OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Karpovita

La karpovita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom en honor del professor Gennadii Alexandrovich Karpov (1938-), vulcanòleg a l'Institut de Vulcanologia de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, especialitzat en el camp de la mineralització del mercuri, l'antimoni i l'arsènic en zones de vulcanisme actiu.

## Característiques

La karpovita és un sulfat de fórmula química Tl₂VO(SO₄)₂(H₂O). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013. Cristal·litza en el sistema monoclínic.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al primer con d'escòria de l'avanç nord de la Gran erupció fissural del volcà Tolbàtxik, un volcà que es troba a l'óblast de Kamtxatka, al Districte Federal de l'Extrem Orient (Rússia), on sol trobar-se associada a altres minerals com la markhininita, l'evdokimovita, la bobjonesita, la pauflerita i la shcherbinaïta. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Karpovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 maig 2019].
# Ait Majden

Ait Majden (en àrab آيت ماجدن, Āyt Mājdan; en amazic ⴰⵢⵜ ⵎⴰⵊⴷⵏ) és una comuna rural de la província d'Azilal, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 17.572 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Diaphorocetus poucheti

Diaphorocetus poucheti és una espècie extinta de mamífers marins de la superfamília dels fiseteroïdeus, l'única del gènere Diaphorocetus. Visqué durant el Miocè i se n'han trobat fòssils a l'Argentina, a la regió de Puerto Madryn. Aquest parent proper del catxalot fou descrit el 1892 i el seu nom específic és en honor de Georges Pouchet, que estudià els cetacis, entre altres animals.

## Referències

* ↑ Moreno, F. P «Lijeros apuntes sobre dos géneros de cetáceos fósiles de la República Argentina» (en castellà). Revista del Museo de La Plata, 3, 1892, pàg. 393-400.
# Safia Zaghloul

Safia Zaghloul (àrab: صفية زغلول, Ṣafiyya Zaḡlūl), de naixement Safia Moustafa Fahmi (àrab: صفية مصطفى فهمي, Ṣafiyya Muṣṭafà Fahmī) (el Caire, 1876 - ?, 12 de gener de 1946) fou una activista feminista i política egípcia. Anomenada la «mare dels egipcis», fou una dels principals líders del partit Wafd.

## Trajectòria

Va nàixer com Safia Moustafa Fahmi en una família aristocràtica d'origen turc, al 1876. Son pare, Moustapha Fahmi Pasha fou primer ministre d'Egipte, un dels primers d'Egipte des que s'hi establí el sistema parlamentari a la primeria del s. XX. Safia Moustafa Fahmi canvià el nom de soltera pel de casada, Safia Zaghloul, quan es casà amb Saad Zaghloul, líder del Wafd, un dels partits més antics d'Egipte, que dirigí la revolució de 1919 contra l'ocupació britànica a Egipte.
Ella participà en les protestes femenines de 1919, a favor de la independència i en contra de l'Imperi britànic. Tingué un paper destacat en la vida política egípcia en portar la bandera de la revolució després que el seu marit fos exiliat a l'illa de Seychelles. També contribuí eficaçment a l'alliberament de les dones egípcies.
Al 1924, el seu espòs, Saad Zaghlul fou elegit primer ministre d'Egipte. Ella continuà la seua lluita política durant 20 anys després de la mort del marit, durant la qual el primer ministre egipci Ismail Sedqy Pasha li advertí que abandonara la seua activitat. No tingué fills, però li deien «la mare dels egipcis».
Després del desterrament del seu marit, ella feu una declaració que va llegir la seua secretària en una manifestació massiva al voltant de la seua casa.
Va morir al 1946 sent reconeguda pel seu paper en la revolució i la seua lluita pels drets de les dones a Egipte.

## Reconeixements

Un carrer del Caire porta el seu nom.

## Referències

* ↑ Lakhous, Amara. Divorce Islamic Style (en anglès). Penguin, 27 de març de 2012. ISBN 9781609458942.
* ↑ Baron, Beth.. Egypt as a woman : nationalism, gender, and politics (en anglés). University of California Press, 2005. ISBN 0520238575. OCLC 54960438.
* ↑ «Safiya Zaghloul | Women as Partners in Progress Resource Hub» (en anglés). pioneersandleaders.org. Arxivat de l'original el 2019-08-28. [Consulta: 28 agost 2019].
* ↑ Wissa, Hanna Fahmy. Assiout: the saga of an Egyptian family (en anglès). Book Guild, 2000-10.
* ↑ «This day in history: Mother of Egyptians Safeya Zaghloul dies in 1946». egyptindependent.com. [Consulta: 28 agost 2019].
* ↑ White, Patrick. Flaws In The Glass: A Self Portrait (en anglès). Random House, 31 de juliol de 2013. ISBN 9781448189878.
# Hésingue

Hésingue (en alsacià Häsige) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 2.265 habitants. Limita al nord-eost amb Bartenheim i Blotzheim, al nord amb Rosenau, al nord-est amb Saint-Louis i Huningue, a l'oest amb Attenschwiller, al sud-oest amb Buschwiller, al sud amb Hégenheim i al sud-est amb Basilea.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.438 | 1.499 | 1.657 | 1.632 | 1.713 | 1.921 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1953-1965 | Henri Kuntzelmann | |
| 1965-1971 | Paul Riss | |
| 1971-1975 | Alfred Kuntzelmann | |
| 1975-2014 | Roland Igersheim | UMP |
| 2014-2020 | Gaston Latscha | |

## Agermanaments

* Granada
# La Pobla de Fontova

La Pobla de Fontova (La Puebla de Fantova, en castellà) és una vila del municipi de Graus, a la comarca la Ribagorça, a l'Aragó, situat a una vall prop de Ballestar i es troba a 700 metres sobre el nivell del mar.
Abans del 1960 formava un municipi propi amb els llogarets de Fontova i Centenera. Actualment té 153 habitants (cens del 2009).
Al seu terme es troba el castell de Fontova, construït al segle x.

## Referències

* 1 2 «La Pobla de Fontova». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, La Puebla de Fantova». Arxivat de l'original el 2016-06-07. [Consulta: 10 setembre 2016].
* ↑ «La Pobla de Fontova». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Web de la Pobla de Fantova (castellà)
* El castell de la Pobla de Fantova (castellà)
# Ait Mimoune

Ait Mimoune (en àrab آيت ميمون, Āyt Mīmūn; en amazic ⴰⵢⵜ ⵎⵉⵎⵓⵏ) és una comuna rural de la província de Khémisset, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.486 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Districte de Revúca

El districte de Revúca - (eslovac) Okres Revúca - és un dels 79 districtes d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. Té una superfície de 730,26 km², i el 2013 tenia 40.237 habitants. La capital és Revúca.

## Llista de municipis
### Ciutats

* Revúca
* Jelšava
* Tornaľa

### Pobles

Držkovce | Gemer | Gemerská Ves | Gemerské Teplice | Gemerský Sad | Hrlica | Hucín | Chvalová | Chyžné | Kameňany | Levkuška | Leváre | Licince | Lubeník | Magnezitovce | Mokrá Lúka | Muránska Dlhá Lúka | Muránska Huta | Muránska Lehota | Muránska Zdychava | Muráň | Nandraž | Otročok | Ploské | Polina | Prihradzany | Ratkovské Bystré | Ratková | Rašice | Revúcka Lehota | Rybník | Rákoš | Sirk | Skerešovo | Sása | Šivetice | Turčok | Višňové | Žiar
# Gat marsupial bronzat

El gat marsupial bronzat (Dasyurus spartacus) és una espècie de gat marsupial endèmica de Nova Guinea. Fou descobert a principis de la dècada del 1970, quan se'n recolliren cinc exemplars, però no fou descrit fins al 1987, quan el Dr. Stephen van Dyck, del Museu de Queensland, els examinà i els reconegué com a espècie distinta. Se'n sap molt poca cosa; abans es pensava que simplement era una població perifèrica de gat marsupial occidental (Dasyurus geoffroii).

## Referències

* ↑ Shuker, Karl. The Lost Ark: New and Rediscovered Animals of the 20th Century. HarperCollins Publishers, 1993, p. 91. ISBN 0-00-219943-2.
* ↑ Firestone, Karen. «Còpia arxivada». University of New South Wales. Arxivat de l'original el 2006-09-18. [Consulta: 2 febrer 2007].
Espècies vivents de dasiüromorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Família Dasyuridae, subfamília Dasyurinae :
Família Dasyuridae, subfamília Sminthopsinae :
Família Myrmecobiidae :
# Coll de la Torre

El Coll de la Torre és una collada situada a 319,7 m alt a la carena de la Serra de l'Albera que separa els termes comunal del Pertús, a la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord i municipal de la Jonquera, que pertany a l'Alt Empordà.
És és a prop i a llevant del poble del Pertús, també a llevant, i per damunt, del traçat de l'autopista en aquell lloc.

## Referències

* ↑ El Coll de la Torre en els ortofotomapes de l'IGN
# Al Plan

Al Plan (en francès Le Pla) és una comuna occitana del Donasà (Llenguadoc), situada al departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Dolmen de Boera

El Dolmen de Boera és un monument megalític de la comuna de Prada, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Està situat a Boera, a prop de l'extrem meridional del terme de Prada, a llevant del Mas de Noguerol, a la carena que separa les valls del Còrrec de la Bassa (ponent) i del Còrrec de Sant Jaume (llevant).
Fou donat a conèixer per Joan Abelanet l'any 1970.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics dels Pirineus Orientals

## Referències

* ↑ Abélanet, 2011, p. 24.
* ↑ Abélanet, 2011, p. 263-266.
* ↑ El Dolmen de Boera en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Abelanet, Jean «Une tombe néolithique: L'Arca de Calahons (Catllar, Pyrénées-Orientales)». Les civilisations néolithiques du Midi de la France. ATACINA, 5, 1970, pàg. 54-55.
* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques : dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes (en (francès)). Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Carreras Vigorós, Enric; Tarrús Galter, Josep. 181 anys de recerca megalítica a la Catalunya Nord (1832-2012). Girona: Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, n. 54, 2013.
# Rudolf Baumgartner

Rudolf Baumgartner (Zúric, 14 de setembre de 1917 - Siena, 22 de març de 2002) va ser un violinista suís, director d'orquestra i arranjador d'obres de música clàssica.
Rudolf Baumgartner va estudiar violí amb Stefi Geyer, la companya de música de cambra del qual estava al Stefi Geyer Quartet. Després va realitzar nous estudis de violí a París i Viena. Fins a 1956 va ser segon concertista al "Collegium Musicum Zurich". El 1943 es va casar amb l'escultora zuriquesa Katharina Sallenbach. El 1945 fou co-fundador de lOrquestra de Cambra de Zuric. El 1956, juntament amb Wolfgang Schneiderhan, l'assistent del qual va estar a les classes magistrals de Lucerna i Salzburg fins al 1959, va fundar el Festival d'Orquestra de Cambra de Cordes de Lucerna, del qual va ser director fins al 1998. Del 1960 al 1987 va ser director del Conservatori de Lucerna. El 1968 va ser nomenat director artístic del "Festival Internacional de Música" (avui Festival de Lucerna) (fins al 1980). El 1979 va rebre el Premi de Cultura de Suïssa Central i el 1991 va esdevenir ciutadà honorari de la ciutat de Lucerna.
També va encarregar a compositors coneguts com Peter Mieg: Així, el 1950, el Divertiment per a oboè i trio de corda o el 1978, el Triple concert en el goût italià per a violí, viola, violoncel i orquestra de corda.

## Bibliografia

* Franziska Schläpfer: Rudolf Baumgartner. Ein Musiker mit Unternehmergeist. Comenius-Verlag, Luzern 2003. ISBN 3-906970-02-7.

## Enllaços externs

* Thomas Gartmann: https://hls-dhs-dss.ch/de/articles/020544/2002-05-08/ a: Historisches Lexikon der Schweiz.
# Fundació Aspronis

La Fundació Aspronis és una entitat sense ànim de lucre dedicada a l'atenció de persones amb discapacitat intel·lectual. Duu a terme diverses activitats des del club esportiu El Vilar i les fundacions Aspronis i El Vilar.
L'entitat va començar a treballar el 3 de març del 1967 amb una aula del Joaquim Ruyra i set alumnes. A finals del 1968 va començar a elaborar un primer cens en aquell moment inexistent de persones amb discapacitat intel·lectual. El 1972 va haver de deixar els locals de l'escola Joaquim Ruïra per fer les primeres classes. Els cedeix una aula el grup Valldoritg i el curs 1973-1973 fan les primeres classes de logopèdia i psicomotricitat. L'octubre del 1971 van començar a fer un seguit de gales benèfiques per aconseguir fons per poder tirar endavant l'entitat, uns sopars que es van fer a l'Hotel Santa Marta durant diversos anys. El 1973 es van aprobar els estatuts de l'entitat.
Va rebre la Creu de Sant Jordi l'any 2019 "pel seu treball continuat i la seva reeixida tasca, al llarg de cinquanta anys, especialment a les comarques del nord del Maresme i de la Selva, a fi que les persones de totes les edats amb discapacitat intel·lectual i del desenvolupament, els col·lectius vulnerables i en risc d'exclusió social, així com llurs entorns familiars, puguin gaudir d'unes condicions òptimes de qualitat de vida, d'igualtat d'oportunitats i puguin participar com a ciutadanes de ple dret en la societat".

## Referències

* ↑ «ASPRONIS». Arxivat de l'original el 2019-04-30. [Consulta: 30 abril 2019].
* ↑ Actividad de la Asociación Los Sitios de Girona, 13 de gener del 1979
* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 29 personalitats i 15 entitats». Web oficial de la Generalitat de Catalunya, 30-04-2019. [Consulta: 30 abril 2019].
# Christian Mager

Christian Mager (Darmstadt, Hessen, 8 d'abril de 1992) és un ciclista alemany, professional des del 2011 i actualment a les files del Hrinkow Advarics Cycleang.

## Palmarès

* 2017
** Vencedor d'una etapa al Tour de Szeklerland

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Henry Fairfield Osborn

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Osborn».
Henry Fairfield Osborn (8 d'agost del 1857 – 6 de novembre del 1935) fou un geòleg, paleontòleg i eugenecista estatunidenc.

## Biografia

Nasqué a Fairfield, a l'estat de Connecticut, i estudià a la Universitat de Princeton. Fou professor d'anatomia comparada a Princeton des del 1883 fins al 1890. El 1891 esdevingué professor de biologia a la Universitat de Colúmbia, passant a ensenyar zoologia el 1896.
Fou president de l'American Museum of Natural History entre el 1908 i el 1935, període al llarg del qual acumulà una de les col·leccions de fòssils més notables del món. El seu mentor fou el paleontòleg Edward Drinker Cope. També fou un dels cofundadors de la Save-the-Redwoods-League el 1918.
Osborn dirigí diverses expedicions de cerca de fòssils al sud-oest dels Estats Units, començant amb una als estats de Colorado i Wyoming el 1877. Descrigué i donà nom a Ornitholestes el 1903, Tyrannosaurus rex el 1905, Pentaceratops el 1923, i Velociraptor el 1924. Algunes de les seves contribucions són menys cèlebres: la creença d'Osborn en la idea actualment descreditada de l'ortogènesi n'és una, i la seva promoció de l'eugènesi, l'altra.
Osborn escrigué un llibre influent, The Age of Mammals ("L'edat dels mamífers", 1910). També fou autor de The Origin and Evolution of Life' ("L'origen i l'evolució de la vida", 1916).
Fou pare del conservacionista i naturalista Henry Fairfield Osborn, Jr (15 de gener del 1887 - 16 de setembre del 1969).
# Civilització egea

La civilització egea correspon a un període de la prehistòria de Grècia que es va desenvolupar a la zona del mar Egeu. Designa un conjunt de cultures similars, com la minoica al voltant de l'illa de Creta, la micènica, a Grècia, especialment al Peloponès, o la ciclàdica, a les illes Cíclades. Era una civilització de comerciants (com ho seria la Grècia clàssica), sobretot de terrissa i obsidiana. Aquesta civilització es localitza dintre del període hel·làdic.
La gent vivia en grans cabanes circulars i estava organitzada en clans. Hi ha proves que els més poderosos tenien servents i esclaus. Aquests clans van anar avançant cap a la centralització al voltant de Cnossos, a Creta, fins que les tribus aquees van destruir la seva forma de vida (des del 1700 aC).
Alguns estudiosos responsabilitzen els Pobles de la mar de la desaparició d'aquesta cultura, que va donar lloc al que s'anomena edat fosca grega.

## Referències

* ↑ Murray, Oswyn. Historia del mundo antiguo: Grecia arcaica. Madrid: Taurus, 1988, p. 82-84. ISBN 9788430655014.
* ↑ Gorogianni, Evi (ed.). Beyond thalassocracies: understanding processes of Minoanisation and Mycenaeanisation in the Aegean. Oxford: Oxbow Books, 216, p. 128. ISBN 9781785702037.
# Acsur-Las Segovias

L'Associació per a la Cooperació en el Sud (ACSUR)-Las Segovias és una ONG d'Ajuda al Desenvolupament fundada el 1986 al nord de Nicaragua per Miguel Núñez González. És una organització ciutadana, pluralista i laica, compromesa amb una acció de transformació política i social per construir un model de desenvolupament equitatiu, sostenible i democràtic a escala global, per a dones i homes. Com a organització, es planteja contribuir al desenvolupament de la consciència crítica de la ciutadania, acompanyant processos de participació democràtica i organització social, des de la solidaritat i a través de la cooperació internacional. L'any 2006 rebé el Premi Pere Casaldàliga a la Solidaritat de mans de l'escriptor José Saramago.
ACSUR-Las Segovias executa projectes a Bolívia, Cuba, Equador, El Salvador, Guatemala, Hondures, Marroc, Nicaragua, els Territoris Palestins, Panamà, Perú i República Àrab Sahrauí Democràtica.

## Referències

* 1 2 «José Moisés Martín. Director de ACSUR-Las Segovias», 02-05-2006. [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ «ACSUR-Las Segovias presenta la primera muestra de corto social 'Otras miradas'», 17-05-2007. [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ «La ONG ACSUR Las Segovias estrena página web en 2009, 'www.acsur.org'». Europa Press, 12-01-2009. [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ «Saramago critica la "hipocresia mundial" en l'entrega del Premi Casaldàliga». CCMA, 22-04-2006. [Consulta: 29 febrer 2020].

## Bibliografia

* Chaves Ávila, Rafael; Pérez de Uralde, José Mª. La economía social y la cooperación al desarrollo: Una perspectiva internacional. València: Universitat de València, 30 juny 2015, p. 214–. ISBN 978-84-370-9811-1.
* Wolf, Maribel. Las exigencias de la sociedad civil : la responsibilidad del estado ; derechos económicos, sociales y culturales (desc) (en castellà). Icaria Editorial, 2004, p. 390–. ISBN 978-84-7426-719-8.
* Guía didáctica de educación para el desarrollo : y tú… cómo lo ves?.. Madrid: ACSUR-Las Segovias, 1998. ISBN 84-8319-036-2.
# Dolmen de Can Mina dels Torrents

El dolmen de Can Mina dels Torrents és un sepulcre megalític situat en el paratge dels Torrents, del municipi de Palafrugell (Baix Empordà). Està situat en el vessant nord del puig de Rais, en els terrenys de la finca de Can Mina dels Torrents, d'on pren el nom. Està envoltat de bosc de pins.

## Descripció

Es tracta d'un dolmen de cambra poligonal, sense corredor. La roca natural està rebaixada artificialment, de forma irregular a l'interior de la cambra. La longitud màxima a l'interior és de 2,10 m i l'amplada màxima interior és d'1,60 m. La coberta és d'una sola peça i tapa tota la cambra. No se'n conserva ni el túmul ni el cromlec.

## Referències

* ↑ Can Mina dels Torrents. Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 octubre 2012].

## Bibliografia

* TARRÚS, Josep: Dolmens i menhirs. 48 monuments megalítics del Baix Empordà, el Gironès i la Selva. Figueres. 1990
# Sant Miquel de Gallifa

Sant Miquel de Gallifa és una església romànica al veïnat de Gallifa al municipi de Sant Boi de Lluçanès (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici orientat a llevant d'una nau amb absis semicircular i coberta amb volta de canó i teula àrab a l'exterior. Les parets exteriors són llises excepte la de l'absis, que té un fris d'arcuacions llombardes. Té dues finestres a l'absis i una porta rectangular a la façana de ponent sobre la qual hi ha un campanar d'espadanya amb dos arcs.
Es distingeixen clarament tres fases constructives. La primera és de la segona meitat del segle xi, a la nau i l'absis. La segona és la del campanar d'espadanya i la tercera és la reconstrucció de la porta.

## Història

L'edifici va ser documentat com a capella rural depenent de la parròquia de Sant Boi de Lluçanès, apareix amb el nom de Vila-Seca l'any 1150. La dependència de Gallifa, mas del qual agafa el nom, es comprova en la donació de Pere de Gallifa a la seva filla Dolça, l'any 1244. Possiblement el 1686, quan el bisbe Pasqual visita la parròquia de Sant Boi, aquesta capella no tenia culte i el mateix bisbe mana enguixar-la i reparar la teulada. Devastada el 1936, fou oberta de nou al culte fa pocs anys, des que els propietaris del mas Gallifa han restaurat la capella, la masia i els voltants.

## Referències

* ↑ «Sant Miquel de Gallifa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «Sant Miquel de Gallifa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 març 2019].
# Garsa de mar de les Chatham

La garsa de mar de les Chatham (Haematopus chathamensis) és una espècie d'ocell de la família dels hematopòdids (Haematopodidae) que habita platges de les illes Chatham, al sud de Nova Zelanda.
# Ignacio Prieto

Ignacio Prieto Urrejola (23 de setembre de 1943) és un exfutbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1966.

## Referències

* ↑ «Profile at FIFA.com». Arxivat de l'original el 2014-10-18. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Soccerama 01, pp3-32
* ↑ Perfil a national-football-teams
# Civilització d'Ahar

La civilització d'Ahar fou una civilització que va existir a Mewar a l'Índia (al Rajasthan) vers el 2500 aC-1800 aC.En modernes excavacions s'ha trobat un recinte emmurallat de rajoles i fang comparable a les ciutadelles de la civilització d'Harappa o Mohenjodaro, que ocupava uns 500 metres quadrats. L'excavació és propera a Balathal a tocar d'Udaipur (Rajasthan). Aquest poble, els ahars, va viure encara a la regió fins a una data propera al 1800 aC. Eren camperols però van construir una fortalesa per causes desconegudes. Unes excavacions van posar a la llum cinc esquelets d'entre 2000 aC i 1800 aC del calcolític, cosa estranya, ja que els ahars se suposa que cremaven als seus morts mentre a Harappa se'ls enterrava. S'ha establert però que les dues cultures foren diferents encara que contemporànies i relacionades; Harappa podria haver ajudat a la civilització d'Ahar a descloure. Troballes d'aquesta cultura s'han fet a Udaipur (Rajasthan), Chittorgarh, Dungarpur, Bhilwara, Rajsamand, Bundi (ciutat), Tonk (ciutat), i Ajmer (un total de 90 excavacions). Les primeres excavacions les va fer R.C. Aggarwal, antic director d'arqueologia del Rajasthan, a la vila d'Ahar al costat d'Udaipur vers el 1955; després es va excavar a Gilund a Rajsamand. El 1994 es van fer les excavacions a Balathal; el 2000 es va excavar a Ojiyana i Bhilwara.

## Referències

* ↑ Srivastava, Vinod Chandra. History of Agriculture in India, Up to C. 1200 A.D. (en anglès). Concept Publishing Company, 2008, p.316. ISBN 8180695212.