OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# MSTelcom

MSTelcom és una empresa subsidiària del grup Sonangol, l'empresa estatal de petroli d'Angola. MSTelcom ofereix una àmplia gamma de telecomunicacions per a la indústria petroliera, així com per a clients residencials i corporatius. El seu nom prové de "Mercury Telecommunication Services SARL". El seu principal competidor és Angola Telecom.

## Operacions

* TCC El centre de la companyia és el TCC, o el Centre de telecomunicacions, ubicat a Luanda, la capital d'Angola.
* Telefonia MSTelcom proporciona una xarxa de línia fixa a tot el país amb accés internacional, cobertura local sense fils DECT i servei de satèl·lit VSAT per a clients corporatius.
* Dades L'empresa ofereix serveis corporatius transmissió de dades.
* Internet MSTelcom és usuari final proveïdor d'Internet amb clients corporatius i residencials.
* Xarxa microones La companyia proporciona mitjanes i altes xarxes corporatives d'ample de banda microones.
* Ràdio MSTelcom proporciona un sistema de comunicacions per ràdio de veu i dades nacional i internacional, una xarxa marítima VHF, una xarxa VHF aeronàutica, un repetidor de ràdio d'UHF i un sistema de ràdio trunking.

## Referències

* ↑ MSTelcom a bloomberg.com
* ↑ MSTelcom Extends Agreement with Intelsat to Expand Satellite Broadband Services in Angola Arxivat 2017-10-05 a Wayback Machine., a intelsat.com, 8 d'agost del 2014

## Enllaços externs

* MSTelcom site
# Gaspar de Cagigal y de la Vega

Gaspar de Cagigal y de la Vega (Hoz de Anero, 5 de maig de 1697 - Ciudad Rodrigo, 6 d'abril de 1755) va ser un militar castellà, capità general de Mallorca i de Castella la Nova.
Ingressà a l'exèrcit en 1711 al Regiment d'Infanteria de Cadis, i durant la Guerra de Successió Espanyola va lluitar a Extremadura, i fou ferit a Campo Mayor. En 1715 fou destinat a Ceuta i el 1719 participà en una expedició a Escòcia del pretendent jacobita. El mateix any fou ferit en l'expedició de la defensa de Ceuta de Juan Francisco de Bette y Croix.
En 1725 ascendí a tinent d'infanteria i en 1727 a capità de granaders. En 1732 fou novament ferit en l'expedició per la reconquesta d'Orà. En 1733 ascendí a comandant i lluità a la campanya de Llombardia de 1734-1735 i en la presa de Mirandola. En 1739 ascendí a tinent coronel, en 1743 a brigadier i en 1747 a mariscal de camp. En 1750 fou nomenat cavaller de l'Orde de Sant Jaume i capità general de Mallorca interí fins al 31 de gener de 1751, quan va arribar el successor José Basilio Aramburu Atorrasagasti. Després fou nomenat corregidor de Ciudad Rodrigo fins al 7 d'octubre de 1753, quan fou nomenat interinament Capità general de Castella la Vella fins a la seva mort el 6 d'abril de 1755.

## Referències

* ↑ Cagigal de la Vega, Gaspar de (1694-1755), Arxiu Històric Nacional
* ↑ Gaspar de Cagigal y de la Vega, Reial Acadèmia de la Història
# Cork Celtic FC

El Cork Celtic F.C. va ser un antic club de futbol irlandès de la ciutat de Cork.

## Història

El club disputà la lliga irlandesa entre 1951 i 1959 amb el nom d'Evergreen United. Aquest darrer any canvià el seu nom pel de Cork Celtic Football Club i continuà a la lliga fins al 1979. Fou campió irlandès el 1974, participant la següent temporada a la Copa d'Europa on foren eliminats a la segona ronda. El 1979 desaparegué. Jugava a l'estadi de Turners Cross.

## Palmarès

* Lliga irlandesa de futbol: 1
** 1973-74
* League of Ireland Shield: 1
** 1960-61
* Dublín City Cup: 1
** 1961-62
* Munster Senior Cups: 5
** 1960, 1962, 1964, 1972, 1974
* Top Four Cup: 1
** 1976

## Cork Celtic F.C. a Europa

| Temporada | Competició | Equip | Resultat |
| 1964-65 | Recopa d'Europa | Slavia Sofia | 1-3 (agr.) |
| 1974-75 | Copa d'Europa | Omonia Nicosia | abd. |
| 1974-75 | Copa d'Europa | Ararat Yerevan | 1-7 (agr.) |

## Jugadors destacats

* Alfie Hale
* Geoff Hurst
* Bobby Tambling
* George Best
* Billy McCullough
* Uwe Seeler

## Entrenadors destacats

* Bobby Tambling
* Alfie Hale

## Posicions finals a la lliga

| Temporada | Posició |
| 1978/79 | 16è |
| 1977/78 | 14è |
| 1976/77 | 9è |
| 1975/76 | 8è |
| 1974/75 | 7è |
| 1973/74 | 1r |
| 1972/73 | 12è |
| 1971/72 | 8è |
| 1970/71 | 5è |
| 1969/70 | 9è |
| 1968/69 | 11è |
| 1967/68 | 3r |
| 1966/67 | 11è |
| 1965/66 | 11è |
| 1964/65 | 8è |
| 1963/64 | 4t |
| 1962/63 | 4t |
| 1961/62 | 2n |
| 1960/61 | 4t |
| 1959/60 | 2n |

## Enllaços externs

* Article sobre Hurst, Best, Tambling i Seeler jugant pel Celtic Arxivat 2007-09-05 a Wayback Machine.
# Vincenzo Sospiri

Vincenzo Sospiri (7 d'octubre de 1966, Forli, Itàlia) fou un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.

## Carrera esportiva

Vincenzo Sospiri va debutar a la primera cursa de la temporada 1997 (la 48a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 9 de març del 1997 el G.P. d'Austràlia al circuit de Melbourne.
Va participar en una única cursa puntuable pel campionat de la F1 no aconseguint classificar-se per disputar la cursa i no assolí cap punt vàlid pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Posició | Punts |
| 1997 | Mastercard Lola F1 Team | Lola | Ford | AUS NVQ | BRA | ARG | SMR | MON | ESP | CAN | FRA | GBR | ALE | HUN | BEL | ITA | AUT | LUX | JAP | EUR | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 (0) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Enllaços externs

* Perfil a F1 Rejects Arxivat 2010-12-27 a Wayback Machine.
# Guðni Bergsson

Guðni Bergsson (Reykjavík, 21 de juliol de 1965) és un exfutbolista islandès de la dècada de 1990.
Fou 80 cops internacional amb la selecció islandesa. Fou jugador, entre d'altres, de Tottenham Hotspur FC i Bolton Wanderers FC. Ha estat president de l'Associació de Futbol d'Islàndia.

## Referències

* ↑ Iceland - Record International Players - RSSSF
* ↑ Guðni Bergsson Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ National team stats, KSI.is
* ↑ «Last-gasp Bolton stun Spurs». BBC, 24-03-2003 [Consulta: 15 setembre 2015].
* ↑ Guðni Bergsson a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Stats at soccerbase». Arxivat de l'original el 2005-05-03. [Consulta: 3 març 2019].
* ↑ «Guðni Bergsson kjörinn formaður KSÍ» (en icelandic), 11-02-2017. Arxivat de l'original el 12 de juliol 2017. [Consulta: 23 febrer 2017].
# Macrocilix

Macrocilix és un gènere de papallones nocturnes de la subfamília Drepaninae.

## Taxonomia

* Macrocilix maia (Leech, 1888)
* Macrocilix mysticata (Walker, [1863])
* Macrocilix nongloba H.F. Chu & L.Y. Wang, 1988
* Macrocilix ophrysa H.F. Chu & L.Y. Wang, 1988
* Macrocilix trinotata H.F. Chu & L.Y. Wang, 1988

## Referències

* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; et al. «Macrocilix» (en anglès). The Global Lepidoptera Names Index [Natural History Museum], 2003.

## Bibliografia

* Chu, H.F.; Wang, L.Y. «On the Chinese Drepaninae (Lepidoptera: Drepanidae) genera Auzata Walker, 1862 and Macrocilix Butler, 1886.» (en anglès). Acta Entomologica Sinica 31(4), 1988, pàg. 414-422.
# Lluita als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - Pes lleuger

Lluita als Jocs Olímpics d'Estiu de 1904 :
| Lluita lliure |||
| Pes minimosca | homes |
| Pes mosca | homes |
| Pes gall | homes |
| Pes ploma | homes |
| Pes lleuger | homes |
| Pes wèlter | homes |
| Pes pesant | homes |
| < 1896 1908 > |||
El pes lleuger fou el tercer pes més pesat en les proves de lluita lliure que es disputaren als Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904.
La prova es va disputar el 14 i 15 d'octubre de 1904. Hi van prendre part deu participants, tots ells estatunidencs. Els lluitadors que participaven en aquesta categoria havien de pesar menys de 65,8 quilograms.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Otto Roehm | Rudolph Tesing | Albert Zirkel |

## Resultats

| Vuitens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Final | Final |
| Otto Roehm | G (pts?) | | | | | | |
| Frederick Koenig | P | | | | | | |
| Frederick Koenig | P | Otto Roehm | G (11'51") | | | | |
| | | Fred Hussman | P | | | | |
| Fred Hussman | G (pts) | Fred Hussman | P | | | | |
| Jerry Winholtz | P | | | | | | |
| Jerry Winholtz | P | | | Otto Roehm | G (pts?) | | |
| | | | | Albert Zirkel | P | | |
| Albert Zirkel | G | | | Albert Zirkel | P | | |
| lliura | | | | | | | |
| lliura | | Albert Zirkel | G (4'10") | | | | |
| | | Charles Haberkorn | P | | | | |
| Charles Haberkorn | G | Charles Haberkorn | P | | | | |
| lliura | | | | | | | |
| lliura | | | | | | Otto Roehm | G (pts) |
| | | | | | | Rudolph Tesing | P |
| Rudolph Wolken | G | | | | | Rudolph Tesing | P |
| lliura | | | | | | | |
| lliura | | Rudolph Wolken | P | | | | |
| | | Rudolph Tesing | G (pts) | | | | |
| Rudolph Tesing | G | Rudolph Tesing | G (pts) | | | | |
| lliura | | | | | | | |
| lliura | | | | Rudolph Tesing | G (pts) | | |
| | | | | William Hennessy | P |
| William Hennessy | G | | | William Hennessy | P |
| lliura | | | | | |
| lliura | | William Hennessy | G (pts) | | |
| | | Charles Eng | P | | |
| Charles Eng | G | Charles Eng | P | | |
| lliura | | | | | |
G: Guanya P: Perd

## Referències

* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 2011-07-19. [Consulta: 23 agost 2012].
* «Wrestling at the 1904 St. Louis Summer Games: Men's Lightweight, Freestyle» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2014-10-17. [Consulta: 24 agost 2012].
# Moulins-sur-Allier

Moulins o Moulins-sur-Allier és una ciutat de França i capital del departament de l'Alier, i del districte homònim a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. La ciutat és a la riba del riu Alier. Moulins és l'antiga capital de la regió històrica del Borbonès. És a la part septentrional del Borbonès que era de llengua d'oïl. La ciutat allotja la seu del Bisbat de Moulins.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 |
| 21.774 | 22.799 | 21.892 | 20.599 | 19 094 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Data d'elecció | Nom | Partit |
| 1923 | Hippolyte Blanc | |
| 1925 | René Boudet | SFIO |
| 1944 | Jean Dufloux (provisional) | |
| 1945 | Henri Grosmolard | CNR |
| 1946 | Maurice Tinland | |
| 1959 | Jacques Pligot | |
| 1971 | Hector Rolland | RPR |
| 1989 | Paul Chauvat | |
| juny 1995 | Pierre-André Périssol | RPR, UMP, LR |

## Nadius il·lustres

* Claude Louis Hector de Villars (1653-1734), mariscal de França
* James Fitz-James Stuart (1670-1734), militar i aristòcrata anglès
* Jaques Auguste Delaire (1796-1864), advocat i compositor
* Théodore de Banville (1823-1891), poeta

## Notes

* ↑ Nicolás María Serrano, Diccionario universal de la lengua castellana, Biblioteca universal ilustrada, 1878, p. 884 (castellà)
* ↑ Adrien Guibert, Dictionnaire géographique et statistique: rédigé sur un plan entièrement nouveau, J. Renouard, 1855 p. 1242 (francès)
* ↑ «Moulins-sur-Allier». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Pàgina del municipi (francès)
* Turisme local (francès)
# Volta al País Basc 1973

La Volta al País Basc 1973 fou la 13a edició de la Volta al País Basc. La cursa es disputà en cinc etapes, una d'elles dividida en dos sectors, entre el 9 i el 13 d'abril de 1973 i un total de 824 km. Amb tot, una intensa nevada impedí la disputa de la segona etapa, la reina de la present edició, ja que la neu impedí el pas dels llevaneus pel port d'Urkiola.
El vencedor final fou l'espanyol Luis Ocaña, que d'aquesta manera aconseguia la seva segona victòria en aquesta cursa, després de l'aconseguida el 1971. L'acompanyaren al podi els també espanyols J.A.González Linares, vencedor de l'anterior edició i Domingo Perurena. Perurena s'imposà en la classificació per punts, mentre Pedro Torres fou el millor en la muntanya i el Kas el millor equip.

## Equips participants

En aquesta edició únicament van participar-hi 3 equips espanyols, Kas, La Casera i Monteverde, més el francès del Bic i el portuguès del Coelima, amb un total de 48 participants, dels quals 37 finalitzaren la cursa.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor de l'Etapa | Líder de la general |
| 1ª | 9 d'abril | Eibar - Durango | 163 | Julián Cuevas (ESP) | Julián Cuevas (ESP) |
| 2ª | 10 d'abril | Durango - Mungia | 185 | Suspesa | Julián Cuevas (ESP) |
| 3ª | 11 d'abril | Vitòria - Pamplona | 152 | Domingo Perurena (ESP) | Domingo Perurena (ESP) |
| 4ª A | 12 d'abril | Pamplona - Lekunberri | 110 | Javier Elorriaga (ESP) | Domingo Perurena (ESP) |
| 4ª B | 12 d'abril | Lekunberri - Tolosa | 33 | Luis Ocaña (ESP) | Luis Ocaña (ESP) |
| 5ª | 13 d'abril | Tolosa - Eibar | 181 | Domingo Perurena (ESP) | Luis Ocaña (ESP) |

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1. | Luis Ocaña (ESP) | Bic | 17h 46' 21" |
| 2. | José Antonio González Linares (ESP) | Kas | + 40" |
| 3. | Domingo Perurena (ESP) | Kas | + 1' 43" |
| 4. | Josep Pesarrodona (ESP) | Kas | + 3' 38" |
| 5. | Jesús Manzaneque (ESP) | La Casera | + 4' 21" |
| 6. | Juan Zurano (ESP) | La Casera | + 4' 50" |
| 7. | Ventura Díaz (ESP) | Monteverde | + 5' 16" |
| 8. | Julián Cuevas (ESP) | La Casera | + 5' 55" |
| 9. | José Luis Uribezubia (ESP) | Kas | + 6' 22" |
| 10. | Gonzalo Aja (ESP) | Kas | + 6' 26" |

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Se suspendió la «etapa reina» y se duda pueda disputarse hoy la tercera etapa». El Mundo Deportivo, 11-04-1973, p. 20 [Consulta: 22 gener 2015].
* 1 2 «Ocaña, irresistible, nuevo líder en Tolosa». El Mundo Deportivo, 14-04-1973, p. 1, 19 [Consulta: 22 gener 2015].
* ↑ Resultats a sitiodeciclismo.net
* ↑ Resultats a cyclebase.nl
* ↑ «Perurena, vencedor en Plamplona, nuevo líder». El Mundo Deportivo, 12-04-1973, p. 21 [Consulta: 22 gener 2015].
* ↑ «Ocaña, irresistible, nuevo líder en Tolosa». El Mundo Deportivo, 13-04-1973, p. 21 [Consulta: 22 gener 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Himnes reials sumeris

Els himnes reials sumeris van constituir un gènere literari sumeri. A l'origen narraven les gestes bèl·liques de major importància dels reis d'Ur en època del renaixement sumeri, a la fi del III mil·lenni aC., arribant a ser el gènere per excel·lència de l'Estat.
Exaltaven també els papers religiós i cerimonial de la reialesa i els alts càrrecs sacerdotals, i reforçaven la idea que el rei era l'intermediari directe entre els déus i el poble. Els himnes reials van ser especialment populars durant el regnat de Xulgi.
A Ur van existir dos subgèneres. Uns himnes es dirigien al rei, beneint la seva vida. Uns altres, molt més complexos, es van redactar de manera que el propi rei havia de llegir-los. Probablement tots s'acompanyaven amb música i es recitaven o cantaven en la cort durant les celebracions i les festes. Estaven escrits en sumeri, l'idioma oficial de l'administració i la llengua franca dels intel·lectuals. No obstant això, el sumeri ja havia estat oblidat pel poble, per la qual cosa potser els himnes reials van ser un intent de distanciar d'ell a les elits. Quan els himnes es dedicaven als déus, acabaven amb l'observació tigi, indicant que havien d'acompanyar-se amb música de timbals. Quan es dedicaven a reis ho feien amb zami, que significava música d'arpa i lira.
Més tard, probablement els himnes van buscar la legitimitat de les dinasties sorgides a Isin i Larsa després del desmembrament del protoimperi d'Ur. En haver-se extingit el poder de la tercera dinastia d'Ur, que havia controlat pràcticament tota la Baixa Mesopotàmia, es va haver de recórrer a la tradició sumèria que relaciona a Enlil amb Nippur, anterior a l'Imperi accadi, quan Sumèria estava dividida en ciutats-Estat d'igual rang.
El gènere va perdre importància amb l'arribada d'Hammurabi al tron de Babilònia. Es conserva un himne real dirigit a ell i escrit en accadi i sumeri, confeccionat a exemple dels de la III dinastia d'Ur.

## Referències

* 1 2 Leick, Gwendolyn. Mesopotamia. La invención de la ciudad. Paidós, 2002, p. 167-168. ISBN 8449312752.
* ↑ Klíma, Josef. Sociedad y cultura en la antigua Mesopotamia. Akal, 1980, p. 234. ISBN 8473395174.
* ↑ Postgate, Nicholas. La Mesopotamia arcaica: sociedad y economía en el amanecer de la historia. Akal, 1999, p. 63. ISBN 8446010364.
* ↑ Blázquez, José María; Instituto Gallach. Historia universal. Vol. 1: Prehistoria y primeras culturas. Océano, 1999. ISBN 8449408296.
# Margarita Arias de Correas

Margarita Arias Cevallos (Córdoba, 22 de juliol de 1771 - ca. 1 novembre 1833), coneguda pel nom de casada Margarita Arias de Correas, va ser una matrona argentina, considerada una de les patrícies col·laboradores amb la causa independentista.
Va néixer a Córdoba el 22 de juliol de 1771, filla de Juan Arias i Rosa Cevallos. Es va casar amb José Orencio Correas Sotomayor, terratinent amb propietaris als camps de Jesús María, amb qui va tenir diversos fills, entre ells Félix i Rafael. Va ser una de les matrones argentines que el 1810 van lliurar les seves joies i altres objectes de valor per comprar armes, alhora que va treure de l'escola els seus fills i els va oferir al govern de la república com a soldats. Hom en destaca que el 9 de juliol de 1816 va acollir a casa seva a José de San Martín i altres líders independentistes, i dos anys més tard, el 1818, juntament amb altres dones cordobeses, va enviar-li una carta de suport a la seva causa. Eventualment, els seus fills van morir durant una de les guerres civils argentines contra el general Facundo Quiroga. Va morir vers l'1 de novembre, quan se'n va celebrar el funeral.

## Referències

* ↑ «Margarita Arias de Correas» (en castellà). Monetario Virtual Argentino. [Consulta: 19 setembre 2021].
* 1 2 3 Bischoff, Efraín «Dama cordobesa, admirada de San Martín». La Voz, 2005.
* ↑ Bischoff, Efraín. San Martín en Córdoba (en castellà). Buenos Aires: Ministeri de Benestar Social, 1978, p. 137-138.
* ↑ Barreda, Rafael. Diccionario biográfico contemporáneo sudamericano... (en castellà). vol. 1. Buenos Aires: H. Lacquaniti y C.ª, 1898, p. 68.
* ↑ Páez, Adriano «Heroínas y patriotas americanas». La Revista de Buenos Aires, vol. 16, 1868, pàg. 93.
# Gu Yanwu

Gu Yanwu (en xinès tradicional: 顧炎武; en xinès simplificat: 顾炎武; en pinyin: Gù Yánwǔ; Kunshan, Jiangsu, Xina 15 de juliol de 1613 - Quwo, Shaanxi, Xina 15 de febrer de 1682). Filòsof, historiador i geògraf xinès de la transició entre les dinasties Ming i Qing, sovint considerat com el filòsof més important de la seva generació.

## Biografia

Gran viatger amb esperit enciclopèdic, considerat com un dels pares de la crítica textual moderna. Va ser un dels grans conreadors del gènere literari "biji" (quaderns de notes) que es caracteritza per ser un recull de petits texts de matèries molt diverses (notes de lectura, reflexions filosòfiques, anècdotes de viatges, escrits de ficció, etc.). Un dels "biji" més importants va ser "Rizhilu" (notes sobre els coneixements apresos dia a dia). Com a filòsof s'oposava a les especulacions abstractes dels filòsofs de les dinasties Song i Ming. També se'l considera com el pare de "l'Escola de Han" que preconitzava el retorn a l'estudi dels clàssics Han i un estudi filosòfic dels textos antics.
Va escriure sobre altres temes, com estudis sobre geografia ("Tianxia junguo libingshu"), inscripcions històriques i treballs sobre fonètica històrica, que posteriorment va seguir Dai Zhen (1724-1777) i una sèrie d'assajos (1660),"Junxian lun", crítics amb el sistema administratiu dels governs tant dels Ming com dels Qing, on proposava introduir l'esperit del sistema "fengjian" en el cos del sistema "funxian".

## Referències i notes

* ↑ «Gu Yanwu. Chinese Philosopher Arxivat 2021-01-15 a Wayback Machine.» (en anglès). [Consulta: octubre 2015].
* 1 2 3 4 Gernet, Jacques. Histoire de la Chine jusqu'en 1949 (en francès). Encyclopedia Universalis France, 2013, p. 300. ISBN 9782852299283.
* ↑ El terme biji s'ha traduït a l'anglès com "notebook" i al francès com "notes au fil du pinceau".
* ↑ Chaussende, Damien. La Chie au XVIIIe Siècle (en francès). Paris: Les belles lettres, 2013. ISBN 978-2-251-41051-7.
* 1 2 Schirokauer, Conrad; Brown, Miranda. Breve historia de la civilización china (en castellà). Barcelona: Edicions Bellaterra, 2006. ISBN 978-84-7290-555-9.
* ↑ T. Rowe, William. China's last empire (en anglès). Harvard University Press, 2012. ISBN 978-0-674-03612-3.
* ↑ Schrecker, John E. The chinese revolution in historical perspective (en anglès). London: Praeger, 2004. ISBN 0-275-97475-8.

## Bibliografia

* Vergnaud, Jean François. La pensée de Gu Yanwu (1613-1682). Efeo 2005. ISBN 978-2-85539-759-7.
# Frederik Willems

Frederik Willems (Eeklo, 8 de setembre del 1979) és un ciclista professional belga, professional des del 2001 al 2015.
Les seves principals victòries són, fins al moment, l'Étoile de Bessèges de 2006 i els Tres Dies de La Panne de 2009.
Un cop retirat s'ha dedicat a la direcció esportiva.

## Palmarès

* 2000
** Vencedor d'una etapa del Triptyque des Barrages
* 2001
** 1r a la Seraing-Aken-Seraing
* 2002
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Cuba
* 2003
** 1r al GP Alphonse Schepers
* 2006
** 1r a l'Étoile de Bessèges i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa del Ster Elektrotoer
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Gran Bretanya
* 2009
** 1r als Tres Dies de La Panne

### Resultats al Tour de França

* 2007. 73è de la classificació general
* 2008. 113è de la classificació general
* 2009. 86è de la classificació general
* 2011. Abandona (9a etapa)
* 2013. 163è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2010. 88è de la classificació general
* 2012. 142è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2013. 117è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Frederik Willems a sitiodeciclismo.net
# Lluita als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - Pes ploma

Lluita als Jocs Olímpics d'Estiu de 1904 :
| Lluita lliure |||
| Pes minimosca | homes |
| Pes mosca | homes |
| Pes gall | homes |
| Pes ploma | homes |
| Pes lleuger | homes |
| Pes wèlter | homes |
| Pes pesant | homes |
| < 1896 1908 > |||
El pes ploma fou el pes intermedi en les proves de lluita lliure que es disputaren als Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904.
La prova es va disputar el 14 i 15 d'octubre de 1904. Hi van prendre part nou participants, tots ells estatunidencs. Els lluitadors que participaven en aquesta categoria havien de pesar menys de 61,2 quilograms.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Benjamin Bradshaw | Theodore McLear | Charles Clapper |

## Resultats

| Vuitens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Final | Final |
| J. C. Babcock | G | | | | | | |
| Hugo Toeppen | P | | | | | | |
| Hugo Toeppen | P | J. C. Babcock | P | | | | |
| | | Charles Clapper | G(5'06") | | | | |
| Charles Clapper | G | Charles Clapper | G(5'06") | | | | |
| lliura | | | | | | | |
| lliura | | | | Charles Clapper | P | | |
| | | | | Benjamin Bradshaw | G (59") | | |
| Benjamin Bradshaw | G | | | Benjamin Bradshaw | G (59") | | |
| lliura | | | | | | | |
| lliura | | Benjamin Bradshaw | G (1'38") | | | | |
| | | Frederick Ferguson | P | | | | |
| Frederick Ferguson | G | Frederick Ferguson | P | | | | |
| lliura | | | | | | | |
| lliura | | | | | | Benjamin Bradshaw | G (pts) |
| | | | | | | Theodore McLear | P |
| Theodore McLear | G | | | | | Theodore McLear | P |
| lliura | | | | | | | |
| lliura | | Theodore McLear | G (37") | | | | |
| | | Louis Strebler | P | | | | |
| Louis Strebler | G | Louis Strebler | P | | | | |
| lliura | | | | | | | |
| lliura | | | | Theodore McLear | G (1'02") | | |
| | | | | Max Miller | P | Tercer lloc | Tercer lloc |
| Dietrich Wortmann | G | | | Max Miller | P | Tercer lloc | Tercer lloc |
| lliura | | | | | | | |
| lliura | | Dietrich Wortmann | G (1'56") | | | Charles Clapper | G (54") |
| | | Max Miller | P | | | Frederick Ferguson | P |
| Max Miller | G | Max Miller | P | | | Frederick Ferguson | P |
| lliura | | | | | | | |
G: Guanya P: Perd

## Referències

* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 2011-07-19. [Consulta: 23 agost 2012].
* «Wrestling at the 1904 St. Louis Summer Games: Men's Featherweight, Freestyle» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-11-09. [Consulta: 24 agost 2012].