unes obertures disposades simètricament, les del primer pis d'arc conopial. A l'esquerra de l'edifici s'alça una gran torre rodona.
Situades a la façana de migdia, es conserven dues finestres datades del segle XVI aprofitades de l'antiga construcció de la casa, que es va refer a principi de segle. Tenen forma rectangular i ampit de poca volada. A la base presentes formes geomètriques. La més gran té un arc en ziga-zaga i l'interior calat amb motius vegetals i acabats amb rostres humans. El capitell de l'arc també representa rostres humans de diferents mides. L'altra finestra presenta un arc de mig punt i l'interior també està calat acabats en dos rostres. Al capitell hi ha rostres i rosetes.

## Història

Es desconeix la història de l'antic mas Bori, propietat de la família Puig de Carcer des del segle xix. A principis del segle xx, l'antic mas es va transformar en un castell de gust medieval, fruit dels revivals historicistes de l'època. Del mas només es conserva algun tros de mur i dues finestres del segle xvi.

## Referències

* 1 2 3 4 «Castell de Samalús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
* ↑ «Cànoves i Samalús». Enciclopèdia Catalana, SAU. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Marc Guàrdia i Llorens. «Mapa del Patrimoni Cultural». Ajuntament de Cànoves i Samalús, desembre 2013. [Consulta: 7 novembre 2015].

## Vegeu també

* Puig del Castell (Cànoves i Samalús)
# Guerra de tomàquets de Reus

La guerra de tomàquets de Reus és una festa que se celebra al migdia del dissabte de carnaval. L'acte representa una batalla on les armes i la munició són tomàquets. El camp de batalla és la plaça del Mercadal, on hi ha l'ajuntament de Reus. S'hi participa per equips, normalment d'uns deu components o més, i els que hi volen anar per lliure. La indumentària pot ser molt variada, normalment es porta roba vella i algun cartró però, hi ha exèrcits o participants que utilitzen armadures, cascs, i fins i tot algun estendard. La gent que hi va té diversos objectius, hi ha gent que només hi va per tirar uns quants tomàquets, però els que hi van per guanyar, hi han d'anar preparats, i mentalitzats perquè és bastant dur.

## Referències

* ↑ Reus celebra la guerra dels tomàquets amb crítiques per l'agressivitat d'alguns participants 324, 21 de febrer de 2009
* ↑ El Carnaval de Reus escalfa motors amb el Càsting i la guerra de pols de colors Arxivat 2016-10-24 a Wayback Machine., Diari de Tarragona, 6 de febrer de 2015
* ↑ Alguns participants de la Guerra dels Tomàquets de Reus es queixen del to 'agressiu i violent' que està agafant la festa, 324, febrer de 2009

## Enllaços externs

* Ressuscita la Guerra de tomàquets a Reusdigital.cat, Notícia sobre els carnavals del 2009
* Vídeo a Youtube.com
# Casa Virgili

La Casa Virgili és una obra de Vilallonga del Camp (Tarragonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa Virgili és una casa de tipologia comuna dins el nucli antic de Vilallonga. Presenta una portada d'arc de mig punt adovellat, de grans proporcions i restes d'un contrafort que devia sostenir una de les torres que servia de guaita, actualment desapareguda. El pis noble presenta dos balcons de factura recent, situats a banda i banda d'una finestra senzilla. Les golfes de la casa presenten una galeria d'arcs de mig punt recoberta de maons.
Aquesta casa es troba a la vora mateix de la porta Est de la muralla, que comunica el carrer Major amb la carretera de Tarragona.

## Referències

* 1 2 «Casa Virgili». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 març 2019].

## Enllaços externs

* «Casa Virgili». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Josep Rausell

Josep Rausell és el nom dels següents personatges:
* Josep Rausell Malonda (Gandia, la Safor, 1926), escriptor valencià.
* Josep Rausell Sanchis (Meliana, València, 1929), professor i escultor valencià.
# Corb marí carunculat

El corb marí carunculat (Phalacrocorax carunculatus) és una espècie d'ocell de la família dels falacrocoràcids (Phalacrocoracidae). També se l'ha inclòs al gènere Leucocarbo com Leucocarbo carunculatus.

## Hàbitat i distribució

Habita illes i illots de l'Estret de Cook, al centre de Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ IOC World Bird Names, version 7.01
# Guerra Civil austríaca

Es coneix per Guerra Civil austríaca o Aixecament de febrer les escaramusses que van lloc entre el 12 i el 16 de febrer de 1934 a Àustria entre les forces social-demòcrates i les forces conservadores-feixistes. Els fets van començar a Linz i van tenir lloc, principalment a les ciutats de Viena, Graz, Bruck an der Mur, Judenburg, Wiener Neustadt i Steyr, si bé es van estendre a diverses poblacions industrials de l'Àustria central i oriental.
Va acabar amb victòria austrofeixista i va comportar la fi del sistema democràtic austríac.

## Vegeu també

* Primera República Austríaca

## Referències

* ↑ Jelavich, 183.
* ↑ Brook-Shepherd, 2003, p. 282.
* 1 2 3 4 Brook-Shepherd, 2003, p. 281.
* 1 2 3 Jelavich, 202.
* ↑ Lehne i Johnson, 1995, p. 136.

## Bibliografia

* Brook-Shepherd, Gordon. The Austrians: A Thousand-Year Odyssey (en anglès). Basic Books, 2003. ISBN 978-0-7867-1102-4.
* Jelavich, Barbara. Modern Austria: Empire and Republic, 1815-1986 (en anglès). Cambridge University Press, 1987. ISBN 978-0-521-30320-0.
* Lehne, Inge; Johnson, Lonnie. Vienna, the Past in the Present: A Historical Survey (en anglès). Ariadne Press, 1995. ISBN 978-1-57241-018-3.
# Casa Vivanco (Catarroja)

La Casa Vivanco, també coneguda com a Palau Vivanco, és un edifici de mitjans del segle xviii que constitueix un bé d'interès cultural. Es troba a Catarroja (València), al Camí Reial, que està al centre de la ciutat. El seu codi de bé d'interès cultural és 46.16.094-002, amb anotació ministerial RI-51-0004525 de data 19 d'octubre de 1981.

## Descripció

Està construïda en estil neoclàssic amb elements ornamentals del barroc tardà.
Es va construir per a la comercialització agrícola i sedera, especialment d'oli i vi, i estava adaptada per a aquestes funcions. Es tracta d'un exponent de la burgesia comercial fortament influït pels costums nobiliàries, per exemple presenta un escut familiar que pertany a un dels propietaris en el segle xix.
És un edifici de planta quadrangular, amb un pati central al qual recauen les diferents dependències. Té quatre crugies paral·leles a la façana. L'interior disposa de diverses escales que donen accés a les diferents plantes, situada la principal a la dreta després del vestíbul d'entrada.
La façana és d'estil neoclàssic i està dividida verticalment en tres trams amb total simetria. Els dos trams extrems presenten obertures rectangulars de menors dimensions i estan separats de central mitjançant cadenes que uneixen el pis principal amb la planta superior. El cos central té tres obertures per planta. En la part central de la planta baixa es troba la porta allindanada sobre la qual hi ha un escut. Flanquejant la porta principal hi ha dues, també allindanades però de menors dimensions.
A la planta principal s'obren finestrals rectangulars amb balcons correguts, amb primacia del central. Al pis superior, de menor amplària, s'obren finestrals rectangulars apaïsats de menor grandària. La separació de les plantes es realitza mitjançant línies de cornisa.

## Història

Es va edificar al segle xviii. El nom actual prové d'una antiga propietària del XIX, la vídua de Vivancos Ortiz, qui era la propietària en el moment en què es va formar la plaça actual al Camí Reial. Hi va haver a la part posterior un hort, i durant alguns anys un camp de futbol que va ser suprimit en els anys vuitanta del segle XX. El seu ús actual és públic, sent seu de l'Ajuntament i una de les seves sales és una sala d'exposicions.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 3 4 5 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/detalles_bics.asp?IdInmueble=66
* ↑ Gran Enciclopedia de la Comunidad Valenciana. Tomo 4. Página 211.
* ↑ http://va.catarroja.es/pages/1221-historia Arxivat 2015-01-03 a Wayback Machine.
# Castell de San Andrés (Tenerife)

El Castell de San Andrés és una antiga fortalesa militar situada al poble de San Andrés a Santa Cruz de Tenerife (Illes Canàries, Espanya).
La torre rodona formava part del conjunt de fortificacions menors encarregades de la defensa de l'illa de Tenerife, i té un gran atractiu històric per la seva relació amb el frustrat atac de l'almirall britànic Horaci Nelson a Santa Cruz de Tenerife el 1797.
El castell és un dels monuments històrics més importants de Tenerife. El castell actual va ser construït el 1706, sobre les ruïnes de l'anterior. El 1894, una inundació d'aigua i pluja provoca l'esfondrament d'una part del castell. El Castell de Sant Andreu va ser declarat Patrimoni històric espanyol el 22 d'abril de 1949.
# Josep Regordosa

Josep Regordosa fill d'Igualada, fou un mestre de capella català.
El 1775 assumí de forma interina, en qualitat de substitut de Josep Carcoler, el magisteri de Sant Esteve d'Olot, càrrec que exercí fins al 1788. Durant aquella època oposità al magisteri de Torroella de Montgrí, però no ho aconseguí. Durant la seva estada a Olot va tenir certes desavinences amb els administradors de les capelles per un tema de puntualitat a l'hora de cobrar les mensualitats. Regordosa es negà a dirigir el cor en les litúrgies, la cantoria i els ministrers fins que no fos pagat. Va formar un bon estol d'escolans entre ells, Ignasi Roca, Joan Palol i Josep Bilaró. Fou mestre i organista de la basílica d'Igualada entre 1789-1804 i 1819-1820.
Es conserven obres de Regordosa als fons musicals SEO (Fons de l'església parroquial de Sant Esteve d'Olot), TarC (Fons de la catedral de Tarragona) i SMI (Fons de la basílica de Santa Maria d'Igualada).

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria - Monells i Laqué, Carme. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 6: Fons de l'església parroquial de Sant Esteve d'Olot i fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa.. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2012. ISBN 978-84-490-2891-5.
* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria; Romeu i Solà, Anna. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 9: Fons de la basílica de Santa Maria d'Igualada de l'Arxiu Comarcal de l'Anoia. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2016. ISBN 978-84-490-6633-7.
* ↑ «Obres de Josep Regordosa als fons musicals de Catalunya».
# Contrarellotge

«Contrarellotge» té aquests significats:
* Contrarellotge per equips. Cursa contrarellotge disputada per tot un equip ciclista
* Contrarellotge individual. Cursa contrarellotge disputada per un ciclista individualment
Viccionari
# Grup de la calcostibita

El grup de la calcostibita és un grup de minerals de la classe dels sulfurs format per quatre espècies: calcostibita, emplectita, grundmannita i přibramita. Totes aquestes cristal·litzen en el sistema ortoròmbic.
| Espècie | Fórmula |
| Calcostibita | CuSbS₂ |
| Emplectita | CuBiS₂ |
| Grundmannita | CuBiSe₂ |
| Přibramita | CuSbSe₂ |
Segons la classificació de Nickel-Strunz els minerals que formen part d'aquest grup pertanyen a «02.HA: Sulfosals de l'arquetip SnS, amb Cu, Ag, Fe (sense Pb)» juntament amb els minerals: miargirita, berthierita, garavel·lita, clerita, aramayoïta i baumstarkita.
Als territoris de parla catalana ha estat descrita únicament la calcostibita a Can Borella, a la localitat d'Oms (Rosselló, Catalunya Nord), i a la mina Serrana, al municipi d'El Molar (Priorat, Catalunya).

## Referències

* ↑ «Chalcostibite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ Guitard, G «Catalogue raisonné de la collection de minéralogie régionale». C.E.R.P. de Tautavel, 2010, pàg. 129 [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ Abella i Creus, Joan. Minerals I Mines De La Conca De Bellmunt Del Priorat, 2008 [Consulta: 22 maig 2023].
# Casa Vives (Begur)

Casa Vives és un habitatge al municipi de Begur (Baix Empordà) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
El projectes és del 1977 i l'execució del 1979. És una casa situada en immillorable posició amb vistes al mar. El terreny baixa en lleugera pendent que la cas aprofita per a situar-hi l'estar d'estiu i l'estudi en una ala allargassada que surt de la planta rectangular en "L" i es tanca al jardí interior, essent la façana principal i la lateral esquerra les més tancades i massisses. La casa s'obrirà pel tester del cos allargassat i vers el mar, pel lateral dret, del cos d'entrada, i tota la llarguissament al jardí (vidre i porxo a doble alçada que s'uneix al tester amb vistes al mar). Aquest cos és un llarg passadís que guanya el desnivell i que es transforma en un estudi en planta a nivell de la casa i que dona a l'estar, i amb l'estar en planta a jardí. Aquest cos es transforma en terrassa-mirador de la planta de cambres de la casa i que es prolonga en un balcó-porxo que recull les obertures de les cambres. Així doncs, la casa és de dues plantes (A la planta baixa hi ha el menjador-estar d'hivern i la cuina, a més de l'entrada que és a l'esquerra de la façana i que coincideix amb el llarg passadís).
Al costat de l'entrada hi ha l'escala vertical a cambres. A la façana del carrer només hi ha l'obertura de la porta que connecta amb los de la planta cambra i del cos de la terrassa les petites obertures que il·luminen el passadís d'accés a cambres, la gelosia del pati interior de serveis. Tot l'edifici està recobert amb lloses de travertí de Banyoles. El terreny està dividit en dues parts, on en la part més propera al mar (Camí de Ronda) hi ha la piscina.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Vives». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].
# 1629
## Esdeveniments
### Resta del món

* 28 de juny - Es signa la Pau d'Alais, negociada pel Cardenal Richelieu, entre els hugonots i el rei de França Lluís XIII.
* Arribada dels primers europeus a Austràlia.
* Epidèmia de pesta a Espanya.
* Pierre de Fermat descriu el càlcul diferencial.

## Naixements
### Països Catalans

* València: Crisóstomo Royo de Castellví, bisbe de Sogorb.

### Resta del món

* 14 d'abril - l'Haia, Països Baixos: Christiaan Huygens, matemàtic, físic i astrònom neerlandès (m. 1695).

## Necrològiques

Pendent

## Referències

* ↑ Larousse, Éditions. «Encyclopédie Larousse en ligne - édit de grâce d'Alès 28 juin 1629 ou paix d' Alès 28 juin 1629» (en francès). [Consulta: 25 juny 2020].
* ↑ «Christiaan Huygens | Dutch scientist and mathematician» (en anglès). [Consulta: 23 abril 2020].
# Contrapàs llarg de Torelló

El Contrapàs llarg de Torelló, també conegut com El Divino, és una dansa de Sant Vicenç de Torelló que es balla el Dissabte de Rams i és considerada una de les coreografies més antigues de l'arc mediterrani. És l'únic contrapàs llarg que existeix, l'única mostra del ball que es considera avantpassat de la sardana. Rep el nom de divino per tractar-se d'un cant de passió, una pregària en què els dansaires canten i ballen agafats de les mans, formant un mig cercle que va rotant fins a quedar com al començament.
Se'n coneix la lletra i la música gràcies a un veí de Sant Vicenç, que ho va recollir de viva veu a principis del segle xx. En homenatge a aquest home, Miquel Puigbò, el poble li dedicà una placa al carrer Cerdanya i a la plaça de l'Ajuntament. La placa està dedicada a en Quel de la Munda, que és el nom amb què era conegut popularment Miquel Puigbò.
D'aquesta dansa, que té un gran interès cultural i musical a escala internacional, se n'ha recuperat cant i ball i es representa des del 1991 a la plaça de l'església de Sant Vicenç de Torelló el dissabte de Rams. Per celebrar la representació es toquen els timbals pels carrers del municipi i s'entonen cants corals fins que es balla la dansa a la plaça de l'Església.

## Referències

* ↑ Redacció «El contrapàs llarg El divino». TV3, 2007 [Consulta: 10 juny 2014].
* ↑ «Aquest dissabte el Divino es representa a Sant Vicenç de Torelló». Vilaweb, 30-03-2009 [Consulta: 10 juny 2014].
* ↑ Redacció «Ball del contrapàs llarg de Sant Vicenç de Torelló». Descobrir, 12-04-2013 [Consulta: 10 juny 2014].
* ↑ «Contrapàs llarg per dissabte de Rams». El Punt Avui, 17-03-2013 [Consulta: 10 juny 2014].
# Ratpenat cuallarg de Madagascar

El ratpenat cuallarg de Madagascar (Tadarida fulminans) és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids que es troba a la República Democràtica del Congo, Kenya, Madagascar, Malawi, Ruanda, Sud-àfrica, Tanzània, Zàmbia i Zimbàbue.

## Subespècies

* Tadarida fulminans fulminans
* Tadarida fulminans mastersoni

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Floyd

«Floyd» té aquests significats:
* Geografia:
** Floyd (Iowa)
** Floyd (Nou Mèxic), població dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic.
** Floyd (Virgínia)
* Biografies:
** Floyd Alonzo McClure (Shelby County, Ohio, 1897 - Bethesda, Maryland, 1970), botànic estatunidenc.
** Floyd Landis (1975, Farmersville, Pennsilvània), ciclista estatunidenc.
** Floyd Red Crow Westerman (Dakota del Sud, 1936), xaman sioux sisseton.
** Arthur Floyd Gottfredson (Kaysville, Utah, 1905 - 1986), dibuixant de còmics estatunidenc.
** Jimmy Floyd Hasselbaink (Paramaribo, 1972), futbolista de Surinam.
** Pretty Boy Floyd (1904 – 1934), lladre de bancs estatunidenc.
** Robert Floyd Curl (Alice, 1933), químic i professor universitari estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Química.
** Carlisle Floyd (Latta, Carolina del Sud, 1926) és un compositor d'òpera estatunidenc.
** Robert W. Floyd (1936-2001), informàtic estatunidenc.
* Miscel·lània:
** Algorisme de Floyd-Steinberg
** Pink Floyd, grup de música britànic.
# Grandchamp-le-Château

Grandchamp-le-Château és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 58 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Grandchamp-le-Château era de 58 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 12 eren unipersonals (12 dones vivint soles i 12 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 39 habitatges, 24 eren l'habitatge principal de la família, 12 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 38 eren cases i 1 era un apartament. Dels 24 habitatges principals, 20 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Grandchamp-le-Château el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 12 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 41 persones, 28 eren actives i 13 eren inactives. De les 28 persones actives 26 estaven ocupades (14 homes i 12 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 13 persones inactives 5 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa immobiliària.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Grandchamp-le-Château hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Grandchamp-le-Château a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Grandchamp-le-Château a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Carangoides dinema

Carangoides dinema és un peix teleosti de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 85 cm de llargària total i als 2.600 g de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les costes de l'Àfrica oriental fins a Samoa, sud del Japó i Tonga.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.