OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ernest Magnus de Dönhoff

Ernest Magnus de Dönhoff (en polonès Ernest Magnus Denhoff i en alemany Magnus Ernst Dönhoff) va néixer a Parnau (Estònia) el 10 de desembre de 1581 i va morir a la ciutat polonesa de Wielewo el 18 de juny de 1642. Era un noble alemany bàltic de la Confederació de Polònia i Lituània, fill de Gerard de Dönhoff (1554-1598) i de Margarida de Sweilfeln (1560-1622).
Va ser el fundador de la branca de Prússia Oriental de la família Dönhoff. Ell venia de Livònia, i al servei de Jordi Guillem de Brandenburg va establir la seva residència a Waldau prop de Königsberg. Va ser castlà de Pärnu des de 1635, voivoda de Parnawa, a Livònia, des de 1640, i starosta de Tartu, Telšiai i Waldau a la vall de Pregel del ducat de Prússia.

## Matrimoni i fills

El 16 de juny de 1630 es va casar a Brandenburg amb Caterina de Dohna-Lauck (1606-1659), filla de Frederic de Dohna (1570-1627) i de Maria de Rautter (1578-1626). El matrimoni va tenir quatre fills:
* Anna (1631-1687). asada amb Joan Segimón de Ketller (1610-1678).
* Gerard (1632-1685), casat amb Anna Beata de Goldstein (1645-1675).
* Frederic (1639-1696), casat amb Elionor Caterina de Schwerin (1646-1696).
* Ernest, mort el 1693

## Bibliografia

* Kilian Heck/Christian Thielemann (Hrsg.): Friedrichstein. Das Schloß der Grafen von Dönhoff in Ostpreußen. Deutscher Kunstverlag, München/Berlin 2006, ISBN 3-422-06593-8
* Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1: Estland, Görlitz, 1930, p. 41
* Detlev Schwennicke: Europäische Stammtafeln, Neue Folge. Vittorio Klostermann, Frankfurt/Main 2002, Band XX, ISBN 978-3-465-03166-6, Tafel 111

## Enllaços externs

* Georg Stockschlaeder: Marion Hedda Ilse von Dönhoff (Ahnenliste, Nr. 256)
* Geschichte der Familie Dönhoff auf Ostpreußen.net Link
* http://genealogics.org
* http://www.geneagraphie.com
# Le Larderet

Le Larderet és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 67 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Le Larderet era de 67 persones. Hi havia 26 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 11 parelles sense fills i 11 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 35 habitatges, 27 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 32 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 27 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Larderet el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 42 persones, 36 eren actives i 6 eren inactives. De les 36 persones actives 34 estaven ocupades (19 homes i 15 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 6 persones inactives 3 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Le Larderet hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Le Larderet a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Le Larderet a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Tove Lo

Ebba Tove Elsa Nilsson (Estocolm, Suècia, 29 d'octubre de 1987), més coneguda pel seu nom artístic Tove Lo, és una cantant i compositora sueca. És coneguda pel seu èxit «Habits (Stay High)» que va arribar al número 3 a la llista Billboard Hot 100. Va debutar amb el seu EP Truth Serum el març de 2014. Va compondre cançons per a diversos artistes, entre d'altres per a Icona Pop. La seva veu és sovint comparada amb la de Taylor Swift, Carly Rae Jepsen i Selena Gomez.
Considerada «L'artista pop sueca més obscura» per la revista Rolling Stone, Tove Lo és coneguda per implementar influències del grunge en la música pop. La seva característica honestedat, complexitat i el seu contingut líric autobiogràfic l'ha fet ser titllada de «La noia més trista de Suècia» per diverses fonts.

## Referències

* ↑ «Tove Lo: "Det är rå och ärlig pop"» (en suec). SvD.sedate=25 febrer 2014 [Consulta: 14 març 2014].
* ↑ «How Tove Lo Became Sweden's Darkest Pop Export». Rolling Stone. [Consulta: 28 agost 2016].
* ↑ «Musical high for the ‘saddest girl in Sweden'». Gulf Times. [Consulta: 28 agost 2016].
* ↑ «'Everyone Is Happier If They Have Sex': Tove Lo Is The Pop Star 2014 Needed». Huffington Post. [Consulta: 28 agost 2016].
* ↑ «The saddest musicians in the world». AM New York. [Consulta: 28 agost 2016].

## Enllaços externs

* Tove Lo - Lloc web oficial
# Fornícula amb Verge (Santa Coloma de Farners)

La Fornícula amb Verge és una obra barroca de Santa Coloma de Farners (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una fornícula encastada dins la paret d'un edifici del carrer Verge Maria, amb una estàtua a dins. Situada a l'altura del primer pis, prop del balcó. El buit dins el mur està protegit per una porteta amb arc de mig punt i un vidre al davant. A la part inferior hi ha una barana de ferro amb la inscripció de la data de 1846. A l'interior s'aprecia el mur en forma semicircular i decorat amb motllures al sostre. Al centre hi ha l'escultura d'una verge, amb les mans unides, mantell blau i túnica blanca, porta també un nimbe daurat. Es tracta de la Immaculada Concepció.

## Història

El fenomen de les capelletes de veïnat es comença a donar cap al segle xiv, quan la devoció religiosa es manifesta de manera externa i de forma col·lectiva. Aquest tipus de capelletes col·locades a les façanes dels edificis mantenen al llarg del temps un tipus de veneració que arriba a configurar el nom de molts carrers i la celebració d'actes religiosos.

## Referències

* 1 2 «Fornícula amb Verge». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 març 2019].
# Jan Esteve Marty

Jan Esteve Marty (Albons, 1 de desembre de 2002) és un cantant català.
El 2023, va ser seleccionat per a la segona temporada del concurs musical de TV3 Eufòria. Va ser l'únic representant de la província de Girona de l'edició.
S'autodefineix com a cantant d'habitació: abans de l'ingrés a Eufòria solament havia cantat tres cops en públic. En la fase final del càsting, va interpretar «El comiat de la vida» de Manel Navarro. Va ser la seva primera aparició allunyat de la seva germana Mariona, a qui sempre havia acompanyat, com ara en l'espectacle Estimar(-te) em va fer odiar(-te).
Dins del certamen, va ser nominat per a l'expulsió en la segona gala. Així doncs, en el programa següent va interpretar «Angels» de Robbie Williams i va ser salvat pel públic per un 66 % dels vots enfront del 33 % de Natalia Revilla. Malgrat que va estar novament a punt de sortir del programa en la cinquena gala, el jurat va decidir de fer fora el seu company i amic Carlos González. Al capdavall, en la sisena gala, en què va defensar «Sucker» de Jonas Brothers amb coreografia inclosa, va ser expulsat d'Eufòria. Finalment, la seva última actuació en solitari sobre l'escenari d'Eufòria va ser a la setena gala, la gala de repesca, on dos concursants tenien l'oportunitat de tornar a entrar al programa i seguir formant part del concurs. En Jan va representar «Que Tinguem Sort» de Lluís Llach i va marxar amb el 16% dels vots del públic.
Sap tocar la guitarra, que ha après de forma autodidàctica, i el piano. Tampoc ha rebut classes de cant. En un temps passat, va practicar hoquei subaquàtic.
L'estiu de 2022, abans d'encetar la carrera artística en solitari, va treballar en un gimnàs i en un pàrquing.

## Referències

* 1 2 3 «Els 16 concursants de la nova temporada dEufòria'». Enderrock, 08-03-2023. [Consulta: 16 abril 2023].
* 1 2 3 «Vídeo: Així canta en Jan, l'únic representant gironí de la segona edició d'Eufòria». Diari de Girona, 04-03-2023. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ Partida, Laia. «'Eufòria' arrenca amb segona edició el 10 de març». Los 40, 06-03-2023. [Consulta: ca].
* ↑ «Estimar(-te) em va fer odiar(-te) · Mariona Esteve». Entradium. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ «El Jan s'imposa a la Natàlia i la Sofia sorprèn amb un vistós al·legat feminista a "Eufòria"». El Món de la Tele, 25-03-2023. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ Rovira Serra, Adrià. «Gir de guió i emocions fortes en un ‘Eufòria’ de muntanya russa». El Món, 15-04-2023. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ ««Eufòria» torna a dominar la nit de divendres amb l'anunci sorpresa d'una gala de repesca». NacióDigital, 22-04-2023. [Consulta: 23 abril 2023].
# Maria Pina Tolosa

Maria Pina Tolosa (València, 8 d'agost de 1987) és una exjugadora de bàsquet valenciana.
Aler, milità al València Basket Club. També fou internacional amb la selecció espanyola de bàsquet.

## Trajectòria

* 2001-2005 Segle XXI. (Junior i Lliga Femenina 2)
* 2005-2007 Estudiantes. Lliga Femenina
* 2007-2008 Rivas Futura. Lliga Femenina
* 2010-2012 Mann Filter Zaragoza. Lliga Femenina
* 2014-2016 CB Conquero. Lliga Femenina
* 2016 UF Angers Basket 49. Lliga femenina de bàsquet de França.
* 2016-2018 Guernica KESB. Lliga Femenina
* 2018-actualitat València Basket. Lliga Femenina

## Palmarés
### Clubs

* 1 EuroCup femenina (2020-21)
* 1 Lliga espanyola de bàsquet femenina (2012-13)
* 2 Copa espanyola de bàsquet femenina (2014, 2016)
* 2 Supercopa espanyola de bàsquet femenina (2012-13, 2013-14)

### Selecció espanyola

* 1 medalla d'or al Campionat d'Europa de bàsquet femení (2019)

## Referències

* ↑ Rodríguez Ordoñez, Juan Antonio. «María Pina, punto y seguido en el mundo del baloncesto» (en castellà). Mate al Aro, 10-10-2022. [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ María Pina, versatilidad y experiencia al servicio del Conquero
* ↑ María Pina, fichaje de entidad para Gernika Bizkaia
* ↑ El Valencia Basket ficha a María Pina

## Enllaços externs

* Fitxa de Maria Pina Tolosa - Competiciones FEB
# Eduard Berenguer i Comas

Eduard Berenguer i Comas (Palma, Illes Balears 1947 - Barcelona, Principat de Catalunya 2012) fou un economista mallorquí, catedràtic de teoria econòmica a la Universitat de Barcelona. Fou membre del Comitè de Govern d'Unió Democràtica de Catalunya, com a independent.
Es llicencià i posteriorment es doctorà en Ciències Econòmiques a la Universitat de Barcelona. Va ser professor titular del Departament de Teoria Econòmica. Obtingué primer una càtedra en Fonaments de l'Anàlisi Econòmica a la Universitat d'Extremadura, i el 1991 guanyà la càtedra en Fonaments de l'Anàlisi Econòmica a la Universitat de Barcelona. Fou director del departament de Teoria Econòmica del 1994 al 2000. També va ser director de la revista acadèmica Cuadernos de Economía Arxivat 2013-02-14 a Wayback Machine..
Especialitzat en Macroeconomia. Va fer les primeres aplicacions a Espanya i Europa de la Comptabilitat Generacional, una tècnica desenvolupada per Kotlikoff als anys noranta per a l'anàlisi de la sostenibilitat de l'Estat del Benestar. També té treballs de recerca en l'àmbit de l'Economia de la salut, l'economia pública i les finances. Articulista habitual de la Vanguardia, i col·laborador en mitjans de comunicació com Catalunya Ràdio, els seus articles sobre la crisi econòmica del 2008 a la Vanguardia van ser particularment premonitoris, i han estat recollits en el llibre "Raíces de la crisis económica" (2015)
Fou catedràtic de Teoria Econòmica i Investigador del Centre d'Anàlisi Econòmica i de les Polítiques Socials i membre de la Societat Catalana d'Economia, filial de l'Institut d'Estudis Catalans.

## Referències

* ↑ Hortalà i Arau, Joan «Eduard Berenguer i Comas, in memoriam». Cuadernos de Economía, Vol. 35. Núm. 98. Maig - Agost 2012, 2012. Arxivat de l'original el 23 de desembre 2014 [Consulta: 23 desembre 2014]. Arxivat 23 de desembre 2014 a Wayback Machine.
* ↑ Berenguer, Eduard «Raíces de la crisis económica». Col·lecció Homenatges, Edicions UB, 01-01-2015.
* ↑ Melo, Xavier. «De la guerra freda al crash. Obituari d'Eduard Berenguer». Centre d'estudis Econòmics i Socials, 25-02-2012. [Consulta: 23 desembre 2014].

## Enllaços externs

* Eduard Berenguer, Catedràtic teoria econòmica de la UB i Anton Gasol, economista a El matí de Catalunya Ràdio
* Eduard Berenguer parla dels factors que ens podem ajudar a sortir de la crisi
* articles econòmics
# Escoles dels Hostalets

Les Escoles dels Hostalets és una obra noucentista de Sant Martí Sarroca (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici format per dues naus que en planta formen una T, destinades a habitatge del mestre i a aula escolar.
Les teulades són a doble vessant i les façanes tenen uns coronaments escalonats i motllurats amb boles decorades i garlandes.
Presenta obertures amb llinda, marcs amb relleu i algunes columnes interiors.

## Referències

* 1 2 3 «Escoles dels Hostalets». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Le Latet

Le Latet és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 75 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Le Latet era de 75 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 34 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 33 eren cases i 1 era un apartament. Dels 29 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Latet el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 1 | 85 a 89 | 1 |
| 3 | 80 a 84 | 2 |
| 0 | 75 a 79 | 2 |
| 0 | 70 a 74 | 1 |
| 2 | 65 a 69 | 1 |
| 4 | 60 a 64 | 2 |
| 1 | 55 a 59 | 1 |
| 3 | 50 a 54 | 2 |
| 2 | 45 a 49 | 3 |
| 0 | 40 a 44 | 1 |
| 3 | 35 a 39 | 1 |
| 4 | 30 a 34 | 5 |
| 2 | 25 a 29 | 1 |
| 3 | 20 a 24 | 2 |
| 1 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 1 |
| 2 | 0 a 4 | 2 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 45 persones, 37 eren actives i 8 eren inactives. Les 37 persones actives estaven ocupades(22 homes i 15 dones).. De les 8 persones inactives 1 estava jubilada, 2 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Le Latet hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Le Latet a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Le Latet a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Tovarochloa

Tovarochloa és un gènere monotípic de plantes de la família de les poàcies. La seva única espècie: Tovarochloa peruviana T.D.Macfarl. i But, és originària del Perú.

## Descripció

Planta alpina anual amb canyes de 0,3-1 cm d'alt; herbàcia. Nodes dels culms ocults per beines de les fulles (els entrenusos condensats). Les fulles no auriculades. Beines verdes o hialines, amb marges amplis membranosos. Les làmines de les fulles linears a ovades; estretes (però relativament àmplies, i curtes); plana o plegada; sense venació. La lígula present (fulles inferiors), o absents (fulles superiors); és una membrana ciliada; no truncada de 0,3 mm de llarg. Plantes bisexuals, amb espiguetes bisexuals; amb flors hermafrodites.

## Taxonomia

Tovarochloa peruviana va ser descrita per T.D.Macfarl.&But i publicat a Brittonia 34(4): 478-481, f. 1. 1982.

### Etimologia

Tovarochloa nom genèric que deriva de la paraula grega chloa (herba), i el nom d'Oscar Tovar, agrostòleg peruà.
peruviana: epítet geogràfic que al·ludeix a la seva localització en Perú.

## Referències

* 1 2 Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2014-10-28. [Consulta: 8 març 2010].
* ↑ «Tovarochloa». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 20 gener 2014].

## Bibliografia

* Macfarlane, T. D. & P. P. h. But. 1982. Tovarochloa (Poaceae: Pooideae), a new genus from the high Andes of Peru. Brittonia 34(4): 478–481.
* Soreng, R. J. 2003. Tovarochloa. In Catalogue of New World Grasses (Poaceae): IV. Subfamily Pooideae. Contr. U.S. Natl. Herb. 48: 656. View in BotanicusView in Biodiversity Heritage Library
* Soreng, R. J., G. Davidse, P. M. Peterson, F. O. Zuloaga, E. J. Judziewicz, T. S. Filgueiras & O. N. Morrone. 2003 and onwards. On-line taxonomic novelties and updates, distributional additions and corrections, and editorial changes since the four published volumes of the Catalogue of New World Grasses (Poaceae) published in Contr. U.S. Natl. Herb. vols. 39, 41, 46, and 48. http://www.tropicos.org/Project/CNWG:. In R. J. Soreng, G. Davidse, P. M. Peterson, F. O. Zuloaga, T. S. Filgueiras, E. J. Judziewicz & O. N. Morrone (editors) Internet Cat. New World Grasses. Missouri Botanical Garden, St. Louis.
* Tovar Serpa, Ó. 1993. Las Gramíneas (Poaceae) del Perú. Ruizia 13: 1–480.

## Enllaços externs

* Clayton, W.D., Harman, K.T. and Williamson, H. (2006 en endavant). Tovarochloa. A: GrassBase - The Online World Grass Flora.
# Forns de les Sorts

Els Forns de les Sorts és una obra d'Almatret (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt de dos forns o teuleries situats a 30 metres l'un de l'altre. S'hi accedeix a través d'una pista forestal apta baixant des del pou de la vila, el qual es troba en un camí al final del carrer del Pou.
Els forns estan situats al cantó de les dues basses de recollida d'aigua de les sorts. Un d'ells encara conserva la boca.

## Referències

* 1 2 «Forns de les Sorts». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Josefina López

Josefina López Pérez (Sabadell, 29 de juliol de 1970) és una esportista catalana, que va competir en taekwondo, guanyadora de dues medalles en el Campionat Mundial de Taekwondo en els anys 1987 i 1991, i dues medalles en el Campionat Europeu de Taekwondo en els anys 1988 i 1992.

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1987 | Barcelona | 02 | –51 kg |
| 1991 | Atenes ( Grècia) Grècia | 03 | –55 kg |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1988 | Ankara ( Turquia) Turquia | 03 | –51 kg |
| 1992 | València | 02 | –55 kg |

## Referències

* ↑ Josefina López
# Masahiro Endo

Masahiro Endo (Tòquio, Japó, 15 d'agost de 1970) és un futbolista japonès retirat que va disputar vuit partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Elliott Quow

Elliott Quow (nascut el 3 de març de 1962) és un atleta estatunidenc retirat.
# Le Lieu

Le Lieu és un municipi de Suïssa del cantó de Vaud, està situat al districte del Jura-Nord vaudois.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Can Cabo

Can Cabo és una casa de Súria (Bages) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici situat a la vora de la carretera en direcció a Manresa. Es tracta d'un edifici de quatre altures, planta baixa, dos pisos i golfes. La façana principal es presenta arrebossada tot i que els murs són de maçoneria. Destaca per ser una construcció sòbria i per la simetria de les obertures allindanades de proporció vertical, només alterades per les obertures mixtilínies de les golfes. El ràfec de pedra presenta una decoració d'escacs.

## Història

El 21 de juliol de 1900, Ramon Perarnau i Solans va comprar a Josep Lladó i Arpa una peça de terra d'unes 3 ha on hi havia una casa en construcció.

## Referències

* 1 2 «Can Cabo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2018].
# Tolzó

Tolzó fou un poble, més tard un grup de bordes del terme municipal de Soriguera, a la comarca del Pallars Sobirà. Pertanyia a l'antic municipi d'Estac. Actualment és un despoblat, amb part de les edificacions en ruïnes.
Està situat en el sector més occidental del terme, a la dreta de la Noguera Pallaresa i prop del límit amb el terme municipal de Baix Pallars, al nord de la Serra de la Bona Mossa, en el vessant oriental de la Coma de Tor.

## Etimologia

Joan Coromines relaciona Tolzó amb Toluges i altres topònims afins. Es tracta d'un Toloso cèltic, d'origen, per tant, indoeuropeu, amb afinitats amb diverses arrels gregues com les que donen Tolba, Tolosa, Toló i, potser, fins i tot Toledo, segons l'eminent filòleg.

## Referències

* ↑ Coromines 1996.

## Bibliografia

* Coromines, Joan. «Toluges i els noms afins Tolustre, Tolba i altres». A: Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. VII. Sal-Ve. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona "La Caixa", 1997. ISBN 84-7256-854-7.

## Enllaços externs

* Tolzó en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya