OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista d'ocells de Kiribati

Aquesta llista d'ocells de Kiribati inclou totes les espècies d'ocells trobats a Kiribati: 74, de les quals 11 es troben globalment amenaçades d'extinció i 1 hi fou introduïda.
Els ocells s'ordenen per famílies i espècies:

## Procellariidae

* Pterodroma rostrata
* Pterodroma alba
* Pterodroma inexpectata
* Pterodroma sandwichensis
* Pterodroma externa
* Pterodroma cervicalis
* Pterodroma cookii
* Pterodroma leucoptera
* Pterodroma hypoleuca
* Pterodroma nigripennis
* Pterodroma longirostris
* Bulweria bulwerii
* Puffinus creatopus
* Puffinus pacificus
* Puffinus griseus
* Puffinus tenuirostris
* Puffinus nativitatis
* Puffinus lherminieri

## Hydrobatidae

* Oceanites oceanicus
* Pelagodroma marina
* Nesofregetta fuliginosa
* Oceanodroma castro
* Oceanodroma leucorhoa

## Phaethontidae

* Phaethon rubricauda
* Phaethon lepturus

## Sulidae

* Sula dactylatra
* Sula sula
* Sula leucogaster

## Fregatidae

* Fregata minor
* Fregata ariel

## Ardeidae

* Egretta sacra

## Anatidae

* Branta canadensis
* Anas penelope
* Anas strepera
* Anas crecca
* Anas platyrhynchos
* Anas acuta
* Anas clypeata

## Charadriidae

* Pluvialis fulva
* Pluvialis squatarola

## Scolopacidae

* Limosa limosa
* Limosa lapponica
* Numenius phaeopus
* Numenius tahitiensis
* Actitis hypoleucos
* Heterosceles brevipes
* Heterosceles incanus
* Arenaria interpres
* Calidris alba
* Calidris melanotos
* Calidris acuminata
* Phalaropus fulicarius

## Stercorariidae

* Stercorarius maccormicki
* Stercorarius pomarinus
* Stercorarius longicaudus

## Laridae

* Larus delawarensis
* Larus atricilla
* Larus pipixcan

## Sternidae

* Sterna bergii
* Sterna sumatrana
* Sterna albifrons
* Sterna lunata
* Sterna fuscata
* Anous minutus
* Anous stolidus
* Procelsterna cerulea
* Gygis alba

## Columbidae

* Columba livia
* Gallicolumba stairi
* Ducula pacifica
* Ducula oceanica

## Psittacidae

* Vini kuhlii

## Cuculidae

* Eudynamys taitensis

## Sylviidae

* Acrocephalus aequinoctialis

## Referències

* ↑ Llistats d'Ocells del Món.

## Bibliografia

* Clements, James F. Birds of the World: a Checklist. Cornell University Press, 2000, p. 880. ISBN 0934797161.
# Indogrammodes

Indogrammodes és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Indogrammodes pectinicornalis, que es troba a l'Índia.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Gymnothorax philippinus

Gymnothorax philippinus és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 60 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Ryukyu i les Filipines.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Parambassis apogonoides

Parambassis apogonoides és una espècie de peix pertanyent a la família dels ambàssids.

## Descripció

* Fa 10 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Menja invertebrats aquàtics i insectes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: des de Laos i Cambodja fins a la península de Malaca i Indonèsia.

## Ús comercial

De vegades, és present als mercats locals.

## Observacions

És inofensiu per als humans i un peix d'aquari popular per la seua coloració brillant.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Laos. 161 p.
* ↑ Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, 265 p.
* ↑ Roberts, T.R., 1993. Artisanal fisheries and fish ecology below the great waterfalls of the Mekong River in southern Laos. Nat. Hist. Bull. Siam Soc. 41:31-62.
* ↑ Cambodian National Mekong Committee, 1998. Natural resources-based development strategy for the Tonlé Sap area, Cambodia. Final report: Sectoral Studies. CMB/95/003, vol. 2 part b.
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* ↑ Kottelat, M. i E. Widjanarti, 2005. The fishes of Danau Sentarum National Park and the Kapuas Lakes area, Kalimantan Barat, Indonesia. Raffles Bull. Zool. Supplement (13):139-173.
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi = Ikan air tawar Indonesia Bagian Barat dan Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 344 p.
* ↑ Lim, P., S. Lek, S.T. Touch, S.-O. Mao i B. Chhouk, 1999. Diversity and spatial distribution of freshwater fish in Great Lake and Tonle Sap River (Cambodia, Southeast Asia). Aquat. Living Resour. 12(6):379-386.
* ↑ Roberts, T.R., 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.
* ↑ Weber, M. i L.F. De Beaufort, 1929. The fishes of the Indo-Australian Archipelago. V. Anacanthini, Allotriognathi, Heterostomata, Berycomorphi, Percomorphi: Kuhliidae, Apogonidae, Plesiopidae, Pseudoplesiopidae, Priacanthidae, Centropomidae. E.J. Brill Ltd., Leiden. 458 p.
* ↑ Rainboth, W.J., 1996.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Roberts, T.R., 1995. Systematic revision of tropical Asian freshwater glassperches (Ambassidae), with descriptions of three new species. Nat. Hist. Bull. Siam Soc. 42:263-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Gramàtica Signe

La Gramàtica Signe va ser un llibre publicat el febrer de 1962 per facilitar l'aprenentatge de català, en un període on el seu ensenyament encara estava prohibit. Va ser escrit per Albert Jané, Josep Ibáñez i Senserrich, Enric Gual i Maria Eugènia Dalmau amb el títol de Signe. Normes pràctiques de gramàtica catalana. Va ser imprès per Impremta de la Vídua de Daniel Cochs i Reig.

## Història

A principis de la dècada de 1960 va arribar un llegat d'un català que vivia exiliat a Amèrica, amb la condició que havia de ser destinat a la promoció de la llengua i cultura catalana. En Josep Tremoleda es va encarregar de gestionar-ho. L'agost de 1961 va convocar una reunió on va proposar als assistents fer una gramàtica de caràcter popular, amb la voluntat que tingués molta difusió i servís per apropar la llengua catalana al màxim de gent possible, i publicar-la abans de finals d'any. La iniciativa va tenir èxit i progressivament el llibre va esdevenir un manual de referència entre els professors de català en classes particulars i/o semi-clandestines. El juny de 1963 ja se'n va publicar la segona edició.

## Referències

* ↑ «Josep Ibànez i Senserrich ((1929-22004)». Llengua nacional, 2004. [Consulta: maig 2020].
* 1 2 3 Yeste, Elena. «Quan el català no mor» (en catalan). La Mira, 2018. [Consulta: 24 maig 2020].
* ↑ Catalans, Institut d'Estudis; generals, Publicacions. Cent anys de correcció de textos i normalització a l'Institut d'Estudis Catalans (1907-2007). Institut d'Estudis Catalans, 2012-02-08. ISBN 978-84-9965-103-3.
* ↑ Memòria : curs 2000-2001. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Josep Ibàñez i Senserrich (1929-2004)». normalització.cat. [Consulta: 24 maig 2020].
* ↑ Rico, Albert; Solà, Joan. Gramàtica i lexicografia catalanes: síntesi històrica. Universitat de València, 1995. ISBN 978-84-370-1804-1.
# Zolotukha (Astracan)

* Per a altres significats, vegeu «Zolotukha».
Zolotukha (en rus: Золотуха) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 1.327 habitants.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Б) 1:100000. Астраханская область и Калмыкия». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Akhtubinka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2019-02-24. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Регионы России → Астраханская обл. → Харабалинский р-н → Ахтубинка с.». Arxivat de l'original el 2015-03-24. [Consulta: 10 setembre 2020].
# Menècrates

Menècrates és el nom dels següents personatges:
* Menècrates (llibert), llibert de Sext Pompeu.
* Menècrates (poeta), poeta còmic grec.
* Menècrates d'Esmirna, poeta grec.
* Menècrates de Siracusa, metge siracusà.
* Tiberi Claudi Quirina Menècrates, metge grecoromà
# Iguana crestada de les Fiji

La iguana crestada de les Fiji (Brachylophus vitiensis) és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la família dels iguànids endèmica de l'illa de Yaduataba a l'arxipèlag de les illes Fiji, en gravíssim perill d'extinció.

## Referències

* ↑ The Reptile Database - Brachylophus vitiensis
# Grandchamp (Alt Marne)

Grandchamp és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 80 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Grandchamp era de 80 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 53 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 9 estaven desocupats. Tots els 52 habitatges eren cases. Dels 34 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris i 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 32 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Grandchamp el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 8 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 49 persones, 31 eren actives i 18 eren inactives. De les 31 persones actives 29 estaven ocupades (15 homes i 14 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 18 persones inactives 9 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Vegeu també

* Anne Dacier

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Paramagnetisme

El paramagnetisme és la tendència dels moments magnètics lliures (espín o orbitals) a alinear-se paral·lelament a un camp magnètic. Si aquests moments magnètics estan fortament adaptats entre si, el fenomen serà ferromagnetisme o ferrimagnetisme.
Aquest alineament dels dipols magnètics atòmics amb un camp extern tendeix a enfortir-lo. Això s'explica per una permeabilitat magnètica superior a la unitat o, cosa que és el mateix, una susceptibilitat magnètica positiva (i petita). En el paramagnetisme pur, el camp actua de manera independent sobre cada moment magnètic, i no hi ha interacció entre si. En els materials ferromagnètics, aquest comportament també pot observar-se, però només quan estan sotmesos a temperatures superiors a la seva temperatura de Curie. Els materials paramagnètics pateixen el mateix tipus d'atracció i repulsió que els imants normals, quan estan sotmesos a un camp magnètic. Tanmateix, en retirar el camp magnètic, l'entropia destrueix l'alineament magnètic, que ja no està afavorit energèticament.
Com a elements paramagnètics podem trobar: l'alumini, el bari, el calci, l'oxigen, el platí, el sodi, l'estronci, l'urani, el magnesi, el tecneci i el disprosi. També podem parlar de compostos amb propietats paramagnètiques com el sulfat de coure, el clorur de ferro(III) i el clorur mangànic.

## Llei de Curie

En camps magnètics baixos, els materials paramagnètics exhibeixen una magnetització en la mateixa direcció del camp extern, i la magnitud de la qual es descriu per la llei de Curie:
$M=C{\frac {B}{T}}$
En aquesta equació, M és la magnetització resultant, B és la densitat de flux magnètic del camp aplicat, T és la temperatura absoluta (en kèlvins), i C és una constant específica de cada material (la seva constant de Curie). Aquesta llei indica que els materials paramagnètics tendeixen a tornar-se cada vegada més magnètics en augmentar el camp aplicat, i cada vegada menys magnètics en elevar-se la temperatura.
La llei de Curie només és aplicable a camps baixos o temperatures elevades, ja que falla en la descripció del fenomen quan la majoria dels moments magnètics es troben alineats (quan ens acostem a la saturació magnètica). En aquest punt, la resposta del camp magnètic al camp aplicat deixa de ser lineal. Arribat al punt de saturació, la magnetització és la màxima possible, i no creix més, independentment que s'augmenti el camp magnètic o es redueixi la temperatura.

## Referències

* ↑ «Paramagnetisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Zincmelanterita

La zincmelanterita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la melanterita. Rep el nom pel seu contingut en zinc i la seva relació amb la melanterita.

## Característiques

La zincmelanterita és un sulfat de fórmula química ZnSO₄·7H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic, i acostuma a trobar-se de manera massiva o columnar en cristalls microscòpics. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2. Es deshidrata fàcilment en condicions ambientals.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la zincmelanterita pertany a «07.CB: Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: dwornikita, gunningita, kieserita, poitevinita, szmikita, szomolnokita, cobaltkieserita, sanderita, bonattita, aplowita, boyleïta, ilesita, rozenita, starkeyita, drobecita, cranswickita, calcantita, jôkokuïta, pentahidrita, sideròtil, bianchita, chvaleticeïta, ferrohexahidrita, hexahidrita, moorhouseïta, niquelhexahidrita, retgersita, bieberita, boothita, mal·lardita, melanterita, alpersita, epsomita, goslarita, morenosita, alunògen, metaalunògen, aluminocoquimbita, coquimbita, paracoquimbita, romboclasa, kornelita, quenstedtita, lausenita, lishizhenita, römerita, ransomita, apjohnita, bilinita, dietrichita, halotriquita, pickeringita, redingtonita, wupatkiïta i meridianiïta.

## Formació i jaciments

El material tipus que es va fer servir per a determinar l'espècie va ser trobat en dos indrets del comtat de Gunnison, a l'estat nord-americà de Colorado: la mina Good Hope i la mina Vulcan. També ha estat descrita a l'Argentina, a Grècia, a l'Iran, a la Xina i al Japó.

## Referències

* ↑ «Zincmelanterite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 juliol 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 15 juliol 2017].
# Menàlip

Menàlip (en llatí Menalippus, en grec Μενάλιππος o Μελάνιππος) va ser un arquitecte grec, probablement nadiu d'Atenes, que en cooperació amb els arquitectes romans Gai i Marc Estal·li va ser contractat pel rei Ariobarzanes II de Capadòcia, per restaurar l'Odèon de Pèricles, destruït en la guerra contra Mitridates VI Eupator l'any 86 aC. No se sap la data exacta de la restauració, però el regnat d'Ariobarzanes va del 63 aC al 51 aC.

## Referències

* ↑ Menalippus, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, Smith, William, 1813-1893
# HarfBuzz

HarfBuzz (transcripció aproximada en llatí del persa: حرف‌باز, OpenType) és una biblioteca de programari gràfic lliure per a renderitzar caràcters tipogràfics vectorials, el procés de convertir text Unicode a glifs amb totes les lligadures necessàries. New HarfBuzz (2012–), té com a objectiu diverses tecnologies de caràcters tipogràfics. Mentre que la primera versió l'Old HarfBuzz, també anomenada harfbuzz-ng (2006–2012), només tenia com a objectiu els tipus de lletra OpenType. HarfBuzz s'empra a molts projectes de programari de codi obert, des de jocs d'eines de widgets a entorns d'escriptori entre altres aplicacions.

## Història

HarfBuzz va sorgir a partir d'un codi que formava part del projecte FreeType. Després es va desenvolupar per separat a Qt i Pango. Posteriorment es va fusionar de nou en un repositori comú amb una llicència MIT. Aquest és l'anomenat Old HarfBuzz, que ja no s'està desenvolupant, a favor de l'actual conegut com New HarfBuzz. El 2013, Behdad Esfahbod va guanyar el O'Reilly Open Source Award pel seu treball a HarfBuzz.

## Usuaris

La majoria de programaris no utilitzen HarfBuzz de manera directa, però utilitzen una biblioteca amb un conjunt d'eines d'interfície d'usuari que l'integra. HarfBuzz és utilitzat per les biblioteques d'interfície d'usuari del GNOME, KDE, Chrome OS, PlayStation 4, Android, Java, i Flutter i directament per programaris com: Chromium, Firefox, LibreOffice (des de la versió 4.1 només a Linux, des de 5.3 a totes les plataformes), Scribus i Inkscape.

## Referències

* ↑ «HarfBuzz». freedesktop.org. [Consulta: 25 octubre 2020].
* 1 2 3 4 «HarfBuzz brings professional typography to the desktop [LWN.net]». [Consulta: 25 octubre 2020].
* ↑ «What is Harfbuzz?: HarfBuzz Manual». [Consulta: 25 octubre 2020].
* ↑ «HarfBuzz Manual: HarfBuzz Manual». [Consulta: 25 octubre 2020].
* ↑ «HarfBuzz 0.9.2 is available [LWN.net]». [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ «Part II. Reference manual: HarfBuzz Manual». Arxivat de l'original el 2020-10-26. [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ «HarfBuzz 8.0 Released - Introduces Shaper For WebAssembly Within Font Files». Phoronix, 09-07-2023. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ adafruit. «2013 O’Reilly Open Source Award winners» (en anglès americà), 30-07-2013. [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ «Licensing - PS4 Developer wiki». [Consulta: 26 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Lloc web de HarfBuzz
# Pariosternarchus amazonensis

Pariosternarchus amazonensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids i l'única del gènere Pariosternarchus.

## Descripció

* Pot arribar a fer 15,2 cm de llargària màxima.
* Cos comprimit lateralment i de color blanc-rosa uniforme amb aletes translúcides (pràcticament, no té pigmentació, a banda dels petits cromatòfors que posseeix a la part inferior del cap).
* Cap ample i ventre totalment pla.
* Boca petita i musell moderadament llarg.
* Les dents, còniques, són presents en ambdues mandíbules.
* Igual que altres membres de la seua família, té una aleta anal allargada, una aleta caudal petita, no té aletes pelvianes ni dorsal i presenta un apèndix electroreceptiu dorsal que s'origina a mitja esquena.
* 155-168 radis a l'aleta anal, 14-15 a les pectorals i 16-17 a la caudal.
* Escates amb forma de diamant (en presenta entre 6 i 8 fileres per sobre de la línia lateral, però no arriben ni a l'àrea superior del cap ni del cos).

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el riu Amazones al Brasil i el Perú.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ «Pariosternarchus amazonensis: a new genus and species of Neotropical electric fish (Gymnotiformes: Apteronotidae) from the Amazon River». Ichthyological Exploration of Freshwaters, 17, 3, 2006, pàg. 267–274.
* ↑ Albert, J.S. & Crampton, W.G.R., 2006.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Grevoler de Vilamala II

El grevoler de Vilamala II és un grèvol (Ilex aquifolium) que es troba al Clot de Vilamala, al terme de Vilamantells (municipi de Guixers, comarca del Solsonès) que a causa de la seva grandària i de la seva alçària, ha estat declarat bé patrimonial del municipi de Guixers

## Referències

* ↑ Pla Especial de Protecció del Patrimoni

## Bibliografia

* Guixé i Coromines, David; Rodríguez i Bilà, Montse; Rocaspana i Jové, Rafael. Arbres i arbredes singulars del Solsonès: catàleg dels arbres monumentals i singulars, arbredes i formacions vegetals d'interès natural. Solsona: Centre Tecnològic i Forestal de Catalunya, 2006. ISBN 8468957615.
# Zona de Vihorlat-Gutin

La zona de Vihorlat-Gutin (eslovac: Vihorlatsko-gutinská oblasť; ucraïnès: Вигорлат-Гутинський хребет; hongarès: Vihorlát–Gutin-hegyvidék) és una regió de serralades que van des de l'est d'Eslovàquia, passant per l'oest d'Ucraïna fins al nord de Romania. Té una llargada de 220 km.
Geològicament aquestes serres es consideren part dels Carpats Orientals Interiors. Dins de Romania, però, és tradicional dividir els Carpats orientals en territori romanès en tres grups geogràfics (nord, centre, sud), en comptes de ser en seccions "interiors" i "exteriors". Les parts romaneses de l'àrea de Vihorlat-Gutin es consideren part dels Carpats septentrionals de Maramureş i Bucovina (romanès: Munţii Carpaţi ai Maramureşului şi Bucovinei).

## Subdivisions

* Muntanyes de Vihorlat (eslovac: Vihorlatské vrchy; ucraïnès: Вигорлат), que abasta l'Àrea de Paisatge Protegit de Vihorlat i el Morské oko (Eslovàquia i Ucraïna)
* Makovytsia (ucraïnès: Маковиця) (Ucraïna)
* Velikyi Dil (ucraïnès: Великий Діл) (Ucraïna)
* Tupyi (ucraïnès: Тупий) (Ucraïna)
* Muntanyes d'Oaș (romanès: Munţii Oaşului; ucraïnès: Оаш гори) i la depressió d'Oaș (romanès: Depresiunea Oașului) (ucraïna i Romania)
* Muntanyes Gutin (romanès: Munţii Gutâiului; ucraïnès: Гутинський масив) (Romania i Ucraïna)
* Muntanyes Ţibleş (romanès: Munţii Ţibleşului) (Romania)

## Vegeu també

* Carpats romanesos

## Referències

* ↑ «Gutin» (en hongarès). Pallas Nagylexikon / OSZK. [Consulta: 20111129].
# Milicia excelsa

Milicia excelsa (comunament coneguda com a Teca africana, mvule o iroko) és una espècie d'arbre de l'Àfrica tropical. L'altra espècie Milicia regia també proporciona la fusta iroko. La seva llavor principalment la dispersen els ratpenats.

## Referències

* ↑ «AgroForestry Tree Database». Arxivat de l'original el 2015-01-05. [Consulta: 29 juliol 2012].
* ↑ «IUCN Red List of Threatened Species». World Conservation Monitoring Centre, 2006. [Consulta: 22 agost 2007].