OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Espiral sinusoïdal

En geometria, les espirals sinusoidals són una família de corbes definides per l'equació en coordenades polars
    $r^{n}=a^{n}\cos(n\theta )\,$
on a és una constant diferent de zero i n és un nombre racional diferent de 0. Amb una rotació entorn de l'origen, també es pot escriure
    $r^{n}=a^{n}\sin(n\theta ).\,$
El terme "espiral" és enganyós, perquè no són de fet espirals, i sovint tenen una forma similar a una flor. Moltes corbes conegudes són espirals sinusoidals incloent-hi:
* Recta ( n = −1)
* Circumferència (n = 1)
* Hipèrbola equilàtera ( n = −2)
* Paràbola (n = −1/2)
* Cardioide (n = 1/2)
* Lemniscata De Bernoulli (n = 2)
* Cúbica de Tschirnhaus (n = −1/3)
Aquestes corbes varen ser estudiades per primera vegada per Colin Maclaurin.

## Equacions

Derivant
    $r^{n}=a^{n}\cos(n\theta )\,$
i eliminant a s'obté una equació diferencial en r i θ:
    ${\frac {dr}{d\theta }}\cos n\theta +r\sin n\theta =0$.
Llavors
    $\left({\frac {dr}{ds}},\ r{\frac {d\theta }{ds}}\right)\cos n\theta {\frac {ds}{d\theta }}=\left(-r\sin n\theta ,\ r\cos n\theta \right)=r\left(-\sin n\theta ,\ \cos n\theta \right)$
que implica que l'angle tangencial polar és
    $\psi =n\theta \pm \pi /2$
i així l'angle tangencial és
    $\varphi =(n+1)\theta \pm \pi /2$.
(Aquí el signe és positiu si $r$ i $\cos n\theta$ tenen el mateix signe i negatiu altrament.)
El vector unitari tangent
    $\left({\frac {dr}{ds}},\ r{\frac {d\theta }{ds}}\right)$,
té longitud u, per tant comparant la magnitud dels vectors a cada costat de l'equació de dalt dona
    ${\frac {ds}{d\theta }}=r\cos ^{-1}n\theta =a\cos ^{-1+{\tfrac {1}{n}}}n\theta$.
En particular, la llargada d'un bucle únic quan $n>0$ és:
    $a\int _{-{\tfrac {\pi }{2n}}}^{\tfrac {\pi }{2n}}\cos ^{-1+{\tfrac {1}{n}}}n\theta \ d\theta$
La curvatura ve donada per
    ${\frac {d\varphi }{ds}}=(n+1){\frac {d\theta }{ds}}={\frac {n+1}{a}}\cos ^{1-{\tfrac {1}{n}}}n\theta$.

## Propietats

La corba inversa d'una espiral sinusoidal respecte a una circumferència amb centre a l'origen és una altra espiral sinusoidal el valor de n de la qual és el negatiu del valor n de la corba original. Per exemple, la inversa de la lemniscata de Bernoulli és una hipèrbole.
L'isoptica, la podaria i la podaria negativa d'una espiral sinusoidal són espirals sinusoidals diferents.
El camí que segueix una partícula sotmesa a una força central proporcional a una potència de r és una espiral sinusoidal.
Quan n és un enter, i es tracen n punts a intervals regulars sobre una circumferència de radi a, llavors el conjunt de punts tals que la mitjana geomètrica de les distàncies del punt fins als n punts sigui 1 és una espiral sinusoidal. En aquest cas l'espiral sinusoidal és una lemniscata polinòmica

## Referències

* Yates, R. C.: A Handbook on Curves and Their Properties, J. W. Edwards (1952), "Spiral" p. 213–214
* "Sinusoidal spiral" a www.2dcurves.com
* "Sinusoidal Spirals" a The MacTutor History of MathematicsArxivat 2012-04-07 a Wayback Machine.
* "Spirale Sinusoïdale" a Encyclopédie des Formes Mathématiques Remarquables
* Weisstein, Eric W., «Sinusoidal Spiral» a MathWorld (en anglès).
# Francesc Pregona Ferrer

Francesc Pregona Ferrer (Granollers, nascut cap al 1932) fou un antic jugador català d'handbol a onze i handbol a set.
Començà a jugar a un club de Granollers anomenat Els Catalans, passant a continuació a defensar els colors del BM Granollers, on destacà com a gran golejador i amb gran potència de llançament. Jugava de defensa central.

## Palmarès

* Handbol a 11
** 2 Campionat d'Espanya d'handbol a onze: 1955-56 i 1958-59
** 2 Campionat de Catalunya d'handbol a onze: 1955-56 i 1958-59
* Handbol a 7
** 6 Lligues espanyoles: 1955-56, 1956-57, 1957-58, 1958-59, 1960-61 i 1961-62
** 1 Copa espanyola: 1957-58

## Referències

* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1961/01/12/pagina-2/649450/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1961/01/12/pagina-4/631047/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1961/01/12/pagina-4/630630/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1961/01/12/pagina-3/657658/pdf.html

## Bibliografia

* L'handbol a onze català. Història-memòria d'un esport de vida curta. Lluís Miracle. Barcelona. Argos-Vergara. 1982. Ref 2.88128
# Tinamú menut

El tinamú menut (Nothura minor) és una espècie d'ocell de la família dels tinàmids (Tinamidae) que viu en zones de praderies i matolls del sud-est del Brasil.
# Estació de Concha Espina

Mapa Metro Línia 9 :
Concha Espina és una estació de Metro de Madrid que serveix la línia 9. Va ser inaugurada el 3 de juny de 1983.
Metro de Madrid :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Mirasierra | Colombia | | Cruz del Rayo | Puerta de Arganda Arganda del Rey |
# Marquette (Kansas)

Marquette és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 542 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marquette tenia 542 habitants, 243 habitatges, i 157 famílies. La densitat de població era de 581,3 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,1% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.938 $ i la renda mediana per família de 44.531 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.000 $ mentre que les dones 20.208 $. La renda per capita de la població era de 17.965 $. Entorn del 3,8% de les famílies i el 5,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Marquette». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marquette». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Leona di Marco

Leona di Marco (Utica (Nova York) 1927, 2022) fou una directora d'escena i instructora de teatre.
Llicenciada en Lletres per la Flora Stone Matger College (Cleveland, Ohio) i diplomada en teatre per la High School d'Utica ha exercit com a professora d'arts escèniques a la Western Reserve University, la Bruford School of Drama, la Universitat de Maryland i la Universitat de Londres. Ha realitzat cursos amb gent de reconegut prestigi com la ballarina Marta Graham, el director i actor Max Reinhardt, el promotor teatral Basil Dean, Henry Kurth o Charlotte Chopenny entre d'altres.
El 1962 es traslladà a Anglaterra, juntament amb el seu marit, l'actor poeta i dramaturg Harry Tierney. Allà va fundar i dirigir el Holland Park Theatre de Londres (1962-1969), a més de treballar com a productora executiva d'Eurofilms, al Pinewood Studios de Londres (1974-1976). El 1978 va retornar als Estats Units, on va treballar dues temporades amb Tennessee Williams al Fine Arts Center Key West de Florida (1978-1980).El 1982 va establir la seva residència a Banyalbufar, Mallorca, localitat on va dirigir alguns muntatges infantils. Posteriorment va col·laborar en la formació d'actors del grup Trip-Trup Teatre, que més tard es convertiria amb Estudi Zero, companyia de la cual va ser co-fundadora i directoria artística d'alguns dels seus muntatges teatrals entre el 1984 i el 1994. A principis dels anys 90 va contribuir a la creació de l'Escola d'Arts Escèniques del Teatre Sans, per a la qual va dirigir alguns dels seus muntatges.
El 1994 va fundar el Centre Dramàtic di Marco, escola de referència a l'illa i cuna de moltes generacions posteriors d'actors i professionals del teatre com Bartomeu Homar, Aina de Cos, Joan Yago, Agnès Llobet o Júlia Truyol. A principis dels 2000, va impulsar el Festival Internacional de teatre de Teresetes de Mallorca, juntament amb altres companyies de teatre de l'illa. Fou distingida al Memorial Llorenç Moyà per la seva direcció de La cantant calba (1986) i al XVI Festival de Teatro de Oriente (Caracas, Veneçuela) per la direcció de Zero '92 Magazine (1991). L'any 2007 va ser guardonada amb el premi Jeckyll, concedit per l'Associació d'Actors i Actrius de les Illes Balears per 'la seva tasca infatigable en el camp pedagògic i docent'. El 2008 va retornar a la seva Nova York natal.

## Referències

* 1 2 3 Palma, c mulet. «Leona di Marco se despide del teatro mallorquín» (en castellà), 06-09-2008. [Consulta: 4 març 2021].
* 1 2 3 4 5 6 Diccionari del teatre a les Illes Balears. 1. ed. Palma: Lleonard Muntaner, Editor, 2003-. ISBN 84-95360-71-3.
* ↑ «ENTREVISTA A AGNÈS LLOBET». [Consulta: 5 març 2021].
* ↑ Vallés, M. Elena. «Júlia Truyol: "Con La Calórica llevamos diez años, recibimos premios, pero no accedemos a los grandes teatros"» (en castellà), 26-03-2019. [Consulta: 5 març 2021].
* ↑ «Els actors illencs reten homenatge a Leona Di Marco i a Aina Segura», 02-05-2007. [Consulta: 4 març 2021].
# Calliophis

Calliophis és un gènere de serps de la família Elapidae, distribuïdes per la regió indomalaia.

## Taxonomia

Hi ha 11 espècies de Calliophis:
* Calliophis beddomei Smith, 1943
* Calliophis bibroni (Jan, 1858)
* Calliophis bivirgata (Boie, 1827)
* Calliophis castoe Smith, Ogale, Deepak & Giri, 2012
* Calliophis gracilis Gray, 1835
* Calliophis haematoetron Smith, Manamendra-Arachchi & Somaweera, 2008
* Calliophis intestinalis (Laurenti, 1768)
* Calliophis maculiceps (Günther, 1858)
* Calliophis melanurus (Shaw, 1802)
* Calliophis nigrescens (Günther, 1862)
* Calliophis salitan Brown, Smart, Leviton & Smith, 2018

## Referències

* ↑ Reptile Database
# Teutrone

Teutrone (en grec antic Τευθρώνη) és el nom d'una antiga ciutat de Lacònia situada a la part occidental del Golf de Lacònia a uns 150 estadis del Cap Matapan.
Es deia que l'havia fundat un atenenc anomenat Teutres (Τεύθρας). A la ciutat es venerava especialment a Àrtemis Issoria, i tenia una font anomenada Naia, segons Pausànias. També diu que a la seva època formava part de l'Eleutero-Lacònia, una agrupació de ciutats espartanes lliures fundada per August. En parla també Claudi Ptolemeu.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1688. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smith, William (ed.). «Teuthrone». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 desembre 2020].
# Estadi Mario Alberto Kempes

L'Estadi Mario Alberto Kempes, anteriorment conegut com Estadi Olímpic de Córdoba i popularment com Estadi Chateau Carreras, és un estadi de futbol i atletisme de la ciutat de Córdoba, a l'Argentina. Hi juga com a local el club Talleres i de forma puntual Belgrano, Instituto i Racing. Té una capacitat per a 57.000 espectadors.
Va ser inaugurat l'any 1978 i va ser seu de la Copa del Món de Futbol de 1978.
L'any 2010 se li posa el nom del futbolista local Mario Alberto Kempes.

## Referències

* 1 2 3 Estadio Mario Kempes on Córdoba Turismo
* ↑ Estadio Mario Kempes Arxivat 2022-02-17 a Wayback Machine. on Córdoba Cultura
* ↑ «World Cup 1978». rsssf.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ El contexto político y económico en el mundo en junio del 78 on Clarín, 25 Jun 2008
* ↑ "Las mejores anécdotas del Mundial de Argentina 1978 on Colgados por el fútbol
* ↑ LOS 12 ESCANDALOS MAS FAMOSOS DE LAS COPAS DEL MUNDO by Alejandro Mayorga on Mundo Soccer
* ↑ El estadio se llama Kempes on ESPN, 21 Oct 2010
* ↑ Un homenaje para el Matador (archived, 3 Nov 2013)
# Ferocactus

Ferocactus és un gènere de plantes que es caracteritzen per la tonalitat rosada i la punta corbada de l'espina inferior del grup d'espines centrals.

## Bibliografia

* Francisco Javier Alonso de la Paz; Cactus y otras suculentas; Susaeta Ediciones, S.A.; ISBN 84-305-5687-7 (castellà)
# Marquigny

Marquigny és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 66 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Marquigny era de 66 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 40 habitatges, 33 eren l'habitatge principal de la família i 7 eren segones residències. 39 eren cases i 1 era un apartament. Dels 33 habitatges principals, 29 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Marquigny el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 12 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 38 persones, 30 eren actives i 8 eren inactives. De les 30 persones actives 28 estaven ocupades (17 homes i 11 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 8 persones inactives 2 estaven jubilades i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Marquigny hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Marquigny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Marquigny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Leimacomys buettneri

Leimacomys buettneri és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a l'oest de Togo i, probablement, Ghana. Se sap molt poca cosa sobre el seu hàbitat i la seva història natural, car no se n'ha trobat cap exemplar des de finals del segle xix. Probablement es tracta d'un animal parcialment insectívor. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.
L'espècie fou anomenada en honor del col·leccionista alemany Oscar Alexander Richard Büttner.

## Referències

* ↑ Van der Straeten, E. Leimacomys buettneri. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 25 maig 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 63. ISBN 978-0801893049.
# Francisco Javier Girón González-Torre

Francisco Javier Girón González-Torre (Santander, 23 de juliol de 1945) és un matemàtic espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.
Es doctorà en Ciències Matemàtiques, especialitat d'Estadística, per la Universitat Complutense de Madrid. Inicialment treballà a la Universitat de Màlaga, primer com a professor agregat i després com a catedràtic d'estadística matemàtica i càlcul de probabilitats. Ha estat Honorary Research Fellow a l'University College de Londres.
És acadèmic de número de l'Academia Malagueña de Ciencias i corresponent de l'Academia de Ciencias de Granada. El 1990 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals i va ingressar el 1991 amb el discurs Conceptos y técnicas de l'estadística bayesiana: Comentarios sobre su estado actual. Ha estat Vocal del Consell Andalús d'Estadística i, actualment, és membre del Consell Superior d'Estadística.

## Publicacions

* S-Juegos generalizados (1975)
* Sobre la dualidad de dos criterios de decisión (1975)
* Una caracterización conjunta de la probabilidad subjetiva y de la utilidad (1985)
* El problema de selección de la cartera cuando las rentas tienen distribuciones estables (Ríos y Girón, (1975)
* Caracterización axiomática de la regla de Bayes y la probabilidad subjetiva (1977)
* Probabilidad y utilidad: conceptos duales de la Teoría de la Decisión (1979)
* Quasi-Bayesian behaviour: a more realistic approach to decision making? (Ríos y Girón, 1980)
* Sobre la existencia de soluciones no dominadas (Criado, Girón y Ríos, 1982)
* Sur la loi de Cromwell de Lindley (Girón, Imlahi y Ríos, 1982)
* Compatibilidad del método de DeGroot para llegar a un consenso con la fórmula de Bayes (Caro, Domínguez y Girón, 1984)
* Una alternativa Bayesiana a los contrastes de la bondad del ajuste (Girón y Martínez M.L., 1985)
* A Bayesian approach to cluster analysis (Ezzerg, Girón e Imlahi, 1988)
* El concepto de probabilidad (1989)
* Mixturas de distribuciones normales Relación de Académicos: numerarios (medalla núm.39) con aplicaciones a problemas estadísticos complejos (1989)
* Inferencia bayesiana en mixturas; métodos aproximados (1991)
* Una familia de distribuciones conjugadas para un proceso (Caro, Domínguez y Girón, 1991)

## Referències

* ↑ Web de la Universitat de Màlaga
* ↑ Biografia Arxivat 2016-05-06 a Wayback Machine. al web de la RAC

## Enllaços externs

* Francisco Javier Girón González-Torre a documat
* Articles de Francisco Javier Girón a El País
# Letóxitsi

Letóxitsi (en rus: Летошицы) és un poble de l'óblast de Leningrad, a Rússia, que el 2017 tenia 77 habitants.
# Callirrhoe

Callirrhoe fou un lloc d'aigües termals a l'est del Jordà no lluny de la mar Morta, on Herodes el Gran va anar per curar-se d'una malaltia, per consell mèdic. Les aigües arriben fins a la mar Morta i són calentes i adequades per les cures.
# Estació de Bakú

L'Estació de Bakú (àzeri: Bakı Dəmiryol Stansiyası), anteriorment coneguda com a Bakú-I, és la principal estació de ferrocarril de Bakú, capital de l'Azerbaidjan. L'estació va ser construïda en 1880 amb la construcció de la línia ferroviària Bakú-Sabunçu-Surakhani i estava destinada al transport de passatgers. El primer edifici de l'estació (anomenat Tbilisi) va ser construït en la inauguració del ferrocarril Bakú-Tbilisi, la segona (Sabunçu) per a la construcció de la via fèrria electrificada Bakú-Sabunçu-Surakhani.

## Serveis

| Núm. tren | Direcció | Núm. tren | Direcció |
| 37 | Bakú — Tbilisi | 38 | Tbilisi — Bakú |
| 55 | Bakú — Moscou | 56 | Moscou — Bakú |
| 95 | Bakú — Moscou | 96 | Moscou — Bakú |
| 369 | Bakú — Khàrkiv | 370 | Khàrkiv — Bakú |
| 373 | Bakú — Tiumén | 374 | Tiumén — Bakú |
| 391 | Bakú — Rostov del Don | 392 | Rostov del Don — Bakú |

## Referències

* ↑ «Стальной магистрали Азербайджана 100 лет» З. А. Зейналов, Баку, 1980 (rus)
* ↑ Железнодорожные станции СССР. Справочник. — М.: Транспорт, 1981 (rus)
# Francisco León de la Barra

Francisco León de la Barra Quijano (Querétaro, 16 de juny de 1863 - Biarritz, França, 23 de setembre de 1939) fou president interí de Mèxic del 26 de maig al 6 de novembre de 1911.
Francisco León va ser advocat i delegat al segon Congrés Panamericà de 1901 a 1902, també va ser diputat al Congrés de la Unión, ambaixador de Mèxic en diferents països d'Amèrica i Europa durant el govern de Porfirio Díaz, però després de les renúncies del president Porfirio Díaz i del vicepresident Ramón Corral, Francisco León va assumir la presidència de Mèxic amb l'encomana de convocar a noves eleccions, ja que el seu govern havia de garantir la transició entre la dictadura deposada de Porfirio Díaz i un nou règim, no obstant això, mitjançant intrigues i d'alguns revolucionaris prominents en el seu gabinet, va assolir la divisió interna dels seguidors de Francisco I. Madero, així mateix, en emprendre una feroç campanya contra les tropes d'Emiliano Zapata, Francisco León va poder separar les relacions entre les tropes d'Emiliano Zapata i Francisco I. Madero. Temps després, Francisco León va deixar la presidència i va emigrar a Itàlia. I entre les seves activitats destacades, ell també va ser president dels tribunals mixts d'arbitratge creats pels tractats de pau que van donar fi a la Primera Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ Biblioteca Digital UANL, Nuevo León, México, 1933 (castellà)
* ↑ Instituto Nacional de Estudios Históricos de México, San Ángel, México, D.F (INEHRM) (castellà)
* ↑ Gobernates de México, Panorama Editorial, 1985 (castellà)
* ↑ Gobernates de México, Editorial Universo, México, 1988 (castellà)
* ↑ Diccionario Porrúa de Historia, Biografía y Geografía de México, Porrúa, México, 1971 (castellà)
* ↑ Resumen Histórico de los Gobernanes de México, Escorpio, S.A. de C.V., México, 1989 (castellà)
# Matílica

Matílica (Matilica) fou una ciutat de l'Úmbria, als Apenins prop de la frontera amb el Picè. El Liber Coloniarum l'inclou entre les Civitates Piceni.
A l'època cristiana fou seu d'un bisbe de la província anomenada llavors Picenum Suburbicarium. La moderna ciutat conserva el mateix nom.

## Referències

* ↑ Bunbury, Edward Herbert. «Mati'lica». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
* ↑ «Pliny the Elder, The Natural History, BOOK III. AN ACCOUNT OF COUNTRIES, NATIONS, SEAS, TOWNS, HAVENS, MOUNTAINS, RIVERS, DISTANCES, AND PEOPLES WHO NOW EXIST OR FORMERLY EXISTED., CHAP. 19. (14.)—THE SIXTH REGION OF ITALY.». [Consulta: 7 juny 2024].
# Llengua massa

El massa (o massana) és una llengua txadiana pertanyent a la subdivisió de les llengües masses parlada per uns 110.000 individus a la prefectura Maio-Kebbi (al sud-est del Txad) i al voltant de 100.000 al sud-est de la divisió Maio-Danai (nord de Camerun). El diasistema massa comprèn un nombre de dialectes amb un alt grau d'intercomprensió: yagwa, bongor, wina (o viri), walia, domo, guizai, bugudum (o budugum), gumai i ham.