OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Torre del Pi

La Torre del Pi és una obra de Santa Margarida de Montbui (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Fort o torre defensiva de planta poligonal, actualment en ruïnes. Havia estat coronada de troneres i equipada amb artilleria. Fou construïda l'any 1838 en el decurs de la primera guerra carlina, en què foren fortificats els voltants d'Igualada. Els murs són de maçoneria, pedra amb morter i també maons. La seva construcció costà 56.213 rals de billó i amb posterioritat fou utilitzada com a torre telegràfica fins al 1862; després entraria en un procés de degradació constant i avui poques restes en podem apreciar.

## Vegeu també

* Telegrafia òptica
* Llista de les torres de telegrafia òptica de Catalunya

## Referències

* ↑ «La Torre del Pi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2018].
* ↑ «BLL9. Torre del Pi. Igualada (Torres Telegrafia Òptica Militar)». Col·legi Oficial d'Enginyers Tècnics de Telecomunicació a Catalunya.
# La Torre de les Aigües

La Torre de les Aigües és un casal fortificat del segle xv, molt transformat, al terme municipal de Granollers (Vallès Oriental) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Conjunt d'edificis entorn un pati tancat amb accés a través d'una portalada d'arc de mig punt adovellat, en el centre del qual hi ha un relleu format per tres cares que semblen coronades sobremuntant dos escuts: en el primer, hi ha el lleó rampant, que són les armes dels Junyent, i en l'altre tres flors de llis i un arbre arrencat.
Es destaca una torre de planta quadrada i tres pisos d'alçada, coronada amb merlets. Al primer pis hi ha una finestra amb llinda de pedra decorada amb un relleu apuntat.
A la planta baixa de la torre hi ha la capella de la Verge de les Neus, amb una porta gòtica rectangular amb relleus. Un guardapols mixtilini emmarca l'espai central, com si fos un timpà, on es representen dos àngels que sostenen alguna cosa que no es conserva. Els brancals estan decorats amb columnetes acabades amb capitells esculpits.

## Història

La torre de les Aigües pertanyia ja en el segle xv a la família Junyent, nissaga de personatges ben destacats fins a l'any 1701. Un d'ells fou Joan Junyent, marmessor de la reina Violant. El mas Junyent canvià el seu nom pel que porta actualment, Torre de les Aigües, degut a la imatge de la Mare de Déu de les Neus que hi havia fins a l'any 1936 a la capella. Aquesta verge era denominada pels camperols "Verge de les Aigües", a causa de les plegaries que se li feien demanant la pluja.

## Referències

* 1 2 3 4 «Torre de les Aigües». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2017].
# La clau

La clau (títol original en anglès: The Key) és una pel·lícula britànica de Carol Reed, estrenada el 1958. Ha estat doblada al català Trevor Howard va rebre un BAFTA al millor actor per la seva interpretació.

## Argument

La pel·lícula es desenvolupa durant la Segona Guerra Mundial. Uns vaixells remolcadors són enviats en missió per aigües perilloses per socórrer altres vaixells aliats malmesos. Un estatunidenc de nom David Ross confia al capità del primer remolcador la clau del pis on viu la seductora Stella. Si li succeís alguna desgràcia al propietari de la clau, un membre de la tripulació del remolcador, la podria fer servir.

## Repartiment

* William Holden: el capità David Ross
* Sophia Loren: Stella
* Trevor Howard: el capità Chris Ford
* Oskar Homolka: el capità Van Dam
* Kieron Moore: Kane, el comandant
* Bernard Lee: el comandant Wadlow
* Beatrix Lehmann: La llogatera
* Bryan Forbes: Weaver
* Sidney Vivian: Grogan
* Rupert Davies: Baker
* Russell Waters: Sparks
* Irene Handl: l'empleat
* John Crawford: el capità americà
* Jameson Clark: un capità anglais

## Premis i nominacions
### Premis

* 1959: BAFTA al millor actor britànic per Trevor Howard

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, Número 294 (anglès)
* Sight and Sound, estiu 1958, p. 249 + p. 266 (anglès)
* Cahiers du cinéma, Número 89, novembre 1958 (francès)

## Referències

* ↑ Ésadir.cat. La clau. Ésadir.cat.
* ↑ «The key». The New York Times.
# Esserval-Combe

Esserval-Combe és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 14 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Esserval-Combe era de 14 persones. Hi havia 9 famílies de les quals 3 eren unipersonals (3 homes vivint sols), 3 parelles sense fills i 3 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 9 habitatges, 7 eren l'habitatge principal de la família i 2 eren segones residències. 6 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 7 habitatges principals, 5 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 1 en tenia quatre i 3 en tenien cinc o més. 6 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 2 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Esserval-Combe el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 8 persones, 6 eren actives i 2 eren inactives. Les 6 persones actives estaven ocupades(2 homes i 4 dones).. Totes les 2 persones inactives estaven jubilades.

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Esserval-Combe hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 171 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Esserval-Combe a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Esserval-Combe a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Lorenzo Mercadante de Bretanya

Lorenzo Mercadante de Bretanya (m. 1480) va ser un escultor bretó actiu a Andalusia durant la segona meitat del segle XV. Entre 1454 i 1467 va treballar en la Catedral de Sevilla on va realitzar el sepulcre del cardenal Cervantes (1458) i la decoració de les portades del Naixement i del Baptisme (1464-67). Va fer servir el fang cuit i l'alabastre aconseguint gran naturalitat en les seves figures, així com un suau modelatge d'herència borgonyina. El seu estil va influir en l'escultura sevillana de finalitats del gòtic i representa la transició al Renaixement. Destaquen també obres com dos San Miquels un al Museu Nacional d'Art de Catalunya a Barcelona (procedent de Fregenal de la Sierra- Badajoz) i l'altre trobat en 1999 a Sanlúcar la Mayor, Verge amb Nen i Pietat (en Fregenal de la Sierra), a l'Església de Santa Catalina Màrtir.

## Referències

* ↑ González Caraballo, José. Escultura en Sevilla en tiempos de Siloe: una nueva obra para el catálogo. Actas del Congreso Internacional sobre Gil Siloe y la Escultura de su época: Institución Fernán González, Academia Burgense de Historia y Bellas Artes, 2001. ISBN 84-95874-02-4.
* ↑ JGC González Caraballo: El Monasterio de San Miguel de los Ángeles en Sanlúcar la Mayor: p.952
# Le Thé au harem d'Archimède

Le Thé au harem d'Archimède és una pel·lícula francesa dirigida per Mehdi Charef, estrenada el 30 d'abril de 1985, basada en la seva novel·la homònima.

## Argument

Aquesta crònica de la vida d'una urbanització HLM als suburbis parisencs a la dècada de 1980 presenta a Madjid, fill d'immigrants i el més gran d'un gran grup familiar. recolzat per la mare, i la seva millor amiga Pat. Després d'un muntatge realista, la pel·lícula passa a la fantasia i torna a la realitat amb diverses escenes molt fortes, gairebé melodramàtiques.

## Títol

El títol prové d'un malentès a classe de física. Balou havia d'escriure a la pissarra "le théorème d'Archimède", el teorema d'Arquimedes sobre la flotabilitat dels cossos pesants a l'aigua. Perdut en el seu món de pensament àrab, va escriure el terme homofònic "le Thé au harem d'Archimède" ("te a l'harem d'Arquimedes") i va rebre una bufetada a la cara del professor per això.

## Repartiment

* Kader Boukhanef : Madjid
* Rémi Martin : Pat
* Laure Duthilleul : Josette
* Nicole Hiss : Solange
* Sandrine Dumas : Anita
* Bourlem Guerdjou : Bibiche

## Producció

La pel·lícula fou rodada en part a les ciutats de Luth a Gennevilliers i a La Courneuve. La banda sonora fou realitzada en part per Karim Kacel el 1984.

## Recepció i premis

Es va projectar a la secció Un Certain Regard al 38è Festival Internacional de Cinema de Canes de 1985, on va rebre el premi de la joventut. La pel·lícula va guanyar el Premi Jean Vigo in 1985 i el premi César a la millor primera pel·lícula.

## Referències

* ↑ Jürgen Müller. 100 films des années 1980. Cologne: Taschen, 2022, p. 819. ISBN 978-3-8365-8730-3.
* ↑ DER SPIEGEL 52/1985 vom 23. Dezember 1985: Tausendundeine Nacht. "Tee im Harem des Archimedes", der Debütfilm des Pariser Arbeiters Mehdi Charef, ist einer der erfolgreichsten Kultfilme des Jahres.
* ↑ «Festival de Cannes: Tea in the Harem». festival-cannes.com. [Consulta: 30 juny 2009].
* ↑ Los fantasmas del pasado de Graziella per Fabien Lemercier a cineuropa.org, 3 de juny de 2015

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a Dailymotion
# Fanfan la Tulipa (pel·lícula de 2003)

Fanfan la Tulipa (original: Fanfan la Tulipe) és una comèdia francesa dirigida per Gérard Krawczyk, estrenada el 2003. Ha estat doblada al català.

## Argument

En la França del segle xviii, durant la Guerra dels Set Anys, es troba Fanfan, un seductor de dones sense parió i fi espia. En to de comèdia amable, evita un casament forçat pel pare d'una de les seves conquestes. Per això, s'enrola en l'exèrcit del rei Lluís XV.

## Repartiment

* Vincent Perez: Fanfan la Tulipa
* Penélope Cruz: Adeline la Franchise
* Didier Bourdon: Lluís XV de França
* Hélène de Fougerolles: Madame de Pompadour
* Michel Muller: Tranche-Montagne
* Guillaume Gallienne: Coronel A.B.C.D. de La Houlette
* Gérald Laroche: Corsini
* Jacques Frantz: Sergent La Franchise
* Philippe Dormoy: Adjunt
* Gilles Arbona: El Mariscal
* Jean-Pol Dubois: l'almoiner
* Philippe du Janerand: Koenigseck
* Magdalena Mielcarz: Henriette de França
* Anna Majcher: Wanda
* François Chattot: El capellà
* Yves Pignot: Mestre Guillaume
* Jacques Dynam: Chaville
* Jean-François Lapalus: L'oncle de Lison
* Magdalena Mielcarz: Henriette
* Anna Majcher: Wanda
* Fabio Zenoni: L'intèrpret
* Adrien Saint-Joré: Tourne Autour
* Patrick Steltzer: El cap dels bandits
* François Soule: el lloctinent
* Eugénie Alquezar: Lison
* Mickael Moyon: Lascar
* Vincent Valladon: Rouquin
* Augustin Legrand: Brèche Dent
* Jean-Marc Huber: Bandit
* Bernard Maître: Flageolet
* Lionel Vitrant: un gendarme
* Jean Rochefort: El narrador

## Al voltant de la pel·lícula

* Aquesta pel·lícula és un remake d'una pel·lícula homònima de 1952 de Christian-Jaque amb Gérard Philipe, Gina Lollobrigida i Noël Roquevert (Fanfan la Tulipe).

## Referències

* ↑ esadir.cat. Fanfan la Tulipa. esadir.cat.
* ↑ «Fanfan la Tulipe». The New York Times.

## Enllaços externs

* Fanfan la Tulipa - Lloc web oficial
# Fasil Ghebbi

Fasil Ghebbi és una ciutadella situada a Gondar, Etiòpia. Fou una seu dels emperadors d'Etiòpia en els segles XVII i XVIII. La seva arquitectura única mostra diverses influències com Nubian, àrab i barroc. El lloc va ser inscrit com a Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 1979.
Aquest complex d'edificis inclou el castell Fasilides, el palau d'Iyasu, Hall d'Dawit, un saló de banquets, cavallerisses, el castell de Mentewab, una cancelleria, una biblioteca i tres esglésies: Asasame Qeddus Mikael, Giyorgis Elfin i Gemjabet Mariyam.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Fasil Ghebbi, Gondar Region» (en anglès). [Consulta: 21 febrer 2021].
# Federico Insúa

Federico Insúa (Buenos Aires, 3 de gener de 1980) és un futbolista argentí, que ocupa la posició de migcampista.
S'inicia a les categories inferiors de l'Argentinos Juniors, debutant professionalment al novembre de 1997. Després de cinc temporades, és transferit al Club Atlético Independiente el 2002. A l'any següent, avalat pel triomf al campionat local, marxa al Màlaga CF, de la primera divisió espanyola, on no té reeixida, tornant a Independiente.
Al començament de la campanya 05/06 fitxa pel Boca Juniors. Eixa temporada va de menys a més, acabant sent el conductor del joc xeneize i guanyant dos trofeus continentals. Retorna a Europa al juliol del 2006, transferit per 4 milions d'euros al Borussia Mönchengladbach alemany.
Hi roman un any al club germànic, que perd la categoria. El migcampista recala al Club América, on hi disputa any i mig, fins a ser cedit a un altre conjunt mexicà, el Necaxa. Al maig del 2009 retorna a Boca Juniors per 3,5 milions de dòl·lars.

## Selecció

Insúa ha estat internacional amb l'Argentina en 13 ocasions, acudint a la convocatòria de forma esporàdica.

## Títols

* Primera División Argentina Apertura 2002
* Recopa Sudamericana 2005
* Primera División Argentina Apertura 2005
* Copa Sudamericana 2005
* Primera División Argentina Clausura 2006

## Referències

* ↑ "Insúa; ¿Nace un conductor xeneize?" - ESPN Deportes.
* ↑ Insúa zurück zu Boca Juniors

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Le Tiercent

Le Tiercent (en bretó An Tergant) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 171 habitants. Limita amb els municipis de Chauvigné, Saint-Marc-le-Blanc, Baillé, Saint-Hilaire-des-Landes, Saint-Ouen-des-Alleux i Saint-Christophe-de-Valains.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 252 | 229 | 220 | 218 | 184 | 162 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 2001-2008 | Jean Huard |
| 2008-2009 | Louis Roinel |
| 2009- | Christian Hubert |
# Ferran Blanch i Arché

Ferran Blanch i Arché (Nando) (Tortellà, Garrotxa, 13 de juny del 1904 - Barcelona, Barcelonès, 14 d'abril del 1967) va ser un compositor de sardanes i intèrpret de tible.

## Referències

* ↑ Concepció Ramió i Diumenge, Història de la Música Catalana, Valenciana i Balear Tom IX, Barcelona, Edicions 62, pàgina 91
# Fase de classificació de la Copa d'Àfrica de Nacions 1963

Fase de classificació de la Copa d'Àfrica de Nacions de futbol de l'any 1963.
* Etiòpia classificat com a campió anterior.
* Ghana classificat com a organitzador.

## Ronda de classificació

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Tunísia | 6–5 | Marroc | 4–1 | 2–4 |
| Egipte | n/d | Uganda | — | — |
| Kenya | 0–6 | Sudan | 0–1 | 0–5 |
| Nigèria | 2–3 | Guinea | 2–2 | 0–1 |
| Tunísia | 4–1 | Marroc |
| Henia 22', 57' Aleya 85' Jedidi 88' | | Mokhtatif 75' |
Tunis
| Marroc | 4–2 | Tunísia |
| Khalfi 10' Ben Dayan 46' Bettache 59' (pen.) Akesbi 78' | | Henia 84' Jedidi 62' |
Casablanca
Tunísia classificat per a la final per una puntuació total de 6–5.
| Egipte | n/d | Uganda |
| Uganda | n/d | Egipte |
Uganda abandonà; Egipte classificat per a la fase final.
| Kenya | 0–1 | Sudan |
| | | Abdelaziz Ibrahim Adam |
Nairobi
| Sudan | 5–0 | Kenya |
| Abdelmajid Ahmed Osman Omer Eltoum Nasr El-Din Abas | | |
Khartoum
Sudan classificat per a la fase final per una puntuació total de 6–0.
| Nigèria | 2–2 | Guinea |
| Olatunji | | |
Lagos
| Guinea | 1–0 | Nigèria |
| Kandia | | |
Conakry
Guinea va ser desqualificat per un incompliment de les regles (no es van proporcionar àrbitres neutrals per al partit de tornada). Nigèria es va classificar per a la fase final.

## Equips classificats

Els 6 equips classificats foren:
* Egipte
* Etiòpia (vigent campió)
* Ghana (seu)
* Nigèria
* Sudan
* Tunísia

## Notes

* ↑ Més tard, Guinea va ser desqualificada per una infracció de les regles perquè no oferia àrbitres neutrals per al partit de tornada, i Nigèria va ocupar el seu lloc i es va classificar.

## Referències

* ↑ «African Nations Cup 1963» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 27 febrer 2018].
# Beloziorni (Rostov)

* Per a altres significats, vegeu «Beloziorni».
Beloziorni (en rus: Белозёрный) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2011 tenia 1.700 habitants, pertany al municipi de Iúlovski.

## Referències

* ↑ Указ президиума ВС РСФСР от 22.12.1987 г. "О наименовании некоторых населенных пунктов в Ростовской области", 1987.
# La xarxa ultra

La xarxa ultra és un documental català de 2024 dirigit pel Raúl Cuevas i guionitzat pel periodista de la Directa David Bou.

## Argument

En una època en què a Catalunya, segons el Centre d'Estudis d'Opinió, un 8% dels joves de la Generació Z s'identifica amb l'extrema dreta, «el doble del que hi ha a la generació immediatament anterior», el documental s'introdueix en l'ecosistema creat a les xarxes socials a internet amb l'objectiu que la propaganda reaccionària arribi al jovent. Per mitjà d'entrevistes als anomenats «fatxatubers», malda per fer evident la guerra cultural que han emprés a fi de ridiculitzar el consens social existents al voltant de qüestions com el feminisme, el col·lectiu LGBTIQ+ o el fenomen migratori.

## Referències

* ↑ «Els matins - Qui són els "fatxatubers"? - 3Cat». CCMA, 20-02-2024. [Consulta: 21 febrer 2024].
* ↑ «"La xarxa ultra": Com l'extrema dreta s'instal·la al mòbil dels joves - 3Cat». CCMA, 09-02-2024. [Consulta: 21 febrer 2024].
* ↑ «Los "fachatubers" al descubierto: un documental muestra las estrategias de la red ultra» (en castellà). La Marea, 20-02-2024. [Consulta: 21 febrer 2024].
# Feroxihita

La feroxihita (en anglès i originalment feroxyhyte) és un mineral amb oxihidròxid de ferro, δ-Fe$^{3+}$O(OH). Cristal·litza sistema hexagonal. Està formada om masses marrons de rodones a concretes. És opaca i magnètica.
Apareix en la forma de nòduls de manganès-ferro al fons dels oceans Atlàntic i Pacífic. També es troba al Bàltic, Mar Blanc i Mar de Kara. Es forma sota pressions alta i passa a ser goethita quan queda exposada a la superfície. També es forma per l'oxidació ràpida dels compostos de l'òxid de ferro (II).
Va ser descrit per primera vegada l'any 1976 trobada en sòls de Kolomyya, Ivano-Frankivsk, Ucraïna.

## Referències

* 1 2 «Feorxyhyte mineral information and data». Mindat.org. [Consulta: 24 octubre 2011].
* 1 2 3 «Feroxyhyte Mineral Data». Webmineral.com. [Consulta: 24 octubre 2011].
* ↑ «Information card - FEROXYHYTE». Mineral Crystal Structure Database. [Consulta: 24 octubre 2011].
* 1 2 3 «Handbook of Mineralogy». Arxivat de l'original el 2021-02-27. [Consulta: 5 febrer 2012].
# Bolxie Siri

Bolxie Siri (en rus: Большие Сыры) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 657 habitants. Pertany al districte de Balakhtà.

## Referències

* ↑ Топокарты ГГЦ
* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том II. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1929
# L'amant de Lady Chatterley

L'amant de Lady Chatterley (títol original en anglès: Lady Chatterley's Lover) és una pel·lícula estatunidenca-britànico-franco-alemanya dirigida per Just Jaeckin, estrenada l'any 1981. Ha estat doblada al català.

## Argument

Adaptació de la novel·la de D.H. Lawrence. Lady Chatterley està casada amb un home que, després d'un accident, va quedar immobilitzat de la cintura per a baix. Encoratjada pel seu marit troba en un home rude que treballa a la seva mansió el consol als seus desitjos.

## Repartiment

* Sylvia Kristel: Lady Constance Chatterley
* Shane Briant: Sir Clifford Chatterley
* Nicholas Clay: Oliver Mellors
* Ann Mitchell: Ivy Bolton
* Elizabeth Spriggs: Lady Eva
* Pascale Rivault: Hilda
* Peter Bennett: Field
* Anthony Head: Anton
* Bessie Love: Flora

## Referències

* ↑ Yule, Andrew. Hollywood a Go-Go: an account of the Cannon phenomenon. Sphere Books, 1987, p. 19, 24. ISBN 0-7221-9389-0.
* ↑ Sylvia Kristel French box office information at Box Office Story
* ↑ esadir.cat. L'amant de Lady Chatterley. esadir.cat.
* ↑ «Lady Chatterley's Lover». The New York Times.
# Fase de Classificació de la Copa del Món de Rugbi 1999-Àfrica

La zona africana tenia per a la Copa del Món de Rugbi de 1999 una plaça disponibles a sumar a la de Sud-àfrica ja classificada.

## Fase 1

| Equip | Jugats | Guanyats | Empatats | Perduts | A favor | En contra | Diferència | Punts |
| Combinat del Golf Àrab* | 2 | 2 | 0 | 0 | 97 | 43 | +54 | 6 |
| Zàmbia | 2 | 1 | 0 | 1 | 50 | 57 | −7 | 4 |
| Botswana | 2 | 0 | 0 | 2 | 26 | 73 | −47 | 2 |
* Combinat amb jugadors dels següents països: Bahrain, Kuwait, Oman, Qatar, Aràbia Saudita i els Emirats Àrabs
Resultats :
| Data | Local | Resultat | Visitant | Seu |
| 18 d'abril de 1997 | Combinat del Golf Àrab* | 53–13 | Botswana | Al-Manama, Bahrain |
| 26 d'abril de 1997 | Zàmbia | 30–44 | Combinat del Golf Àrab* | Luanshya, Zambia |
| 17 de maig de 1997 | Botswana | 13–20 | Zàmbia | Gaborone, Botswana |
* Combinat del Golf Àrab accedeix a la següent fase.

## Fase 2

| Equip | Jugats | Guanyats | Empatats | Perduts | Diferència | Punts |
| Tunísia | 2 | 1 | 0 | 1 | 63–17 | 4 |
| Combinat del Golf Àrab* | 2 | 1 | 0 | 1 | 30–48 | 4 |
| Kenya | 2 | 1 | 0 | 1 | 42–70 | 4 |
| Date | Team #1 | Score | Team #2 | Venue |
| 13 juny 1997 | Combinat del Golf Àrab | 12–11 | Tunísia | Al-Manama, Bahrain |
| 6 de setembre de 1997 | Kenya | 37–18 | Arabian Gulf | Nairobi, Kenya |
| 20 de setembre de 1997 | Tunísia | 52–5 | Kenya | Tunis, Tunísia |
* Tunísia accedeix a la següent fase.

## Fase 3

| Equip | Jugats | Guanyats | Empatats | Perduts | Diferència | Punts |
| Zimbàbue | 2 | 1 | 0 | 1 | 69–41 | 4 |
| Namíbia | 2 | 1 | 0 | 1 | 49–46 | 4 |
| Tunísia | 2 | 1 | 0 | 1 | 29–60 | 4 |
| Date | Team #1 | Score | Team #2 | Venue |
| 4 d'abril de 1998 | Zimbabwe | 43–9 | Tunísia | Bulawayo, Zimbabwe |
| 18 d'abril de 1998 | Tunísia | 20–17 | Namíbia | Tunis, Tunísia |
| 9 de maig de 1998 | Namíbia | 32–26 | Zimbabwe | Windhoek, Namíbia |
* Zimbabwe i Namíbia accedeixen a la següent fase.

## Fase 4

Tots els partits jugats a Rabat, Marroc.
| Equip | Jugats | Guanyats | Empatats | Perduts | Diferència | Punts |
| Namíbia | 3 | 3 | 0 | 0 | 78–32 | 9 |
| Marroc | 3 | 2 | 0 | 1 | 29–29 | 7 |
| Zimbàbue | 3 | 1 | 0 | 2 | 55–54 | 5 |
| Costa d'Ivori | 3 | 0 | 0 | 3 | 13–60 | 3 |
| Date | Team #1 | Score | Team No. 2 |
| 12 de setembre de 1998 | Marroc | 15–9 | Zimbabwe |
| 12 de setembre de 1998 | Namíbia | 22–10 | Costa d'Ivori |
| 16 de setembre de 1998 | Zimbabwe | 32–0 | Costa d'Ivori |
| 16 de setembre de 1998 | Marroc | 8–17 | Namíbia |
| 19 de setembre de 1998 | Namíbia | 39–14 | Zimbabwe |
| 19 de setembre de 1998 | Marroc | 6–3 | Costa d'Ivori |
* Namíbia accedeix a la RWC 1999, i Marroc es classifica per la repesca.

## Referències

* ↑ Barclay, Simon. Rugby World Cup 1987 - 2011 Complete Results & Statistics (en anglès). Lulu.com, 2011. ISBN 9781447899563 [Consulta: 30 juliol 2015].
* ↑ «ESPN» (en anglès). ESPN. [Consulta: 6 agost 2015].
* ↑ «ESPN» (en anglès). ESPN. [Consulta: 6 agost 2015].