OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alessandro Fantini

Alessandro Fantini (Chieti, 1 de gener de 1932 - Trèveris, Alemanya, 5 de maig de 1961) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1955 i 1961.
Era conegut pels sobrenoms d'Il tamburino di Fossacesia i Sandrino. Especialista en arribades a l'esprint, els seus èxits més importants els aconseguí al Tour de França, amb dues victòries d'etapa, i al Giro d'Itàlia, amb set etapes guanyades i vestint el mallot rosa durant deu etapes.
Una malaurada caiguda durant l'arribada de la 6a etapa de la Volta a Alemanya de 1961, a Trèveris, li provocà la mort.

## Palmarès

* 1954
** Vencedor de 4 etapes al Giro de Puglia i Lucania
* 1955
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor de 2 etapes del Giro d'Itàlia
* 1956
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor de 2 etapes del Giro d'Itàlia
* 1957
** Vencedor de 2 etapes del Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa de la Roma-Nàpols-Roma
* 1958
** 1r a Giulianova Lido
* 1959
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1960
** 1r de la Milà-Vignola
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Alemanya
* 1961
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Alemanya

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1955. 15è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 1956. 6è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes. Porta el mallot rosa durant 10 etapes
* 1957. 21è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 1958. 47è de la classificació general
* 1959. 19è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1960. 58è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1955. 25è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1956. 48è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1959. Abandona (10a etapa)

## Referències

* ↑ «FANTINI Alessandro». [Consulta: 8 novembre 2022].
* 1 2 3 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Alessandro FANTINI» (en italià). [Consulta: 8 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès d'Alessandro Fantini a sitiodeciclismo.net
# Thomas Quinn Curtiss

Thomas Quinn Curtiss (Nova York, 21 de juny de 1915 - Poissy, 17 de juliol de 2000) va ser un escriptor i crític de cinema i teatre estatunidenc.
Fill de Roy A. Curtiss i Ethel Quinn, es va graduar per la Browning School de Nova York el 1933. Després va estudiar cinema i teatre a Viena i Moscou, on va ser un alumne del director de cinema Serguei Eisenstein.
L'estiu de 1937 va conèixer l'escriptor Klaus Mann a Budapest i el va seguir arreu d'Europa. La seva relació homosexual es va perllongar durant anys, però amb el temps Tomski (com Curtiss és anomenat en els diaris de Mann) el va deixar degut a l'addicció a l'heroïna de Mann. La novel·la suïcida de MannVergittertes Fenster està dedicada a ell.
Curtiss es va allistar en el 7è Regiment de Nova York abans de la Segona Guerra Mundial. El van col·locar amb el Quarter General Suprem Aliat de la Força Expedicionària a Europa el 1944 i més tard amb la 8a Força Aèria dels Estats Units, on va protegir la filmoteca oculta de la Luftwaffe per als aliats. Aquest acte li va merèixer ser nomenat Cavaller de la Legió d'Honor, de la mà de Charles de Gaulle.
Després de la guerra, es va convertir en crític de cinema i de teatre per a molts diaris i revistes, incloent-hi el New York Herald Tribune, The New York Times i Variety, abans d'unir-se a l'International Herald Tribune per la qual va continuar escrivint fins molt temps després de la seva retirada.
Curtiss va visitar regularment París, on sovint quedava amb actors i directors de cinema.
Va escriure diversos llibres, inclosa una biografia d'Erich von Stroheim, que havia admirat en la seva joventut. També va aparèixer en el documental The Man You Loved To Hate sobre la vida de Stroheim. A més, va escriure el guió de l'adaptació cinematogràfica de l'obra d'Eugene Gladstone O'Neill The Iceman Cometh (1973).

## Obra destacada

* Thomas Quinn Curtiss: Von Stroheim. New York: Vintage Books, 1973. ISBN 0-394-71898-4
* Thomas Quinn Curtiss: The Smart Set: George Jean Nathan and H.L. Mencken. New York: Applause, 1998. ISBN 1-55783-312-5
* Thomas Quinn Curtiss (ed.): The Magic Mirror. Selected Writings on the Theatre. New York: Knopf, 1960.

## Referències

* ↑ Culleton, Claire A.; Leick, Karen. Modernism on file: writers, artists, and the FBI, 1920-1950. Macmillan, 2008, p. 222. ISBN 0-230-60135-9.
# Thomas Pinto

Thomas Pinto (1728 - 1783) va ser un violinista britànic, que va dirigir orquestres notables del Londres del seu temps.
El pare de Pinto, Guglielmo Pinto, va deixar una posició d'alt rang a Nàpols per raons polítiques i es va establir a Anglaterra; es va casar, i ell i la seva esposa Maria van tenir tres fills, dels quals Thomas va ser batejat a Londres el 2 de febrer de 1728.
D'infant, Thomas Pinto va tocar bé el violí i als 11 anys va poder tocar els concerts d'Corelli; va dirigir importants concerts abans de les vint. Va ser capaç de tocar música a la vista tan bé que va descuidar la pràctica. Es va tornar més ambiciós quan va quedar impressionat per l'èxit de Felice Giardini, un violinista italià que va arribar a Anglaterra el 1750 i va dirigir l'orquestra de l'òpera italiana a Londres. Pinto es va convertir en director quan Giardini no estava disponible. Va ser per un període director de l'orquestra del teatre Drury Lane i als Jardins Vauxhall.
En 1769 es va convertir en propietari conjunt, amb el senyor Troughton, dels jardins de Marylebone, i va dirigir l'orquestra allí. A causa d'un estiu humit, l'empresa va fracassar, i Pinto es va traslladar a Escòcia; el 1773 es va traslladar a Dublín on va dirigir l'orquestra del Smock Alley Theater. Va morir a Edimburg el 1783

## Família

El 1745 es va casar amb Sybilla Gronemann, una cantant alemanya; Van tenir diversos fills, entre ells Julia, la mare del compositor i pianista George Pinto. Després de la mort de la seva primera esposa Pinto es va casar en 1766 amb la cantant Charlotte Brent, i van tenir set fills. Fou alumna alumna i amant del compositor Thomas Arne, i va ser intèrpret als Jardins Vauxhall.

## Referències

* 1 2 3 "Pinto, Tomàs". Oxford Dictionary of National Biography (ed. en línia). Oxford University Press. doi:10.1093/ref:odnb/22307. (Cal subscripció o membres de la biblioteca pública del Regne Unit.)
* ↑ Legge, Robin Humphrey (1896). "Pinto, Tomàs". A Lee, Sidney (ed.). Diccionari de Biografia Nacional. Vol. 45. Londres: Smith, Elder & Co. pàgs. 322–323.
* ↑ Pinto (Thomas) A Dictionary of Musicians (1825).
* ↑ Pinto, Thomas An Encyclopedia of the Violin d'Alberto Bachmann, Courier Corporation 2013 (publicat per primera vegada el 1925).
* ↑ Cantants solistes que van actuar a Vauxhall Gardens 1745-1859 Vauxhall Gardens 1661-1859, consultat el 19 de març de 2017.
# Teodebald

Teodebald és el nom dels següents personatges:
* Nom franc (Teodebald o Teodobald), origen de les variants Thibaut, Tibau, Teobald
* Teodebald, rei dels francs. Vegeu Teodobald
* El majordom de palau Teodebald o Teodobald.
# Terra de Jameson

La Terra de Jameson, Jameson Land és una península de Groenlàndia, limita al sud-oest amb Scoresby Sund (el fiord més gran del món), al nord-oest amb l'interior de groenlàndia, al nord amb Scoresby Land, i a l'est amb Carlsberg Fjord, Liverpool Land i Hurry Inlet.

## Geologia

Jameson Land consta principalment de pedra sorrenca del Juràssic també hi ha roques del Triàsic. Entre els fòssils del Triàsic de Jameson land s'inclouen dinosures prosauròpodes i teròpodes, fitosaures, temnospòndils, i taurons.

## Referències

* ↑ «Geological map of Greenland 1 : 2 500 000». Arxivat de l'original el 2017-09-21. [Consulta: 25 juny 2015].
* ↑ Mateus, O., Clemmensen L., Klein N., Wings O., Frobøse N., Milàn J., Adolfssen J., & Estrup E. (2014). The Late Triassic of Jameson Land revisited: new vertebrate findings and the first phytosaur from Greenland. Journal of Vertebrate Paleontology. Program and Abstracts, 2014, 182.
# Tobago (desambiguació)

«Tobago» té aquests significats:
* Geografia:
** Tobago, illa del Carib
** Trinitat i Tobago, estat format per aquestes dues illes del Carib
* Altres:
** Tobago United, club de futbol de l'illa de Tobago
** Tobago Cycling Classic, competició de ciclisme celebrada a l'illa de Tobago
** Tobago (grup), grup de rumba catalana actiu durant les dècades de 1970 i 1980
# The Urbz: Sims in the City

The Urbz: Sims in the City és un videojoc per a les consoles Xbox, PlayStation 2, Game Boy Advance, Game Cube i Nintendo DS en què l'usuari pot crear un personatge per desenvolupar-lo socialment, satisfer les seves necessitats i anar passant missions que altres habitants de la ciutat et demanaran.
El fenomen de The Sims, la franquícia que més jocs ha venut per a PC, sembla decidida a estendre's també a les consoles. Després de les "conversions" dels títols homònims per a PC a PS2 i Xbox (molt reconeguts per l'ocasió) arriba The Urbz, el primer joc de The Sims plantejat per a consoles des de la seva mateixa concepció.

## Referències

* ↑ Fox, Matt. The Video Games Guide (en anglès). McFarland, 2012, p. 261. ISBN 9781476600673.
# The Unwritten Law (pel·lícula de 1932)

The Unwritten Law és una pel·lícula de misteri estatunidenca de 1932 dirigida per Christy Cabanne i protagonitzada per Greta Nissen, Richard "Skeets" Gallagher i Mary Brian. Va ser estrenada el 15 de novembre de 1932.

## Argument

Un productor de cinema és trobat assassinat en un vaixell. Entre els sospitosos hi ha una jove, la mare de la qual va ser maltractada per ell, i el seu electricista recentment acomiadat.

## Repartiment

* Greta Nissen com Fifi La Rue
* Richard "Skeets" Gallagher com Pete Brown
* Mary Brian com Ruth Evans
* Louise Fazenda com Lulu Potts
* Lew Cody com Roger Morgan
* Hedda Hopper com Jean Evans
* Purnell Pratt com Stephen McBain
* Theodore Von Eltz com Val Lewis
* Mischa Auer com Abu Zeyd
* Arthur Rankin com Frank Woods

## Referències

* ↑ «The Unwritten Law». American Film Institute. Arxivat de l'original el 2 desembre 2017. [Consulta: 6 març 2018].

## Bibliografia

* Wollstein, Hans J. . Strangers in Hollywood: the History of Scandinavian Actors in American Films from 1910 to World War II . Scarecrow Press, 1994.
# Tomàs Seguí i Seguí

Tomàs Seguí i Seguí (Esporles, 24 de desembre de 1891 - Porreres, 4 de febrer de 1937) "Ramellí" va ser un treballador i polític socialista de Mallorca víctima de la repressió del bàndol franquista durant la Guerra Civil.

## Biografia

Membre del Partit Socialista Obrer Espanyol des de 1916, va ser president de la Federació Gremial de la seva localitat natal. Al 1920 va ser triat regidor d'Esporles, en franca minoria enfront de deu regidors que conformaven l'alternança en el poder públic espanyol en l'època de la Restauració.Es va dedicar a millorar les condicions de vida i protecció dels menors, així com la sanitat pública. Amb la dictadura de Primo de Rivera, que va dissoldre tots els ajuntaments, Tomás Seguí va marxar a Cuba on va treballar de carboner a Cienfuegos al costat d'altres veïns emigrants d'Esporles. Va tornar a Espanya el 1927.
A les eleccions municipals de 1931 que van donar lloc a la proclamació de la República va ser elegit regidor i, després alcalde. Va destacar per les obres de sanejament públic, canalització i proveïment d'aigua potable (problema que persistia a la zona feia anys) i les obres escolars i dotació dels centres educatius. Durant el seu mandat van ser freqüents les desavinences amb el governador civil, Joan Manent. Després dels successos revolucionaris de 1934 va ser destituït governativament i empresonat. L'agrupació socialista i la Casa del Poble local van ser clausurades. Després de les eleccions generals de 1936 va ser rehabilitat en el càrrec.
En produir-se el cop d'estat de juliol de 1936 que va donar origen a la Guerra Civil, l'intent tímid de defensa local que havia preparat l'ajuntament en els primers dies es va autodissoldre en conèixer la detenció del governador civil per les tropes revoltades. Va aconseguir amagar-se un temps en la mateixa localitat amb l'ajuda dels seus veïns, però va ser descobert i detingut el 1937 en haver fracassat tots els intents de fugida de l'illa de Mallorca. Traslladat a la presó, la seva esposa no va aconseguir identificar-ho a causa del rostre desfigurat per la tortura. A principis de febrer de 1937 va ser executat sense judici algun i llançat a una fossa del cementiri de Porreres. El nou alcalde nomenat pels revoltats ho va qualificar a principis de 1937 de "cap suprem del marxisme", però el 1941 va assenyalar que "no va participar gens". El rector de la localitat també va emetre informes desfavorables.

## Referències

* ↑ «Tomàs Seguí i Seguí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Quetglas, Damià (1986). Esporles, una manta sobre un torrent d'entusiasme. Memòria civil-Baleares. .
* ↑ Entrada, en el Diccionario biográfico del socialismo español.
* ↑ Sanllorente, Francisco. La actuación del Tribunal de Responsabilidades Políticas en las Islas Baleares (1939-1942) .Universidad de las Islas Baleares. pàgina 13.

## Bibliografia

* Llinàs Ferrà, Bartomeu (1984). Tomàs Seguí, un somni esqueixat. Discurs amb motiu de la seva proclamació com a fill il·lustre d'Esporles. Palma: Impremta Politècnica. Text «P. M. 313-1984»
# Tona equivalent de petroli

La tona equivalent de petroli (tep) és una unitat de mesura de l'energia que equival a la quantitat d'energia obtinguda per la combustió d'una tona de petroli. Aquesta energia en principi dependria de la composició química exacta del petroli utilitzat, però per fixar-la hom ha consensuat donar-li el valor de 4·10¹⁰ joules. El seu múltiple ktep (quilotep) també és molt usat. No es correspon amb l'energia elèctrica obtinguda amb una tona de petroli, que podria ser de l'ordre d'uns 0,4 tep.

## Unitats relacionades

El tep/€ (PIB) és la unitat de mesura de la intensitat energètica, que és la quantitat d'energia primària utilitzada per un país per cada unitat de riquesa creada i que s'utilitza en tecnologia energètica, mediambiental i en sostenibilitat.

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana. Volum 22. Reimpressió d'octubre de 1992. Barcelona: Gran Enciclopèdia Catalana, 1992, p. 257. ISBN 84-7739-064-9.
* ↑ «tona». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
# Théo Mertens

Théo Mertens (Balen, 30 de juliol de 1941) va ser un ciclista belga, professional des del 1963 fins al 1970.

## Palmarès en ruta

* 1964
** 1r al Circuit Escaut-Dendre-Lys
* 1965
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné Libéré
** Vencedor d'una etapa al Tour del Nord
* 1966
** 1r als Quatre dies de Dunkerque i vencedor de 2 etapes

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1967. 67è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 1966
** Campió de Bèlgica en Persecució

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Tord de cap taronja

El tord de cap taronja (Geokichla citrina) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, sovint de ribera, vegetació secundària i terres de conreu, localment a turons i muntanyes, des del nord de Pakistan i de l'Índia, sud i est de la Xina, Hainan, Tailàndia, Laos, Cambodja, sud del Vietnam i Malaca. Illes Andaman i Nicobar, Sumatra, Java, Bali i nord de Borneo.

## Referències

* ↑ «Tord de cap taronja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Tir als Jocs Olímpics d'estiu de 1972

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 celebrats a la ciutat de Múnic (en aquells moments República Federal d'Alemanya) es disputaren vuit proves de tir olímpic, una més que en l'edició anterior. Les proves es realitzaren entre els dies 27 d'agost i 2 de setembre de 1972 a les instal·lacions de tir de Hochbrück.
Hi participaren un total de 397 tiradors, entre ells 4 dones, de 71 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Pistola ràpida 25 metres Detalls | Josef Zapedszki | Ladislav Faita | Viktor Torshin |
| Pistola lliure 50 metres Detalls | Ragnar Skanaker | Dan Juga | Rudolf Dollinger |
| Rifle en posició estesa 50 metres Detalls | Ho Jun Li | Viktor Auer | Nicolae Rotaru |
| Rifle en 3 posicions 50 metres Detalls | John Writer | Lanny Bassham | Werner Lippoldt |
| Carabina lliure Detalls | Lones Wigger | Boris Melnik | Lajos Papp |
| Blanc mòbil 10 metres Detalls | Jakov Shelasniak | Helmut Bellingrodt | John Kynoch |
| Fossa Olímpica Detalls | Angelo Scalzone | Michel Carrega | Silvano Basagni |
| Skeet Detalls | Konrad Wirnhier | Evgeni Petrov | Michael Buchheim |

## Medalles

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 2 | Unió Soviètica | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 3 | Itàlia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4 | Corea del Nord | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Polònia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | RFA | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Suècia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 8 | Romania | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9 | Colòmbia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 | Txecoslovàquia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 12 | RDA | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 13 | Àustria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | Hongria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Torre Sala de la Font

La Torre Sala de la Font és una casa eclèctica de Torrelavit (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a l'interior del nucli urbà de Lavit. El conjunt de Lavit tracta de cases urbanes interessants per la seva composició de façana i per les decoracions florals o pels coronaments (de formes ondulades, esglaonades, amb ràfec o cornisa).

## Referències

* ↑ «Torre Sala de la Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2017].
# Torre Sala

Torre Sala és una casa de Breda (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat, situat en el nucli urbà de Breda, entre els carrers Josep Aragay i Mossès Pere Ribot (antiga carretera de Riells).
L'edifici, de planta baixa, pis i golfes, està cobert per un teulat a dues vessants desaiguades a les façanes laterals, amb el ràfec amb les encavallades de les bigues de ferro que suporten la coberta. A la teulada hi ha finestres que il·luminen les golfes.
A la façana principal trobem, a la planta baixa, la porta d'accés en arc de llinda. Sobre la porta hi ha un petit trencaaigües. Destaquen les dues batents de la porta de fusta que tanca l'entrada, amb incisions decoratives. A dreta i esquerra de la porta d'entrada, dues finestres en arc de llinda i trencaaigües. Les dues finestres estan protegides per una reixa de ferro forjat, que té unes flors com a elements decoratius. Les reixes estan pintades de color verd, i les flors són de color blanc.
Al pis, tres finestres situades en el mateix eix que els oberutres de la planta baixa. Tenen la part inferior dels brancals i l'ampit de la finestra fets de rajola vidriada de color verd. Un trencaaigües fet de maons disposats en sardinell decora la part superior de cadascuna de les finestres (la mitja part de finestra que no està decorada amb rajola vidriada).
A les golfes, una obertura quadrangular.
Corona la façana un baix relleu de decoracions florals (pràcticament passa desapercebut per la pintura que cobreix els murs de la façana).
Unes escales amb balustrada donen accés al jardí des de la façana principal.
La mateixa estructura es reparteix a la façana posterior.
Un tancat protegeix tota la propietat. Destaca el portal d'entrada, format per dos pilars fets de maons, amb una cornisa feta de rajola vidriada, i coronats per un element piramidal fet també de rajola vidriada. Una reixa de ferro forjat tanca el portal.

## Història

Segons el cadastre l'edifici fou construït el 1909. La seva funció era de casa d'estiueig.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Torre Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2017].
# Torneig d'escacs de Baden-Baden de 1870

El torneig d'escacs de Baden-Baden de 1870 fou el primer torneig d'escacs fort de la història. En comparació amb el Torneig d'escacs de Londres de 1851, Londres 1862 i París 1867, hi havia tres diferències principals: a) es varen fer servir rellotges d'escacs per primer cop (es requerien 20 jugades per hora), b) les taules comptaven com a mig punt, c) només s'hi van convidar els millors jugadors del món. El torneig era un round-robin a doble volta, amb la participació de deu Mestres: Adolf Anderssen, Wilhelm Steinitz, Gustav Neumann, Joseph Henry Blackburne, Louis Paulsen, Cecil De Vere, Samuel Rosenthal, Szymon Winawer, Johannes von Minckwitz i Adolf Stern. El torneig es va disputar entre el 18 de juliol i el 4 d'agost de 1870.
Ignatz von Kolisch va fer les funcions de secretari del comitè organitzador. El príncep Mihail Sturdza de Moldàvia n'era el president, i l'escriptor rus Ivan Turgenev el vicepresident. El comitè d'apel·lació era format per l'hongarès Baró Maythény i el Baró von Kolisch.
En aquella època, França va declarar la guerra a Prússia el 19 de juliol de 1870. Els estats alemanys del sud, inclòs el Gran Ducat de Baden, varen prendre part per Prússia i els seus aliats del Nord d'Alemanya. La guerra Francoprussiana va arribar a prop de Baden-Baden. Stern va ser mobilitzat com a reservista bavarès, després de la quarta ronda. Com Johannes Zukertort, va combatre en la guerra. El final de Baden-Baden 1870 va marcar l'inici de les hostilitats. El so de l'artilleria es podia sentir a una distància de 30 km de Baden-Baden. Adolf Stern va enviar una postal des dels camps prop de Sedan el 4 de setembre: "L'emperador Napoleó ha rebut mat.

## Resultats i classificació

Els resultats de Baden-Baden 1870 van quedar de la següent manera:
    # Jugador 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Total 1 Adolf Anderssen (Imperi Alemany) / Silèsia prussianaxx11001½111½101011--11 2 Wilhelm Steinitz (Imperi Austríac) / Bohèmia00xx110½111111½1½0½110½ 3 Gustav Neumann (Imperi Alemany) / Silèsia prussiana1100xx1½0101110½11--10 4 Joseph Henry Blackburne (Regne Unit) / Anglaterra0½1½0½xx10111½½½11--10 5 Louis Paulsen (Imperi Alemany) / Lippe00001001xx101½1½½1--7½ 6 Cecil De Vere (Regne Unit) / Escòcia0½00100001xx011101--6½ 7 Szymon Winawer (Imperi Rus) / Polònia0100000½0½10xx1½11--6½ 8 Samuel Rosenthal (França) / Polònia01½01½½½0½000½xx00--5 9 Johannes Minckwitz (Imperi Alemany) / Saxònia00½10000½0100011xx105 10 Adolf Stern (Imperi Alemany) / Renània-Palatinat--½0------------01xx-
Anderssen va guanyar 3000 francs, Steinitz - 600 francs, Neumann i Blackburne - 200 francs (cadascú).

## Bibliografia

* Stefan Haas: Das Schachturnier Baden-Baden 1870. Der unbekannte Schachmeister Adolf Stern. Rattmann, Ludwigshafen 2006. ISBN 3-88086-190-0

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20091028083510/http://www.geocities.com/SiliconValley/Lab/7378/history.txt
* ↑ Baden-Baden 1870 Arxivat 2008-10-26 a Wayback Machine.
* ↑ «Torneig de Baden-Baden (1870), classificació i partides». chessgames.com. [Consulta: 4 juny 2018].
* 1 2 Els resultats d'Stern en les quatre partides que va disputar, no van comptar