OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Panera (Castellserà)

La Panera és un edifici de Castellserà (Urgell) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

L'edifici, de planta trapezoïdal i de 487 m/2, és distribuït en dues plantes, comunicades per una escala interior situada a la banda esquerra. La teulada és a dos vessants. A la planta baixa, cinc columnes de secció circular situades al bell mig de la sala aguanten el sostre, d'embigat de fusta, mitjançant sis arcs rebaixats. La façana principal és centrada per un portal adovellat.
El 1927-28 fou oberta una segona porta, que dona directament a l'escala, però a finals de segle xx va tornar a ser tapiada. L'any 1944 es va rebaixar 1,20 metres el nivell del sòl, per igualar-lo amb el del carrer, que havia estat rebaixat anteriorment, per aquest motiu es modificà el portal d'accés.

## Història

L'edifici conegut com la "botiga del castell", i popularment com el "castell", és en realitat l'antic graner que tenia a la població el monestir de Poblet, que havia adquirit el domini de Castellserà, des d'on administrava el delme de les possessions del cenobi a l'Urgell, cosa que suposà la construcció del graner, que dugué a terme l'abat Domènec Porta (1502-1526), l'escut del qual figura tant en la portalada com en una arcada de l'interior. Hi ha, tanmateix, restes d'uns fonaments anteriors que fan pensar en una primitiva fàbrica, emplaçada en el mateix indret i amb la mateixa funció, i que formà part de l'antic castell, avui desaparegut. Després de la desamortització, el magatzem passà a mans privades, en el 1982 ha estat adquirit per l'ajuntament, que l'ha destinat a casal de cultura, amb el nom de Cistella.

## Referències

* 1 2 «La Panera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# La lloba solitària

La lloba solitària (títol original en francès: La Louve solitaire) és una pel·lícula franco-italiana dirigida per Édouard Logereau, estrenada el 1968. Ha estat doblada al català.

## Argument

Antiga trapezista empleada en una agència immobiliària, Françoise - «la lloba» - efectua en el transcurs de la nit robatoris les víctimes dels quals són els propietaris de vil·les que ha venut. Cau en una trampa parada per l'inspector Durieux: aquest l'utilitzarà per a desmantellar una xarxa de tràfic de drogues.

## Repartiment

* Danièle Gaubert: Françoise
* Michel Duchaussoy: Bruno
* Julien Guiomar: l'inspector Durieux
* Maurice Teynac
* Sacha Pitoëff
* Jacques Brunet
* François Maistre
* Maurice Sarfati

## Referències

* ↑ esadir.cat. La lloba solitària. esadir.cat.
* ↑ «La louve solitaire». The New York Times.
# La Torre Blanca (Olèrdola)

La Torre Blanca és un edifici del municipi d'Olèrdola (Alt Penedès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia inicialment de planta quadrangular i coberta de pavelló, transformada recentment. Galeria superior d'arcs rebaixat sobre columnes poligonals i capitell. Important ràfec. Finestres de brancals, ampits i llindes de pedra. Jardins i altres dependències. S'hi ha afegit, amb molt mal gust, una torre de planta quadrada, un ala lateral i una nova façana, amb la intenció de convertir-la en una masia de planta basilical.

## Referències

* ↑ «La Torre Blanca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2015].
# La reina de la noche

La reina de la noche és una pel·lícula mexicana dramàtica del 1994 dirigida per Arturo Ripstein. Fou seleccionada per participar en el 47è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Sinopsi

Narra la història, auge i decadència de l'actriu de cabaret i popular cantant mexicana Lucha Reyes, la vida de la qual va estar marcada per la relació amb la seva mare i els seus problemes amb l'alcohol. Va actuar als cabarets de Berlín fins que l'arribada del nazisme al poder la va obligar a tornar a Mèxic.

## Repartiment

* Patricia Reyes Spíndola - Lucha Reyes
* Alberto Estrella - Pedro Calderón
* Blanca Guerra
* Ana Ofelia Murguía - Doña Victoria
* Alex Cox - Klaus Eder
* Arturo Alegro - Oñate
* Alejandra Montoya - Luzma
* Marta Aura - Balmori
* Roberto Sosa - Gimeno
* Juan Carlos Colombo - Araujo
* Guillermo Gil - Gato Linares
* María Marcucci
* Maya Mishalska

## Premis

En la XXXVIII edició dels Premis Ariel va tenir dotze nominacions i sis premis.
| Any | Premi | Categoria | Nominat |
| 1996 | La Reina de la Noche | Millor pel·lícula | Nominat |
| 1996 | Patricia Reyes Spíndola | Millor actriu | Guanyador |
| 1996 | Ana Ofelia Murguía | Millor coactuació femenina | Guanyador |
| 1996 | Arturo Alegro | Millor actor de repartiment | Nominat |
| 1996 | Paz Alicia Garciadiego | Millor argument original | Nominat |
| 1996 | Paz Alicia Garciadiego | Millor guió adaptat | Nominat |
| 1996 | Paz Alicia Garciadiego | Millor tema musical | Guanyador |
| 1996 | Lucía Álvarez | Millor tema musical | Guanyador |
| 1996 | Rafael Castanedo | Millor edició | Nominat |
| 1996 | José Luis Aguilar | Millor escenografia | Guanyador |
| 1996 | Ángeles Martínez i Eduardo Corona | Millor ambientació | Guanyador |
| 1996 | Graciela Mazón | Millor vestuari | Guanyador |

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: The Queen of the Night». festival-cannes.com. [Consulta: 27 agost 2009].
* ↑ «XXXVIII 1996 — Ganadores y nominados» (en castellà). Asociación Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas [Consulta: 24 maig 2016]. Arxivat 16 de juny 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-06-16. [Consulta: 27 març 2021].

## Enllaços externs

* La reina de la noche a YouTube
# La reina de les guineus

La reina de les guineus (originalment en francès, La Reine des renards) és un curtmetratge d'animació suís del 2022 dirigit per Marina Rosset. Va guanyar el premi a la millor música original i premi del públic jove per a un curtmetratge al Festival de Cinema d'Animació d'Annecy. S'ha doblat al català.

## Referències

* ↑ «La Reine des renards» (en francès). Festival de Cinema d'Animació d'Annecy. [Consulta: 25 desembre 2022].
* ↑ «La reina de les guineus». El Meu Primer Festival de Cinema. [Consulta: 25 desembre 2022].
# La promesa (pel·lícula de 1976)

La promesa és una pel·lícula dramàtica espanyola del 1976 dirigida per Ángel del Pozo, la tercera de les quatre pel·lícules que va dirigir, i protagonitzada per Carmen Sevilla i Antonio Ferrandis.

## Sinopsi

L'ancià Giuseppe administra un bar juntament amb el seu amic Pietro. Un dia Giuseppe coneix una prostituta i se n'enamora, cosa que provoca tota una sèrie de conflictes entre tots tres.

## Repartiment

* Carmen Sevilla
* Antonio Ferrandis
* Manolo Otero
* Verónica Orueta
* Mabel Escaño
* Rafael Hernández
* Antonio Casas
* Juan Luis Galiardo

## Premis

Als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1976 va ser una de les 13 pel·lícules a concurs, però finalment no va rebre cap premi.

## Referències

* ↑ La promesa a sensacine.com
* ↑ Películas presentadas al premio del Sindicato del Espectáculo, El País, 16 de gener de 1977
# Laatamna (Berkane)

Laatamna (en àrab العثامنة, al-ʿAṯāmna; en amazic ⵍⵄⵜⴰⵎⵏⴰ) és una comuna rural de la província de Berkane, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 13.996 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Laatamna

Laatamna (en àrab العثامنة, al-ʿAtāmna; en amazic ⵍⵄⵜⴰⵎⵏⴰ) és una comuna rural de la província d'El Kelâa des Sraghna, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.063 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Laattaouia

Laattaouia (àrab: العطاوية, al-ʿAṭṭāwiyya; amazic estàndard marroquí: ⵍⵄⵟⵟⴰⵡⵢⵢⴰ) és un municipi de la província d'El Kelâa des Sraghna, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 30.315 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Lac de Mar

El Lac de Mar (en català, estany de Mar) és un llac glacial que es troba al Circ de Restanca, al llarg d'una vall penjada sobre l'estany de la Restanca. És un estany allargat i orientat de sud oest a nord est. La seva altitud és 2.248 metres i la seva superfície és de 37,66 hectàrees. L'estany té en el seu centre una petita illa anomenada Unhòla. L'estany és dintre de la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici, i pertany al terme municipal de Naut Aran a la vall d'Aran. Al nord de l'estany s'erigeix el massís del Tossau de Mar amb els seus 2.739 metres d'altitud.
En el veí estany de la Restanca es troba el Refugi de la Restanca.

## Construccions hidroelèctriques

L'estany està alimentat de forma artificial per una canalització soterrada procedent del Lac de Rius i el Lac Tòrt de Rius. A través d'una canalització de drenatge el Lac de Mar desaigua a l'estany de la Restanca. Aquestes obres foren realitzades per l'empresa Sociedad Productora de Fuerzas Motrices entre 1944 i 1952 per canalitzar l'aigua dels estanys de la zona cap el Salt d'Arties a Mont-romies per ser aprofitada a la central d'Arties.
El mes de maig de 1949 quan es realitzaven les cales per comunicar el fons de l'estany de Mar amb el seu túnel de desguàs va haver un gravíssim accident, amb 3 treballadors morts: el primer intent de foradar amb explosius no va reeixir a comunicar el túnel de desguàs amb el fons del llac i uns treballadors van entrar al túnel per veure que havia fallat. No queda clar si va ser a causa dels gasos produïts per l'explosió, o be, per l'explosió accidental d'un cartutx de dinamita, la qüestió es que hi van morir 3. Fins a l'any 1952 no es pogué “calar” l'estany de Mar.

## Ral·li d'esquí de muntanya

L'abril de 1959 es va celebrar el primer ralli d'esquí de muntanya organitzat pel Centre Excursionista de Catalunya. La prova començà a l'edifici de l'antic hospital de Viella ascendint fins al Coll de Rius, recorrent l'Estany Tòrt i entrant al Circ de Restanca per la Collada deth Lac de Mar. D'aquí es seguí fins a saltar pel Coll de Oelhacrestada cap el refugi Ventosa i Calvell.

## Imatges

* Sortida del túnel de drenatge del Lac de Mar
* Vista general des de la collada del Lac de Mar

## Referències

* 1 2 «Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. Lac de Mar». [Consulta: 1r desembre 2019].
* ↑ «KELLER versus COLOMINA. Centenari casa Keller 1917 –2017» (pdf). Fulls de Ponent. Arxivat de l'original el 2019-11-27. [Consulta: 1r desembre 2019].
* ↑ Rafa, Andreu «El primer ral·li d'esquí del CEC» (pdf). Muntanya. CEC [Barcelona], 132, abril 2008, pàg. 13. Arxivat de l'original el 2019-09-27 [Consulta: 1r desembre 2019]. Arxivat 2019-09-27 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# La Coromina (Sant Martí de Llémena)

La Coromina és un edifici de Sant Martí de Llémena (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un conjunt format per la masia, l'era i la pallissa, adossada a la masia per la part posterior dreta. De planta rectangular, una sola nau, teulat a dues aigües i carener perpendicular a la façana. S'hi ha fet un forjat intermedi. Al davant de la pallissa hi ha l'era.
La masia és de planta rectangular, de planta baixa i dos pisos, teulat a dues aigües i carener paral·lel a la façana principal. L'accés es fa per una porta de llinda planera. Al primer pis hi ha quatre finestres, una amb motius goticitzants, igual que la de l'esquerra, datada (1573). La façana posterior té també tres finestres treballades, la central datada el 1611. Totes les obertures són fetes de pedra de marès.

## Història

Dates a llindes: 1573 i 1611.

## Referències

* 1 2 3 4 «La Coromina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2017].
# Morens

* Per a altres significats, vegeu «Morens (Baixa Ribagorça)».
'Morens (occità) o Mourens (francès) és un municipi francès al departament de la Gironda (regió de Nova Aquitània).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 416 | 434 | 385 | 382 | 341 | 358 | 392 |
| Des de 1962 població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Bruno Limouzin | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 5 gener 2011].
# Montagny

«Montagny» té aquests significats:
* Toponímia:
** Montagny (Loira), municipi al departament del Loira (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
** Montagny (Roine), municipi al departament del Roine (Alvèrnia-Roine-Alps)
** Montagny (Savoia), municipi al departament de la Savoia (Alvèrnia-Roine-Alps)
** Montagny-en-Vexin, municipi al departament de l'Oise (regió dels Alts de França, França)
** Montagny-lès-Beaune, municipi al departament de la Costa d'Or (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
** Montagny-lès-Buxy, municipi al departament de Saona i Loira (Borgonya - Franc Comtat)
** Montagny-les-Lanches, municipi al departament de l'Alta Savoia (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
** Montagny-lès-Seurre, municipi al departament de la Costa d'Or (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
** Montagny-près-Louhans, municipi al departament de Saona i Loira (Borgonya - Franc Comtat)
** Montagny-Sainte-Félicité, municipi al departament de l'Oise (regió dels Alts de França, França)
** Montagny-sur-Grosne, municipi al departament de Saona i Loira (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
* Miscel·lània: Franck Montagny, pilot de curses automobilístiques francès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1
# Laubach (Baix Rin)

Laubach (en alsacià Laubàch) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2008 tenia 301 habitants.
Forma part del cantó de Reichshoffen, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes Sauer-Pechelbronn.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 219 | 235 | 232 | 240 | 252 | 275 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Pierre Winling | |
| 2008- | Jean-Louis Klipfel | |
# Mitges

«Mitges» té aquests significats:
* Mitges o Mitja, peça d'indumentària destinada a cobrir la cama
* Serra de Mitges, muntanya de 1.562 metres al municipi de la Coma i la Pedra (Solsonès)
Viccionari
# Mitges de compressió

Les mitges de compressió són una peça de roba elàstica que pot prevenir o aturar la progressió de diferents trastorns i malalties cardiovasculars o limfàtiques. Sovint fetes a mida, actuen comprimint gradualment la cama, amb la pressió més alta al turmell decreixent fins al genoll o la cuixa.
El flux sanguini a les cames és més difícil de mantenir a causa de la distància al cor. Per facilitar el retorn de la sang en contra de la gravetat, les venes disposen d'una sèrie de vàlvules que n'eviten el retrocés i faciliten la circulació. Per diferents causes, algunes vàlvules poden deixar de funcionar, provocant acumulacions de sang. També a causa de la gravetat, les cames són un punt d'estancament de limfa. Els possibles avantatges de l'ús de les mitges de compressió són: reducció de la pressió venosa ambulatòria, millora del funcionament de les vàlvules venoses, increment del temps d'ompliment venós i la bona adaptabilitat al pacient.
Les mitges es poden fer servir en ambdues cames, o només una, i prèviament s'han de prendre mesures acurades de les mides de les cames per assegurar que s'aplica la pressió necessària. Generalment, les mitges s'han de posar de bon matí, dur durant tot el dia i treure abans d'anar a dormir. Sovint es recepten dos parells de mitges iguals al mateix pacient perquè se'n pugui rentar un parell mentre du l'altre. El rentat ha de ser a mà, a una temperatura d'uns 40 °C, assecant-les lluny de calor directa. Un metge ha de fer el seguiment i receptar-ne un canvi cada sis mesos, ja que les mides de les cames poden variar.

## Referències

* 1 2 Choucair, Michelle; Phillips, Tania J. «Compression Therapy». Dermatologic Surgery / Volume 24, Issue 1, 06-06-2013, p. 141-148. DOI: 10.1111/j.1524-4725.1998.tb04067.x. ISSN: 1076-0512 [Consulta: 24 juny 2018].
* ↑ «Varius i mitges de compressió». Col·legi de Farmacèutics de Barcelona. [Consulta: 24 juny 2018].
* ↑ «Guidelines for the use of compression stockings / hosiery. Information for patients». National Health Service. Orthotics Department South Block Royal Berkshire, 01-05-2017. [Consulta: 24 juny 2018].

## Vegeu també

* Angiologia i cirurgia vascular
* Limfografia
* Marcapassos cardíac

## Enllaços externs

* Informació sobre les mitges de compressió al Centre d'Informació de Medicaments de Catalunya Arxivat 2018-06-24 a Wayback Machine.
# Miyoshi

«Miyoshi» té aquests significats:
* Toponímia:
** Miyoshi (Hiroshima), ciutat de la prefectura d'Hiroshima, al Japó
** Miyoshi (Tokushima), ciutat de la prefectura de Tokushima, al Japó
* Persones:
** Clan Miyoshi, clan japonès
# Montanhac (Gard)

Montanhac és un municipi francès, situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.
# Le Plus vieux métier du monde

Le plus vieux métier du monde és una comèdia dramàtica francesa, a esquetxos, dirigida per Claude Autant-Lara, Philippe de Broca, Jean-Luc Godard, Mauro Bolognini, Franco Indovina i Michael Pfleghar l'any 1966, i estrenada el 1967.

## Argument

Sis esquetxos sobre el tema de la prostitució a través de les edats: L'era prehistòrica, Les nits romanes, La revolució francesa, La Belle Époque, Avui i Anticipació o l'amor el 2000...

## Producció
### L'amor en el 2000

La pel·lícula alterna periòdicament seqüències rodades en colors i efectes diversos (roig, groc, blau, negatiu, sobre exposició) preanunciant comentaris de fons amb una veu off que recita: color xinès, color europeu, color soviètic, i que augmenta el contrast amb l'efecte a color ple del final. Aquesta versió director's cut de Godard es va projectar el 5 de juliol de 1967 a l'estudi Gît-les-Coœur i al festival de Hyères, però després serà modificada de la producció per a la distribució en sala: en comptes d'efectes i colors diversos, les còpies disponibles avui presenten un monocromia en escala de gris que fa incomprensible el comentari sonor.
La pel·lícula va ser rodada entre finals de setembre i començaments d'octubre de 1966 en un hotel de l'aeroport de Orly, i la idea agrada molt al director; les preses duren quatre dies.

## Repartiment
### L'era prehistòrica

* Michèle Mercier: Brit
* Enrico Maria Salerno: Rak
* Gabriele Tinti

### Les Nits romanes

* Elsa Martinelli: Domitila

### Anticipation, ou l'amour en l'an 2000

* Anna Karina: Natasha / Eleonor Roméovitch, l'hostessa 703
* Jacques Charrier: Nick / John Demetrius
* Marcel Dalio: Mestre Vladimir Leskov
* Jean-Pierre Léaud: El grum
* Marilù Tolo: Marlène

### avui

* France Anglade: Catherine
* Nadia Gray: Nadia
* Jacques Duby
* Francis Blanche
* Jacques Marí: El guàrdia urbà

### La Belle Époque

* Raquel Welch: Nini
* Martin Held: Édouard

### La Revolució francesa

* Jeanne Moreau: Mimi Guillotine
* Jean-Claude Brialy: Philibert
* Catherine Samie: Toinette
* Jacques Monod: L'home del poble
* Gérard Lartigau: Antoine
* Pierre Tornade: El transportista
* Jean Richard

## Referències

* ↑ «Le Plus vieux métier du monde». The New York Times.
* ↑ Farassino, 1967
* ↑ Alberto Turigliatto. Centro espressioni cinematografiche. Passion Godard, il cinema (non) è il cinema. ISBN 9788889887080.
* ↑ Baecque, 2010.
# Le Robert

Le Robert és un municipi francès, situat a la regió de Martinica. El 2009 tenia 24.064 habitants. Es troba a la banda atlàntica, a 20 kilòmetres de Fort-de-France

## Història

La ciutat va ser fundada pel pare Labat en 1694, i al principi fou anomenada Cul-de-Sac. El poble es va fundar en 1837. El 29 de novembre de 2007 la localitat va ser afectada per un sisme de 7,4 en l'escala de Richter.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1878-1932 | Lucien Belus | |
| 1932-1937 | Henri-Ellie Auze | |
| 1937-1941 | Paul Symphor | |
| 1941-1943 | André Pignol | |
| 1943-1965 | Paul Symphor | |
| 1965-1989 | Marius Stephanie-Victoire | |
| 1989-2001 | Édouard Delepine | |
| 2001- | Alfred Monthieux | Divers gauche |

## Agermanaments

* Robécourt

## Personatges il·lustres

* Ronny Thuriaf, jugador de bàsquet a l'NBA
# La Vie, l'Amour, la Mort

La Vie, l'Amour, la Mort és una pel·lícula dirigida per Claude Lelouch i estrenada el 1969.

## Argument

François Toledo, obrer casat i pare de família, coneix l'amor boig amb Janine, una col·lega de treball. Però el seu passat l'agafa: tres vegades, va escanyar prostitutes quan, víctima d'impotència, es va sentir deshonrat. Jutjat, serà condemnat a mort i després guillotinat.

## Repartiment

* Amidou: François Toledo
* Caroline Cellier: Caroline
* Janine Magnan: Janine
* Marcel Bozzuffi
* Pierre Zimmer
* Lisette Bersy
* Jean-Marc Allègre
* Pierre Collet
* Jean Collomb
* « El Cordobés »
* Nathalie Durrand
* Yves Gabrielli
* Annie Girardot
* Jean-Pierre Henry
* Jacques Henry
* Robert Hossein
* Rita Maiden
* Claudia Maurin
* Albert Naud
* Jean Portet
* Albert Rajau

## Premis

* Premi d'interpretació al Festival de Rio per a Amidou
# Montaldo Bormida

Montaldo Bormida és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Carpeneto, Orsara Bormida, Rivalta Bormida, Sezzadio i Trisobbio.
# Montalegre (Pontils)

Montalegre és un llogaret despoblat del municipi de Pontils, Conca de Barberà. El 1970 hi havia encara 16 habitants. Es troba aproximadament a 600 m d'altitud, al peu de la Serra de Brufaganya i a prop del riu de Sant Magí, afluent del Gaià, a tocar de la carretera TV-2011 (Pontils - B-220).

## Referències

* ↑ «Montalegre (Pontils)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Mapes de l'Institut Cartogràfic de Catalunya