OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antoni Poveda Zapata

Antoni Poveda Zapata (Madrid, 25 d'agost de 1955) és un polític català del PSC, alcalde de Sant Joan Despí des de 2006 fins al 2021.
El 1959 es trasllada a Sant Joan Despí, on fixa la seva residència al barri de les Planes. Les seves inquietuds polítiques el van portar a vincular-se, als 17 anys, a moviments de lluita antifranquista i d'esquerres. Després de participar en les JCC, Joventuts Comunistes de Catalunya, i en el PSUC, Partit Socialista Unificat de Catalunya, el 1981 es va incorporar al Partit dels Socialistes de Catalunya, on ha assumit diverses responsabilitats, en la direcció nacional i a la comarca del Baix Llobregat.
És periodista de professió (membre del Col·legi de Periodistes de Catalunya) i ha treballat en diverses publicacions comTele/eXprés, Mundo Diario i El Periódico de Catalunya.
El 3 de març de 2006 va ser escollit alcalde de Sant Joan Despí, després de la jubilació d'Eduard Alonso. Des de llavors ha revalidat el càrrec amb majoria absoluta en les eleccions municipals de 2007, 2011, 2015 i 2019.
Des de 2012 és primer secretari de la Federació del Baix Llobregat del PSC. De 2007 a 2011 va ser president de l' EMT (Entitat Metropolitana del Transport) de la Mancomunitat de Municipis de l'Àrea Metropolitana de Barcelona (MMAMB). Des de 2011 fins a l'actualitat és vicepresident de Transport i Mobilitat de l'Àrea Metropolitana de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Ens seguirem trobant pels carrers de la ciutat! – Antoni Poveda». Arxivat de l'original el 2021-09-30. [Consulta: 30 setembre 2021].
* ↑ «Historial d'alcaldes - Sant Joan Despí». Municat. [Consulta: 9 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Blog personal d'Antoni Poveda Arxivat 2020-09-20 a Wayback Machine.
# El cerdo

El cerdo és un muntatge teatral en castellà en forma de monòleg estrenat l'1 d'octubre de 1993 al Teatro Lope de Vega de Sevilla. Es basa en una adaptació feta per Antonio Andrés de la Peña de la novel·la de Raymond Cousse Stratégie pour deux jambons, roman cochon. L'únic protagonista és l'actor Juan Echanove, que va viure en una porcatera a Villanueva de Córdoba per tal de preparar-se el paper. El 16 de febrer de 1994 fou estrenada al Teatro Albéniz de Madrid.

## Argument

L'únic actor és un porc, tancat en una porcatera, que és un quadrat de quatre metres de costat, on es dedica a fer sentències moralistes per acceptar plenament el seu destí: engreixar per a morir des que el castren. Llegeix Blaise Pascal i Voltaire per tal de trobar sentit al seu destí final. Es tracta d'un intent d'animalitzar els comportaments de l'ésser humà i humanitzar l'animal.

## Premis

Juan Echanove va rebre el Fotogramas de Plata a la millor labor teatral de 1993 per la seva labor a aquesta obra.

## Referències

* ↑ "Ser un cerdo me ha llevado a un estado de profunda tristeza y melancolía", El âís, 1 d'octubre de 1993
* ↑ Juan Echanove presenta el Madrid el monólogo "El cerdo", ABC, 11 de febrer de 1994
* ↑ Engordar para morir, El País, 3 d'octubre de 1993
* ↑ Javier Bardem y Verónica Forqué ganan los premios Fotogramas, El País, 8 de març de 1994

## Bibliografia

* "El Cerdo" de R. Cousse con Juan Echanove de Carlos Cuadros, A: Primer acto: Cuadernos de investigación teatral, ISSN 0032-8367, Nº 253, 1993, pàgs. 73-75
# Scawtita

La scawtita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom de Scawt Hill, a Irlanda del Nord, la seva localitat tipus.

## Característiques

La scawtita és un silicat de fórmula química Ca₇(Si₃O$_9$)₂CO₃·2H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1930. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la scawtita pertany a «09.CK - Ciclosilicats, amb enllaços senzills de 6 [Si₆O$_{18}$]$^{12-}$, amb anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: fluorschorl, fluorbuergerita, cromodravita, dravita, elbaïta, feruvita, foitita, liddicoatita, olenita, povondraïta, schorl, magnesiofoitita, rossmanita, oxivanadiodravita, oxidravita, oxirossmanita, cromoaluminopovondraïta, fluordravita, fluoruvita, abenakiïta-(Ce), steenstrupina-(Ce) i thorosteenstrupina.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu d'Història Natural de Londres (Anglaterra), amb el número de registre: 1956,384.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Scawt Hill, a la ciutat de Larne, dins el comtat d'Antrim (Irlanda del Nord). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Scawtite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 gener 2020].
# Diognet d'Èritres

Diognet (grec antic: Διόγνητος, llatí: Diognetus) fou un general d'Èritres que va dirigir les forces de la seva ciutat en ajut de Milet a la guerra contra Naxos.
Hom li va donar el comandament d'un fort per controlar Naxos. Es va enamorar de la presonera Polícrita de Naxos i s'hi va casar, però la gent de Naxos es va poder apoderar del fort mercès a l'ajut de la noia, que no obstant va salvar la vida del seu marit, però sembla que després va morir de joia pels honors que els seus conciutadans li van oferir, segons Plutarc. Existeixen altres versions de la història amb lleugeres variants.

## Referències

* ↑ 2.Diognetus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1024
# Joyce Moreno

Joyce Moreno (Ciutat de Panamà, 29 de setembre de 1974) és un futbolista hispano-panameny, ja retirat, que jugà de defensa.
Es va formar a les categories inferiors del Reial Madrid, tot arribant al primer filial blanc la temporada 93/94. Després de tres anys titular al Reial Madrid B, però sense oportunitats amb el primer equip, a l'estiu de 1997 fitxa pel Reial Oviedo, on roman dos anys jugant amb certa regularitat.
La temporada 99/00 és cedit al CD Leganés, on qualla una bona temporada, però a la seua tornada a Astúries amb prou feines compta amb ocasions de jugar. Després de militar dos anys a Segona amb el Burgos CF i el CD Badajoz, la carrera del panameny ha seguit en equips de Segona B.
# Las Ventas de Retamosa

Las Ventas de Retamosa és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb La Torre de Esteban Hambrán, Casarrubios del Monte, Camarena i Santa Cruz del Retamar.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 690 | 752 | 778 | 804 | 853 | 935 | 1.056 | 1.248 | 1.546 | 1.782 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Antonio Rodríguez Salvador | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Rafael Salvador León | AP/PDP/UL | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Antonio Rodríguez Salvador | CDS | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Antonio Rodríguez Salvador | Independent | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Antonio Rodríguez Salvador | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | María Victoria Solana de León | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | María Victoria Solana de León | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | María Victoria Solana de León | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Klagt, Kinder, klagt es aller Welt, BWV 244a

Klagt, Kinder, klagt es aller Welt, BWV 244a (Lamenteu-vos, nois, lamenta't món sencer) és una cantata de Johann Sebastian Bach, per al funeral de Leopold de Köthen, estrenada el 23 de març de 1729.

## Origen i context

Aquesta Trauerkantate està destinada al funeral del príncep Leopold d'Anhalt-Köthen, a qui Bach havia servit de 1717 a 1723, i amb qui mantenia una bona amistat; el text és de Picander però la música s'ha perdut. Encara que el príncep havia mort el 19 de novembre de 1728, el funeral no se celebrà fins al mes de març següent. S'interpretà en dues sessions, a la cerimònia de la nit del 23 de març i en el sermó de commemoració de l'endemà, amb Anna Magdalena, l'esposa de Bach, cantant el paper de soprano. Constava de 24 números repartits en quatre parts; els deu recitatius i els cors inicial i final de la segona part eren originals, però la major part de la resta de moviments eren paròdies d'obres anteriors. El primer i setè números són paròdia dels moviments 1 i 10 de la Trauer-Ode BWV 198, una cantata de l'any 1727 per al funeral de Christiane Eberhardine de Saxònia; la resta de moviments ho són de la Passió segons Sant Mateu (BWV 244): el número 3 (del 6 de la Passió), 5 (8), 10 (39), 12 (49), 15 (57), 17 (23), 19 (20), 20 (65), 22 (13) i 24 (68). Aquesta situació ha permès proposar reconstruccions de l'obra.

## Discografia seleccionada

* J.S. Bach: Trauer-Muic. Music to Mourn Prince Leopold. Andrew Parrott, Taverner Consort and Players, Emily Evera, Clare Wilkinson, Charles Daniels, Tom Meglioranza. (Avie), 2011.

## Bibliografia

* Enrique Martínez Miura. “Bach. Guías Scherzo”. Ediciones Península, Barcelona, 2001.
* Daniel S. Vega Cernuda. “Bach. Repertorio completo de la música vocal”. Cátedra, Barcelona, 2004.
* Alfred Dürr. “The Cantatas of J. S. Bach”. Oxford University Press, Oxford, 2005.

## Enllaços externs

* J.S. Bach Home Page Arxivat 2016-03-15 a Wayback Machine.
# Desenvolupament prenatal

El desenvolupament prenatal o desenvolupament fetal és el conjunt de canvis que es produeixen en un embrió/fetus entre el moment de la concepció i el seu naixement. És una fase extremament sensible en el desenvolupament d'un ésser viu: l'exposició del fetus a agents com l'alcohol o el metilmercuri per ingestió materna pot provocar malformacions i greus deficiències neuropsicològiques. En els éssers humans, el desenvolupament prenatal se sol dividir en tres trimestres. En el primer trimestre es produeix la fase inicial de la formació dels òrgans. En el segon, el fetus guanya pes i desenvolupa especialment el sistema circulatori i el sistema nerviós. Finalment, en el tercer sobretot guanya pes i acaba de desenvolupar els pulmons.

## Referències

* 1 2 «El desenvolupament fetal trimestre a trimestre». Parentalis. [Consulta: 10 febrer 2021].
* ↑ Organització Mundial de la Salut. «Guidance for identifying populations at risk from mercury exposure» (en anglès), 2008. [Consulta: 29 agost 2013].
# Arcola (Illinois)

Arcola és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 2.652 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Arcola tenia 2.652 habitants, 1.031 habitatges, i 748 famílies. La densitat de població era de 747,4 habitants/km².
Dels 1.031 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,7% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 27,4% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 15,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.125 $ i la renda mediana per família de 46.107 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.168 $ mentre que les dones 22.723 $. La renda per capita de la població era de 18.664 $. Aproximadament el 2% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Arcola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Arcola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# El cerco de Leningrado

El cerco de Leningrado és una obra de teatre del dramaturg valencià José Sanchis Sinisterra, estrenada en 1994.

## Argument

Natalia i Priscila són dues dones madures que comparteixen residència, el Teatre del Fantasma, un espai abandonat fa anys i a punt de ser demolit. Ambdues rememoren els temps gloriosos del teatre, així com a Néstor el seu director i primer actor, l'home que van compartir, com a esposa (Priscila) i amant (Natalia), respectivament. Les dues dones recorden l'assassinat de Néstor Coposo fa més de vint anys. De la lectura d' El cerco de Leningrado, el text que Néstor assajava quan va desaparèixer, dedueixen que la seva desaparició va poder ser deguda tant a les seves a l'acció dels seus enemics polítics com dels seus correligionaris militants d'esquerra. Ambdues decideixen mantenir la defensa del teatre en què han transcorregut les seves vides.

## Muntatges

L'obra es va estrenar el 10 de març de 1994 al Teatre de Baracaldo, amb adreça de Omar Grasso i interpretació de Nuria Espert (Natalia) i María Jesús Valdés (Priscila). El 2001 es va estrenar a Buenos Aires, amb Osvaldo Bonet i interpretat per Alejandra Boero (Natalia) i María Rosa Gallo (Priscila) (ldesprés substituïda per Lídia Lamaison). En 2005, es va representar en Lima, Perú, amb interpretació de Cecilia Natteri i Violeta Càceres. Muntada de nou a Espanya en 2011, en aquest cas al Teatro Bellas Artes de Madrid, amb Magüi Mira (Natalia) i Beatriz Carvajal (Priscila), dirigides per José Carlos Plaza. Actualment es presenta novament a l'Argentina, a la ciutat de Mar del Plata, dirigida per Marcelo Cañete, única posada on un actor, Federico Farias, interpreta a Natalia, al costat de Mery Waller com Priscila.

## Referències

* ↑ «Sobre la obra de José Sanchis Sinisterra en versión y dirección de Osvaldo Bonet». Emilio Panelas, Universidad de Buenos Aires, 2011.
* ↑ «"El cerco de Leningrado", nostalgia y dos grandes actrices en el María Guerrero». Diari ABC, 13-10-1994.
* ↑ «Nuria Espert y María Jesús Valdés presentan 'El cerco de Leningrado'». El País, 12-03-1994.
# Serra de Granera

La Serra de Granera és una formació muntanyosa del terme municipal de Granera, al Moianès.
Està situada a la part central del terme, on s'estén de nord-oest a sud-est. L'extrem meridional és el turó on es troba amb el Serrat del Pedró. Des d'aquest lloc marxa cap al nord-oest, deixant al nord-est la Roca de l'Àliga, per tal d'assolir el cim del Castellar, que es considera el seu extrem septentrional.

## Enllaços externs

* La Serra de Granera en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Denis Richet

Denis Richet (1927 - 15 de setembre de 1989) fou un historiador francès.

## Biografia

Estudià la Revolució Francesa amb François Furet, el seu cunyat. Ensenyà a La Sorbona, després a l'EHESS i també a l'École polytechnique.
En una entrevista el 1994, François Furet assenyala que Denis Richet, el 1965, ja tenia una idea molt elaborada de l'excés del 1793, mentre que ell, Furet, encara s'aferrava als escrits de Marx, és a dir, que Denis Richet havia mostrat molta desconfiança envers el teorema comunista de la necessitat dels esdeveniments revolucionaris.

## Obres publicades

* La Révolution française, amb François Furet,
    Première édition en 1965
    Deuxième édition en 1973
    Hachette Pluriel, 1999.
* De la Réforme à la Révolution, Aubier (Paris) - 1991.
* La France moderne, l'esprit des institutions, Flammarion, 1991 (première édition 1973).
* Représentation et vouloir politiques, autour des États généraux de 1614. avec Roger Chartier. École des Hautes études en sciences sociales.
# Las Vegas Altas

Las Vegas Altas és una comarca d'Extremadura situada a la província de Badajoz. Ocupa una superfície de 1643 km² i té 60.000 habitants. El cap comarcal és compartit entre Don Benito i Villanueva de la Serena.

## Municipis

* Acedera
* Cristina
* Don Benito
* El Torviscal
* Gargáligas
* Guadalperales
* Guareña
* Hernán Cortés
* Madrigalejo
* Manchita
* Medellín
* Mengabril
* Navalvillar de Pela
* Obando
* Palazuelo
* Puebla de Alcollarín
* Pueblonuevo del Guadiana
* Rena
* Ruecas
* Santa Amalia
* Torrefresneda
* Valdehornillos
* Valdetorres
* Valdivia
* Villar de Rena
* Villanueva de la Serena
* Vivares
* Yelbes
* Zurbarán
* Vegas Altas
# Kissimmee

Kissimmee és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2009 tenia 62.632 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kissimmee tenia 47.814 habitants, 17.121 habitatges, i 11.813 famílies. La densitat de població era de 1.106,8 habitants/km².
Dels 17.121 habitatges en un 37,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,2% hi vivien parelles casades, en un 15,8% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 20,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 12% entre 18 i 24, un 34,9% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 7,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.949 $ i la renda mediana per família de 36.361 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.851 $ mentre que les dones 21.025 $. La renda per capita de la població era de 15.071 $. Entorn del 12,3% de les famílies i el 15,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kissimmee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kissimmee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Desenvolupament regional

El desenvolupament regional és l'aconseguiment de la prosperitat en una regió. Pot donar-se el cas de regions d'un mateix estat que siguen menys pròsperes que les altres, donant-se una situació de desequilibri territorial.
Hi ha diverses teories o models que expliquen com s'aconsegueix el desenvolupament regional. Totes coincideixen en el paper de la inversió en infraestructures com a instrument bàsic de la política de desenvolupament regional. Totes les teories "legitimen la distribució geogràfica de la inversió pública en infraestructures" seguint criteris equitatius, però aquest criteri pot tindre accepcions diferents (igualació del benestar, igualació del desenvolupament econòmic o igualació d'oportunitats).
Els models neoclàssics consideren els desequilibris territorials que són solament uns desfasaments temporals cap a la situació d'equilibri, sota la hipòtesi de mobilitat perfecta i flexibilitat dels preus, que són els mecanismes d'igualació de productivitats del sistema de mercat. Solament defensen la inversió pública en infraestructures en les regions més pobres per a accelerar la convergència perquè facilita la mobilitat dels factors productius.
Aquests models són criticats negativament perquè són poc explicatius, suposen coses que no arriben a ocórrer, queda registrat en la història la persistència de les disparitats regionals, no inclouen el progrés tècnic i la seua difusió a l'espai i no consideren factors institucionals, polítics i socials. Per açò mateixa es van proposar altres models.
Els models de causalitat acumulativa van ser proposats per Myrdal i Hirschman i més endavant els desenvoluparen Kaldor i Holland. Aquests models afirmen que el sistema de mercat empitjora les diferències territorials. Considera que unes regions presenten un avantatge inicial respecte altres i el mercat les afavoreix (siga en forma de centre contra perifèria, nord contra sud o pols de desenvolupament).
El model del potencial de desenvolupament regional va ser desenvolupat per Biehl, Hussmann i Schnyder. El model incideix en les possibilitats potencials de creixement econòmic de la regió per a aconseguir la convergència.

## Referències

* 1 2 3 Bosch i Espasa, 1999, p. 159.
* ↑ Bosch i Espasa, 1999, p. 161.
* ↑ Bosch i Espasa, 1999, p. 159-160.
* 1 2 3 Bosch i Espasa, 1999, p. 160.

## Bibliografia

* Bosch, Núria; Espasa, Marta. «Capítulo 6. ¿Con qué criterios invierte el sector público central?». A: Desequilibrios territoriales en España y Europa. Barcelona: Ariel, 1999, p. 150-177. ISBN 84-344-2146-1.
# Arcola (Mississipi)

Arcola és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 563 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Arcola tenia 563 habitants, 183 habitatges, i 122 famílies. La densitat de població era de 988,1 habitants per km².
Dels 183 habitatges en un 36,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 23% hi vivien parelles casades, en un 36,1% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 27,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,08 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,6% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 8,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 71,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.409 $ i la renda mediana per família de 18.594 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.321 $ mentre que les dones 13.466 $. La renda per capita de la població era de 6.827 $. Entorn del 43,4% de les famílies i el 49,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Arcola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 febrer 2021].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Arcola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Edicions Auñamendi

* Per a altres significats, vegeu «Auñamendi (desambiguació)».
Les edicions Auñamendi es dediquen a la publicació i difusió de les obres sobre temàtica basca, escrit en castellà, basc o en ambdós idiomes. Edicions Auñamendi va ser fundada a Sant Sebastià en 1958 pels germans Mariano i Bernardo Estornés Lasa.
Les edicions publiquen sota els noms d'"Auñamendi", "Azkue", "Selectas" i "Aralar", els tres òrgans de l'"Enciclopedia General Ilustrada del País Vasco", editada per Estornes Lasa des de 1979, tot i que els primers articles els va escriure en 1933.

## Enllaços externs

* Web oficial d'Edicions Auñamendi
* Enciclopedia Auñamendi: pasado y futuro, per Idoia Estornes Zubizarreta
# Serrat dels Pastors

El Serrat dels Pastors és una serra situada al municipi de Castellar de la Ribera (Solsonès), amb una elevació màxima de 711,8 metres.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya