OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Union Sportive Coutras Rink Hockey

L'Union Sportive Coutras Rink Hockey (US Coutras Rink Hockey) és un equip d'hoquei patins francès de la població de Coutras, a la regió d'Aquitània. Fou fundat el 1936 com a Hockey Patin- Club Coutrillon per un comerciant de vins provinent de Bordeus, població amb gran tradició hoqueïstica a l'època. Actualment disputa la Nationale 1, la màxima categoria d'hoquei patins francesa.

## Equip masculí

Al llarg de la seva història ha conquistat 16 títols de Lliga, esdevenint l'equip que n'ha assolit més. Les seves millors èpoques foren la dècada dels 70 i 80, on arribaren a guanyar fins a quatre títols consecutius.
Pel que fa a la Copa de França, tan sols han aconseguit ser-ne finalistes a les edicions de 2007 i 2008.
Ha participat en moltes ocasions a la Lliga de Campions de la WSE però sense aconseguir resultats destacats.

## Equip femení

L'US Coutras compta amb un equip femení que també disputa la Nationale 1 femenina, essent un participant habitual a la Copa d'Europa d'hoquei patins femenina, doncs ha participat en la majoria d'edicions.
Ha aconseguit guanyar la Lliga francesa en 11 ocasions, essent l'equip amb un major nombre de títols. També s'ha imposat en dues ocasions a la Copa de França.

## Palmarès

Categoria masculina
* 16 Lligues franceses: 1964, 1966, 1968, 1970, 1971, 1972, 1974, 1975, 1977, 1980, 1983, 1984, 1985, 1986, 2010 i 2011.
Categoria femenina
* 11 Lligues franceses: 2001, 2004, 2009, 2011, 2012, 2013, 2015, 2016, 2017, 2018 i 2019
* 2 Copes franceses: 2001, 2004

## Enllaços externs

* Web oficial del club
# Pías

Pías és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Es troba a la zona d'As Portelas, on es parla majoritàriament gallec.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 303 | 255 | 215 | 201 |
# Pícea pungent

La pícea pungent o pícea de Colorado (Picea pungens) és una espècie de conífera de la família Pinaceae originària de l'oest de Nord-amèrica, des d'Idaho a Wyoming i de Utah i Colorado a Arizona i Nou Mèxic.
Creix a altituds de 1.750 a 3.000 m i prospera en zones on la humitat edàfica s'acumula compensant l'aridesa del clima on creix.

## Característiques

És un arbre de fulla persistent que arriba a fer de 25 a 30 m d'alt, excepcionalment 46 m. La capçada és cònica en arbres joves, esdevenint cilíndrica en arbres més vells.
Les pinyes són pèndules, primes i cilíndriques, de 6 a 11 cm de llarg i 2 cm d'ample.De joves agafen colors rogencs a violeta i quan maduren són brunes.

## Referències i enllaços externs

* ↑ «Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana | TERMCAT». [Consulta: 8 març 2023].
* 1 2 3 Farjon, A. (1990). Pinaceae. Drawings and Descriptions of the Genera. Koeltz Scientific Books ISBN 3-87429-298-3
* 1 2 3 Flora of North America: Picea pungens
* ↑ Conifer Specialist Group (1998). Picea pungens. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 12 de maig del 2006 (en anglès).
* ↑ Gymnosperm Database: Picea pungens Arxivat 2008-12-03 a Wayback Machine.
# Pícnic

* No s'ha de confondre amb Pícnic (pel·lícula).
Un pícnic és un àpat fet a l'aire lliure, normalment part d'una excursió i idealment en entorns escènics, com un parc, al costat d'un llac, o algun altre lloc que es permet una vista interessant, o més conjuntament amb un esdeveniment públic com precedir una actuació de teatre d'aire obert, i normalment al estiu.
Els pícnics solen ser destinats als esmorzars tards o al migdia, però també es podrien celebrar com a sopar o esdeveniments del sopar. Les descripcions de pícnics mostren que la idea d'un àpat que es va aportar conjuntament i es va gaudir fora de les portes era essencial per a un pícnic a principis del segle xix.
Els pícnics solen estar orientats a la família, però també poden ser una ocasió íntima entre dues persones o una gran reunió. De vegades també es combina amb un dinar a l'aire lliure, generalment una forma de barbacoa: o rostir a la graella (cuinats a la planxa o rostits al carbó), bresats, enfornats, o una combinació de tots de les anteriors.
Alguns pícnics són un potluck, un entreteniment en el qual cada persona contribueix amb un plat a una taula comuna perquè tothom pugui compartir-la. Els menjars no solen ser calents, solen ser entrepans, fruita fresca, amanida, embotits i acompanyats de vins o xampany o refrescos.

## Referències

* ↑ «Beautiful Picnic Locations Around The World», 04-05-2018.
* ↑ Hern, Mary Ellen W. «Picnicking in the Northeastern United States, 1840–1900». Winterthur Portfolio, 24, 2/3, 1989, pàg. 139–152. DOI: 10.1086/496417. JSTOR: 1181262.
# Valentina Matvienko

Valentina Ivànovna Matvienko (en rus: Валентина Ивановна Матвиенко), nascuda a Sxepetovka, Ucraïna, el 7 d'abril de 1949), és una política russa, membre del partit Rússia Unida.
Va ser ambaixadora de la Federació Russa a Malta (1991-1995) i Grècia (1997-1998), viceprimer ministra per al Benestar en el període 1998-2003, i governadora i presidenta de Govern de Sant Petersburg des de 2003. Des del 21 de setembre de 2011 presideix el Consell de la Federació.

## Referències

* ↑ Фонтанка.ру, Валентина Матвиенко попала в «ЕдРо» (en rus)
* ↑ Matviyenko takes Russian Upper House Speaker post. RIAN

## Enllaços externs

* Valentina Ivànovna Arxivat 2020-06-11 a Wayback Machine.
# Valentina Monetta

Valentina Monetta (Ciutat de San Marino, San Marino 1 de març de 1975) és una cantant de San Marino.

## Discografia
### Àlbums

| Títol | Detalls de l'Àlbum |
| Il mio gioco preferito | Llançament: 19 de setembre, 2011. Formats: Descàrrega digital. |
| La storia di Valentina Monetta | Llançament: 7 de juny, 2013. Formats: CD/Descarrega digital. |
| Sensibilitá | Llançament: 2014. Formats: Descàrrega digital. |

### Senzills

| Any | Títol | Àlbum |
| 2002 | Sharp | Sharp |
| 2008 | Se Senar Ci Sei Tu | Sharp |
| 2011 | Una Giornata Bellissima | La Storia di Valentina Monetta |
| 2012 | I'll Follow the Sunshine | La Storia di Valentina Monetta |
| 2012 | The Social Network Song | La Storia di Valentina Monetta |
| 2013 | Crisalide | La Storia di Valentina Monetta |
| 2014 | L'amore verrà |
| 2014 | Maybe |

## Referències

* ↑ Profile, smtvsanmarino.sm.tv; accessed 24 July 2014.
# Vanadoandrosita-(Ce)

La vanadoandrosita-(Ce) és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de l'al·lanita.

## Característiques

La vanadoandrosita-(Ce) és un silicat de fórmula química {Mn$^{2+}$Ce}{V$^{3+}$AlMn$^{2+}$}(Si₂O₇)(SiO₄)O(OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2004. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la vanadoandrosita-(Ce) pertany a «09.B - Estructures de sorosilicats amb grups barrejats de SiO₄ i Si₂O₇; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: al·lanita-(Ce), al·lanita-(La), al·lanita-(Y), clinozoisita, dissakisita-(Ce), dol·laseïta-(Ce), epidota, epidota-(Pb), khristovita-(Ce), mukhinita, piemontita, piemontita-(Sr), manganiandrosita-(La), tawmawita, manganipiemontita-(Sr), ferrial·lanita-(Ce), clinozoisita-(Sr), manganiandrosita-(Ce), dissakisita-(La), uedaïta-(Ce), epidota-(Sr), al·lanita-(Nd), ferrial·lanita-(La), åskagenita-(Nd), zoisita, macfal·lita, sursassita, julgoldita-(Fe2+), okhotskita, pumpel·lyita-(Fe$^{2+}$), pumpel·lyita-(Fe$^{3+}$), pumpel·lyita-(Mg), pumpel·lyita-(Mn$^{2+}$), shuiskita, julgoldita-(Fe$^{3+}$), pumpel·lyita-(Al), poppiïta, julgoldita-(Mg), ganomalita, rustumita, vesuvianita, wiluïta, manganovesuvianita, fluorvesuvianita, vyuntspakhkita-(Y), del·laïta, gatelita-(Ce) i västmanlandita-(Ce).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Coustou, una mina que es troba a la Vall d'Aure, al departament dels Alts Pirineus, a Occitània, França, on sol trobar-se associada a altres minerals com: vuorelainenita, espessartina, rodocrosita, quars, friedelita i calcopirita. Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral a tot el planeta.

## Referències

* ↑ «Vanadoandrosite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 setembre 2018].
# Vanadiopargasita

La vanadiopargasita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup del nom arrel pargasita. Rep el nom com a anàleg de la pargasita amb vanadi, segons la classificació del supergrup dels amfíbols i l'Associació Mineralògica Internacional.

## Característiques

La vanadiopargasita és un silicat de fórmula química NaCa₂(Mg$^{3+}$₄V)(Al₂Si₆)O$_{22}$(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2017, sent publicada per primera vegada el 2018. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersman, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscú (Rússia), amb els números de registre: 5035/1, 5035/2 i 5035/3.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera de marbre de Pereval, a Slyudyanka, dins l'àrea del llac Baikal (óblast d'Irkutsk, Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Vanadio-pargasite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 juny 2021].
# Quentin Groves

Quentin Groves (Greenville, Mississipi, 5 de juliol de 1984 - Trinitat, 15 d'octubre de 2016) va ser un jugador de futbol americà. Jugà en la posició de línia defensiu exterior en diferents equips de la National Football League. Durant l'època universitària va jugar amb els Auburn Tigers. Al Draft de la NFL del 2008 el van fitxar els Jacksonville Dallas. En les temporades 2008-2009 va jugar amb els Jacksonville Jaguars i des del 2010 fins al 2012 juga amb els Oakland Raiders, quan fitxa pels Arizona Cardinals.
Morí com a conseqüència d'un atac de cor quan sols tenia 32 anys.

## Referències

* ↑ «Quentin Groves» (en anglès). Player bio. Auburn Football. Arxivat de l'original el 2016-11-22. [Consulta: 30 juliol 2012].
* 1 2 «Arizona Cardinals sign Quentin Groves» (en anglès). Arizona SB Nation, 24-05-2012. [Consulta: 29 juliol 2012].
* ↑ Day, Ryan. «Quentin Groves passes away at the age of 32». Big Cat Country, 15-10-2016.

## Enllaços externs

* biografia de Groves a Auburn Arxivat 2007-05-24 a Wayback Machine.
* Groves als Jacksonville Jaguars Arxivat 2008-09-05 a Wayback Machine.
# Ratpenat cuallarg moçambiquès

El ratpenat cuallarg moçambiquès (Mops brachypterus) és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids que es troba al Camerun, Costa d'Ivori, Guinea Equatorial, el Gabon, Ghana, Guinea, Kenya, Libèria, Moçambic, Nigèria, Sierra Leone, Tanzània, Zanzíbar i Togo.

## Subespècies

* Mops brachypterus brachypterus
* Mops brachypterus leonis

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
* ↑ Mops brachypterus a Mammal Species of the World (MSW) (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Ratpenat cuallarg midas

El ratpenat cuallarg midas (Mops midas) és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids

## Distribució

Es troba a Benín, Botswana, Burkina Faso, Burundi, República Centreafricana, el Txad, República Democràtica del Congo, Eritrea, Etiòpia, Gàmbia, Ghana, Kenya, Madagascar, Malawi, Mali, Moçambic, Namíbia, el Níger, Nigèria, Ruanda, Aràbia Saudita, Senegal, Sud-àfrica, el Sudan, Tanzània, Togo, Uganda, Zàmbia i Zimbàbue.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Raymundo Damasceno Assis

Raymundo Damasceno Assis (nascut el 15 de febrer de 1937) és un cardenal brasiler de l'Església Catòlica. Va ser bisbe auxiliar de Brasília entre 1986 i 2004, i actualment és l'Arquebisbe d'Aparecida

## Biografia

Damasceno Assis va néixer el 15 de febrer de 1937 a Capela Nova. El 1948 ingressà al Juvenato São José dels germans maristes, a la ciutat de Mendes, on completà la seva educació elemental; on inicià el discerniment sobre si la seva vocació era pel presbiterat, tornant a casa a Conselheiro Lafaiete, on la seva família s'havia traslladat.
El 1955 ingressà al Seminari Menor de l'Mariana, on realitzà els estudis secundaris; i després ingressà al Seminari major, on estudià filosofia. El 1960, l'arquebisbe Oscar de Oliveira l'envià a la recent creada arxidiòcesi de Brasília. El 1961 l'arquebisbe de Brasília l'envià a Roma a estudiar teologia a la Pontifícia Universitat Gregoriana, on va obtenir la llicenciatura. Residint al Colegio Pio Brasileiro de Roma durant aquells anys, mentre que se celebrava el Concili Vaticà II. El 1965 va ser enviat a Alemanya, on va concloure la seva formació a l'Institut Superior de Catequesi de Múnic. El 1968 tornà al Brasil. Cursà estudis de postgraduat de filosofia a la Universitat de Brasília i a la Pontifícia Universitat Catòlica de Minas Gerais.
Va ser ordenat prevere el 19 de març de 1968 a Conselheiro Lafaiete per José Newton de Almeida Baptista, arquebisbe de Brasília. A l'arquebisbat, serví com a coordinador de catequesi i com a rector de parròquia. També serví com a canceller i va ser cofundador i professor del Seminari Major de Nossa Senhora de Fatima, a més de professor de filosofia a la Universitat de Brasília.
Va ser nomenat bisbe titular de Nova Petra i bisbe auxiliar de Brasília el 18 de juny de 1986. Va ser promogut a arquebisbe metropolità d'Aparecida el 28 de gener de 2004. el 2007 va ser elegit President de la Conferència Episcopal Llatinoamericana (CELAM), acabant el seu mandat el 2011.
Benet XVI el creà cardenal prevere d'Immacolata al Tiburtino al consistori celebrat el 20 de novembre de 2010.
El 2011 va ser elegit president de la Conferència Episcopal Brasilera per a un període de 4 anys.

## Referències

* ↑ Archbishop of Aparecida in Brazil. (portuguès)

## Enllaços externs

* Biografia a la pàgina de Salvador Miranda Arxivat 2017-05-27 at Archive.is (portuguès)
* Biografia a catholic-hierarchy.org (anglès)
* Biografia a GCatholic.org (anglès)
# Valentín Vallhonrat

Valentín Vallhonrat és un fotògraf català. Estudia Ciències de la Informació. Des del 1986 col·labora com a fotògraf amb la revista Vogue en les seves edicions anglesa, italiana, alemanya, portuguesa i japonesa. Duu a terme múltiples campanyes publicitàries d'àmbit nacional i internacional. El 1990 se li concedeix el premi Cecil Beaton de fotografia. Als anys noranta realitza tiratges especialitzats de fotografia per a nombroses exposicions arreu del món. La seva obra ha estat exposada en museus com el Museu Espanyol d'Art Contemporani de Madrid, el Museu d'Art Contemporani de Sevilla, el Museu Nacional Centre d'Art Reina Sofia, The Museum Moscow House of Photography, el National Museum of Photography, Bradford, etc. La seva obra ha estat publicada en diversos llibres, catàlegs, revistes, etc. Des del 1996 està associat amb Rafael Levenfeld per a l'arxivament, la conservació i l'exposició de col·leccions fotogràfiques.

## Referències

* ↑ «Valentín Vallhonrat». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Valentí Montoliu

Valentí Montoliu fou un pintor català del segle xv, natural de Tarragona, ciutat en què està documentat entre els anys 1433 i 1447. Aquest darrer any desplaçà el seu taller a Sant Mateu del Maestrat, on continuà la seva activitat fins a la dècada de 1470. Des de la capital del Maestrat el seu taller dominà la producció pictòrica de la part valenciana del bisbat de Tortosa, però també arribà a la ciutat episcopal. Així, el 1455 consta que contractà la factura d'un gran retaule per a la capella de Sant Miquel de la catedral amb el bisbe i el Capítol. La seva pintura també arribà, a la dècada de 1460, a la catedral d'Eivissa. En canvi, en els territoris valencians anà perdent influència, a causa de la gran potència dels tallers de la capital del regne. Els seus fills Mateu i Lluís abandonaren el Maestrat i obriren taller a Castelló i Tortosa, respectivament.

## Referències

* ↑ Vidal Franquet, Jacobo «Quatre pintors de Tarragona a la ciutat de Tortosa. Algunes notícies d'arxiu». Anuario de Estudios Medievales, 33/1, 2003, pàg. 463-485: 467-474.
* ↑ Vidal Franquet, Jacobo. El pintor de la ciutat. Tortosa, segles XIV-XV. Valls: Cossetània, 2011. ISBN 9788497917865.

## Bibliografia

* Jacobo Vidal Franquet, Quatre pintors de Tarragona a la ciutat de Tortosa. Algunes notícies d'arxiu, Anuario de Estudios Medievales, 33/1 (2003), p. 463-485.
* Manuel Betí, El pintor cuatrocentista Valentín Montoliu, Sociedad Castellonense de Cultura, Castelló de la Plana, 1927.
# Ratpenat nasofoliat de Jones

El ratpenat nasofoliat de Jones (Hipposideros jonesi) és una espècie de ratpenat que es troba a Burkina Faso, Costa d'Ivori, Ghana, Guinea, Libèria, Mali, Nigèria i Sierra Leone.

## Referències

* Fordham et al. (2006). Hipposideros jonesi. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 11 desembre 2007 (en anglès).
# Vescomtat de Rocamora

El Vescomtat de Rocamora és un títol nobiliari espanyol creat el 24 de desembre de 1848, com a vescomtat previ al marquesat de Molins, després convertit en perpetu, a favor de Mariano Roca de Togores y Carrasco, I marquès de Molins
Mariano Roca de Togores y Carrasco era fill de Luis de Francia Roca de Togores y Valcárcel, II comte de Pinohermoso, vescomte de Casa Grande i de María Francisca de Paula Carrasco y Arce, VI comtessa de Villaleal.

## Vescomtes de Rocamora

| | Titular | Període |
| Creació per Isabel II |||
| I | Mariano Roca de Togores y Carrasco | 1848-1889 |
| II | José Ventura Roca de Togores y Aguirre-Solarte | 1889- |
| III | Fernando Roca de Togores y Aguirre-Solarte | |
| IV | Juan Luis Roca de Togores y Caballero | |
| V | María de los Ángeles Roca de Togores y Martínez de Campos | |
| VI | Myriam Granzow de la Cerda y Roca de Togores | 1987-actual titular |

## Història dels vescomtes de Rocamora

* Mariano Roca de Togores y Carrasco (1882-1889), I vescomte de Rocamora, I marquès de Molins.
* Casat amb María Teresa Roca de Togores y Alburquerque.
* Casat amb María del carmen de Aguirre-Solarte y Alcíbar. El succeí el seu fill:
* José Ventura Roca de Togores y Aguirre-Solarte, II vescomte de Rocamora, II marquès de Molins.
* Casat amb Juana Inocencia Polo y Blanco. Sense descendents. El succeí el seu germà:
* Fernando Roca de Togores y Aguirre-Solarte, III vescomte de Rocamora, III marquès de Molins, I marquès de Rocamora.
* Casat amb María del Carmen Caballero y Saavedra, IV marquesa del Villar. El succeí el seu fill:
* Juan Luis Roca de Togores y Caballero (n. en 1897), IV vescomte de Rocamora.
* Casat amb María de los Ángeles Martínez de Campos y de San Miguel, filla de Miguel Martínez de Campos i Rivera Antón Olavide, I marquès de Baztán. El succeí la seva filla:
* María de los Ángeles Roca de Togores y Martínez de Campos, V vescomtessa de Rocamora.
* Casat amb Fernando Granzow de la Cerda y Chaguaceda, III duc de Parcent, XII comte del Villar (títol diferent del marquesat del Villar), XII comte de Contamina. El succeí la seva filla:
* Myriam Granzow de la Cerda y Roca de Togores, VI vescomtessa de Rocamora, actual vescomtessa.

## Referències

* Elenco de Grandezas y Títulos Nobiliarios Españoles. Instituto "Salazar y Castro", C.S.I.C.
# TVM

TVM té els següents significats:
* Comunicació:
** Televisió de Maçanet.
** Televisió de Manresa.
** Televisió de Mataró.
** Televisió Menorquina.
** Televisió Murera.
* Esport:
** TVM. Equip ciclista neerlandès
# Plethodontohyla tuberata

Plethodontohyla tuberata és una espècie de granota que viu a Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Vences, M. & Raxworthy, C. 2004. Plethodontohyla tuberata. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Pol Valentín Sancho

Pol Valentín alias "Pinxo" (nascut el 21 de febrer de 1997 a Avinyonet de Puigventós, Girona) és un futbolista gironí, que actualment juga com a lateral dret al Sheffield Wednesday. És germà del també futbolista Gerard Valentín Sancho i fill d'Albert Valentín Escolano.

## Referències

* ↑ «El Nàstic firma a Pol Valentín». Arxivat de l'original el 2015-07-30. [Consulta: 20 setembre 2017].
* ↑ Pol Valentín Sancho a BDFutbol
# Franck Riester

Franck Riester (París, 3 de gener de 1974) és un polític francès.
Va ser membre de l'Assemblea Nacional de França de 2007 a 2018. Va representar el departament de Sena i Marne. És un antic membre dels Republicans, anteriorment conegut com a Unió per a un Moviment Popular. Va fundar i actualment dirigeix el partit Agir. Riester va sortir de l'armari el 2011, el primer ministre francès a fer-ho. Va ser nomenat ministre de Cultura en el govern d'Édouard Philippe el 16 d'octubre de 2018.
En el nou govern Jean Castex (3 de juliol de 2020) ha estat nomenat ministre delegat encarregat del Comerç Exterior i de l'Atractivitat, depenent del Ministre d'Europa i d'Afers Estrangers.

## Referències

* ↑ «LISTE DÉFINITIVE DES DÉPUTÉS ÉLUS À L'ISSUE DES DEUX TOURS» (en francès). National Assembly of France.
* ↑ Marc Endeweld, 'Le député-maire UMP Franck Riester fait son coming-out', in Têtu, 6 Dedesmbre de 2011 «Archived copy».
* ↑ Jila Varoquier, 'Coulommiers : le député-maire Franck Riester (UMP) fait son coming out', in Le Parisien, 6 de desembre de 2011
* ↑ 'Accrochages au conseil municipal, le maire UMP fait son coming out' on TF1, 6 de desembre de 2011
* ↑ «Communiqué de presse - remaniement et composition du nouveau gouvernement» (en francès). French Republic.
* ↑ Décret du 6 juillet 2020 relatif à la composition du Gouvernement.
# Font de l'Amor

La Font de l'Amor és una font de la vila i antic terme de Conques, actualment pertanyent al municipi d'Isona i Conca Dellà. Està situada a 629,4 m d'altitud, al nord-oest del santuari de la Mare de Déu de les Esplugues, a la part nord-oriental del Mont de Conques i al sud-est dels Prats de Basturs.
# Font de l'Aulet

La Font de l'Aulet és una font de Mataró (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Situada al veïnat de Valldeix, prop de la masia de ca la Laia, al peu de la serra de can Gener. Presenta la porta d'entrada a la mina esbotzada. L'aigua mana d'un senzill galet de canya. Damunt d'ella, una fornícula sense imatge i una murada de pedra granítica coberta d'heures damunt la font i a uns quinze metres, es troba una altra entrada de la mina.

## Referències

* 1 2 «Font de l'Aulet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Font de l'Amades

La Font de l'Amades és una font de Falset (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una font exempta situada vora el carrer de Baix. Està formada per un pilar de planta hexagonal que sosté una pica de pedra d'un diàmetre aproximat de 175 cm de la que arrenca un pilar hexagonal, rematat per un bloc cilindric coronat per un fanal. A cada cara del pilar hi ha un relleu circular d'on hauria de sortir una aixeta. De les dues que hi ha únicament en funciona una. Hi ha la data 1866.

## Referències

* ↑ «Font de l'Amades». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Font de l'Aram (Antist)

La Font de l'Aram és una font del terme municipal de la Torre de Cabdella (antic terme de la Pobleta de Bellveí), del Pallars Jussà, dins del territori del poble d'Antist. Està situada a 1215 m d'altitud, al nord d'Antist, a la dreta del barranc de les Culties, anomenat en aquell tram barranc d'Enrou. És a l'extrem de ponent de la Roca de l'Espigoler.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya