OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1960

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1960 es va celebrar a Leipzig (República Democràtica Alemanya) del 3 al 14 d'agost de 1960. Les competicions es van celebrar a l'Alfred-Rosch-Kampfbahn de Leipzig. En total es va competir en 8 disciplines, 6 de masculines i 2 de femenines.

## Resultats
### Masculí
#### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Antonio Maspes Itàlia | Oscar Plattner Suïssa | Jos De Bakker Bèlgica |
| Persecució individual | Rudi Altig RFA | Willy Trepp Suïssa | Ercole Baldini Itàlia |
| Darrere moto | Guillem Timoner Espanya | Martin Wierstra Països Baixos | Norbert Koch Països Baixos |

#### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Sante Gaiardoni Itàlia | Leo Sterckx Bèlgica | David Handley Regne Unit |
| Persecució individual | Marcel Delattre França | Henk Nijdam Països Baixos | Siegfried Köhler RDA |
| Darrere moto | Georg Stoltze RDA | Siegfried Wustrow RDA | Henk Buis Països Baixos |

### Femení

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Galina Ermolaeva Unió Soviètica | Valentina Maksímova Unió Soviètica | Jean Dunn Regne Unit |
| Persecució individual | Beryl Burton Regne Unit | Marie-Thérèse Naessens Bèlgica | Liubov Xóguina Unió Soviètica |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 2 | RDA | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 2 | Unió Soviètica | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 4 | Regne Unit | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 5 | Espanya | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | França | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | RFA | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 8 | Països Baixos | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 9 | Bèlgica | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 10 | Suïssa | 0 | 2 | 0 | 2 |
| | TOTAL | 8 | 8 | 8 | 24 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1957

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1957 es va celebrar a Rocourt (Bèlgica) del 10 al 15 d'agost de 1957. Les competicions es van celebrar al Stade Vélodrome de Rocourt a Lieja. En total es va competir en 5 disciplines, 3 de professionals i 2 d'amateurs.

## Resultats
### Masculí
#### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Jan Derksen Països Baixos | Arie van Vliet Països Baixos | Roger Gaignard França |
| Persecució individual | Roger Rivière França | Albert Bouvet França | Guido Messina Itàlia |
| Darrere moto | Paul Depaepe Bèlgica | Walter Bucher Suïssa | Graham French Austràlia |

#### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Michel Rousseau França | Guglielmo Pesenti Itàlia | Valentino Gasparella Itàlia |
| Persecució individual | Carlo Simonigh Itàlia | Franco Gandini Itàlia | Albertus Geldermans Països Baixos |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | França | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 2 | Itàlia | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 3 | Països Baixos | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 4 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Suïssa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Austràlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| | TOTAL | 5 | 5 | 5 | 15 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Camp de concentració de Belzec

Belzec va ser el primer camp d'extermini nazi. Estava situat a 100 milles al sud-est de Varsòvia, prop de la ciutat de Lviv i Zamosc. Pertanyia al districte de Lublin del Govern General de Hans Frank, el territori no annexionat directament ni per l'Alemanya Nazi ni per la Unió Soviètica.
El camp d'extermini de Belzec va començar a funcionar finalment el 17 de març de 1942 amb l'objectiu d'eliminar els jueus del Govern General de Polònia com a part de l'Operació Reinhard. En ell hi van morir al voltant de 434.500 jueus, així com un nombre indeterminat de polonesos i gitanos. Solament dos jueus van sobreviure a Belzec, Rudolf Reder i Chaim Herszman, la qual cosa pot explicar per què el nivell de coneixement del camp sigui tan baix. El camp va tenir tres cambres de gas, utilitzant monòxid de carboni com a mitjà per a assassinar els presoners. Aquest camp no posseïa forns crematoris, raó per la qual cosa els cadàvers van haver d'enterrar-se en fosses, les quals al cap de poc es van aixecar pels gasos i aigua, ocasionant que Wirth, el comandant iniciés operacions per a desenterrar i cremar els cossos.
A fi de realitzar millores en el camp en relació amb les operacions d'extermini, aquestes van ser detingudes a mitjan juny de 1942. S'estima que entre març i juny s'hi havien assassinat 93.000 jueus
En aquesta data, el vell edifici de fusta amb les tres cambres de gas va ser desmantellat i se'n va construir un nou amb sis cambres de gas, amb una capacitat de 2.000 persones simultàniament. Es van reiniciar les operacions d'extermini a la fi de juliol de 1942, tot i que va ser un dels primers camps a ser desmantellats, el maig de 1943.

## Vegeu també

* Holocaust
* Segona Guerra Mundial
* Nazisme
* Auschwitz
* Treblinka
* Mauthausen
# Branques del feix de His

Les branques de Tawara o branques del feix de His, són les dues branques en què es divideix el feix de His al ventricle del cor. Tenen un paper integral en el sistema de conducció elèctrica del cor mitjançant la transmissió de potencials d'acció cardíaca des del feix de His a les fibres de Purkinje.

## Estructura

Hi ha dues branques del feix de His: la branca esquerra del feix de His i la branca dreta del feix de His, totes dues situades al llarg del septe interventricular. La branca del feix esquerre es divideix encara més en els fascicles anteriors esquerres i els fascicles posteriors esquerres. Aquestes estructures donen lloc a una xarxa de filaments prims conegudes com a fibres de Purkinje. Tenen un paper integral en el sistema de conducció elèctrica del cor mitjançant la transmissió de potencials d'acció cardíaca a les fibres de Purkinje.

## Importància clínica

Quan una branca o fascicle es lesiona (per una malaltia cardíaca subjacent, un infart de miocardi o una cirurgia cardíaca), pot deixar de conduir els impulsos elèctrics de manera adequada, donant lloc a vies alterades per a la despolarització ventricular. Aquesta condició es coneix com a blocatges de branques del feix de His.
Les branques del feix van ser descrites per separat per Retzer i Braeunig ja el 1904, però la seva funció fisiològica va romandre poc clara i el seu paper en el sistema de conducció elèctrica del cor va romandre desconegut fins que Sunao Tawara va publicar la seva monografia sobre Das Reizleitungssystem des Säugetierherzens (anglès: The Conduction). Sistema del cor dels mamífers) el 1906. Tot i que la monografia de Tawara havia demostrat que les branques del feix de His poden transmetre potencials d'acció cardíaca als ventricles, la prova funcional de la seva observació no es va proporcionar fins al 1910, quan Hans Eppinger i Carl Julius Rothberger van demostrar que tallar ambdues branques per induir un blocatge de branques bilaterals dona lloc a un blocatge cardíac complet.

## Referències

* ↑ International Journal of Cardiology, 131, 2, 01-01-2009, pàg. e83–4. DOI: 10.1016/j.ijcard.2007.07.063. PMID: 17935802.
* 1 2 Progress in Biophysics and Molecular Biology, 96, 1-3, 2008, pàg. 152–70. DOI: 10.1016/j.pbiomolbio.2007.07.026. PMID: 17910889 [Consulta: free].
* ↑ The American Journal of Cardiology, 111, 2, 01-01-2013, pàg. 291–300. DOI: 10.1016/j.amjcard.2012.09.029. PMID: 23111137.
* ↑ Circulation, 113, 23, 01-06-2006, pàg. 2775–81. DOI: 10.1161/CIRCULATIONAHA.106.616771. PMID: 16769927 [Consulta: free].
* ↑ Hollman A Medical History Supplement, 5, 1985, pàg. 82–102. PMC: 2557404. PMID: 3915526.

## Bibliografia

* Circulation, 53, 4, 01-04-1976, pàg. 609–21. DOI: 10.1161/01.CIR.53.4.609. PMID: 1253382 [Consulta: free].
* Circulation, 4, 6, 01-12-1951, pàg. 863–7. DOI: 10.1161/01.CIR.4.6.863. PMID: 14879494 [Consulta: free].
# Can Sala (Tàrrega)

Can Sala és una obra de Tàrrega (Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Situada al centre urbà de Tàrrega, en una zona adaptada a vianants amb alta presència de comerç local. Casa entre mitgeres, de planta rectangular amb tres nivells disposats damunt dos pilars que conformen les arcades de l'indret. La coberta és d'un aiguavés amb terrassa a la part davantera. La façana es presenta estucada a partir de fileres de franges horitzontals buixardades i al seu torn, és rematada per un entaulament i un frontó triangular, de tipologia clàssica, que s'empra com a mur de tancament de la terrassa. D'aquests elements, és interessant destacar que el fris de l'entaulament conté totes les parts que el fan complet: tríglifs, mètopes, règula i gota. Pel que fa a les obertures, a la planta baixa hi ha la porta d'accés a l'habitatge i, al seu costat, una de secció rectangular delimitant l'espai comercial. A la planta noble s'hi obre una tribuna formada per un cos hexagonal que s'estructura amb tres finestres d'arc de mig punt separades per columnes llises però amb el capitell compost per volutes i elements vegetals. A la planta superior hi ha un balcó delimitat per una balustrada, situat damunt la tribuna i separat d'aquesta per un fris complet, amb les mètopes decorades amb motius vegetals. L'estructura segueix la de la tribuna, però en comptes d'arc de mig punt és d'arc pla, amb les obertures emmarcades i la central, decorada amb una orla i elements vegetals.

## Referències

* ↑ «Can Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 setembre 2021].
# Can Sala (Sant Vicenç de Montalt)

Can Sala és una casa de Sant Vicenç de Montalt (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de carrer amb planta baixa i pis amb finestretes. La porta d'entrada està adovellada. La coberta és a dues aigües teulades.

## Referències

* ↑ «Can Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Can Frare (Santa Cristina d'Aro)

Can Frare és una obra barroca de Santa Cristina d'Aro (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció formada per l'antiga masia i altres edificacions corresponents a una ampliació posterior. La masia, amb la façana principal orientada a migdia, és coberta a dues vessants, amb el carener perpendicular a la línia de façana. Conserva una garita com a únic element de fortificació, emplaçada a l'angle SE i amb base de pedra i murs de maó. Els murs de la masia són de maçoneria i defineixen una planta rectangular de grans dimensions. El cos principal consta de planta baixa i pis, amb obertures emmarcades amb pedra i gairebé totes allindades.

## Referències

* ↑ «Can Frare». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2018].
# Brassin

«Brassin» té aquests significats:
* Gerard Brassin (Aquisgrà, 1843 - 1890), violinista i compositor alemany
* Louis Brassin (Aquisgrà, 24 de juny de 1840 – Sant Petersburg, 17 de maig de 1884), violinista i compositor alemany
* Leopold Brassin (fill) (Estrasburg, 1843 – 1890), violinista i compositor alemany
# Can Güell (Rupià)

Can Güell és una masia de grans dimensions al veïnat de Sobrevila, proper a Rupià. Es tracta d'un conjunt complex, protegit com a bé cultural d'interès local, integrat per diverses edificacions que s'han anat afegint al nucli original en etapes successives de creixement. L'edifici principal té planta baixa, pis i golfes. La façana d'accés presenta distribució regular d'obertures, amb gran porta adovellada d'arc de mig punt i finestres rectangulars emmarcades en pedra, en una de les quals figura la data 1607. una nova edificació de caràcter residencial afegida a la banda est de la masia li proporciona una segona façana d'accés, al marge de l'activitat agrícola del conjunt. D'entre les dependències del mas són remarcables les restes d'una petita capella barroca, que actualment s'utilitza com a pallissa; un petit òcul i algunes arrencades de volta són, els únics vestigis que permeten reconèixer l'ús originari de la construcció.
Malgrat la dificultat de sitar amb exactitud l'origen de Can Güell, les dates més antigues que aporten les llindes en situen la construcció a principis del segle xvii. Posteriorment el casal va experimentar nombroses amb ampliacions, la darrera de les quals es produí a començaments del segle xx, amb l'annexió al conjunt d'un gran edifici residencial de nova planta.

## Notes

* 1 2 «Can Güell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Can Jan (Osor)

Can Jan és una casa d'Osor (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici cantoner de quatre plantes i coberta de quatre vessants situada al centre d'Osor, entre el carrer Major i el carrer Catalunya. Les façanes són arrebossades i pintades i les obertures són bàsicament rectangulars, a excepció de les finestres d'arc de mig punt i guardapols del tercer pis.
La planta baixa presenta un arrebossat decorat amb franges horitzontals. A la part del carrer Major la planta baixa serveix per anivellar la casa amb el carrer Catalunya, que puja cap al turó on està situada l'església i la torre de Recs.
El primer pis consta d'un balcó corregut amb dues finestres, la porta principal, amb la seva escala que puja de la planta baixa, i una part emergent a la cantonada, amb tres finestres rectangulars al tres dels cinc costats del polígon emergent.
El segon pis presenta també un balcó corregut amb dos finestres, un balcó sobre la part emergent poligonal i dues finestres rectangulars. A la terrasseta cantonera hi ha un finestral gòtic, recuperat de la casa antiga, amb arc conopial polilobulat, guardapols motllurat i decoració vegetal i antropomorfa a les impostes.
El tercer pis conté, entre les dues façanes, 8 finestres d'arc de mig punt amb guardapols i ampit motllurat, i una terrassa a la banda del carrer Catalunya, al sud. El ràfec és de quatre fileres de ciment, rajola i teula.

## Història

Aquesta casa, situada al principi del carrer Catalunya, està datada del segle xv, encara que la seva forma actual és d'una reconstrucció de mitjan segle xx. La reforma de la casa fou l'any 1954.
La casa primitiva, anterior al segle xx, era de tres plantes, portal adovellat i el finestral gòtic (decorat amb arc conopial polilobulat, impostes amb imatgeria vegetal i una antropomorfa i guardapols) i coberta de doble vessant als laterals. Això es pot comprovar en la documentació fotogràfica de principis de segle xx, ja que aquest lloc era una de les places d'Osor. Actualment només resta d'aquesta casa el marc de pedra de la finestra antiga, ara traslladada al segon pis.
Pel que fa a la decoració antropomorfa, bàsicament dues cares humanes a l'altura de les impostes de la finestra gòtica, cal relacionar-les estilísticament i formalment amb un mateix taller que repartí la seva obra per bona part de la comarca de la Selva a finals del segle xv i, com ara a Maçanet de la Selva (Can Dot), Anglès (Can Cuc), la Cellera de Ter (Can Dalmau), entre d'altres exemples de finestres i decoracions de cases i masies clarament vinculats i similar.
Actualment és propietat de la família Busquets-Hortal.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Can Jan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Calum Chambers

Calum Chambers (20 de gener de 1995) és un jugador professional de futbol anglès, que juga com a defensa, lateral o migcampista pel Cardiff City FC.

## Referències

* ↑ «Barclays Premier League Player Profile». Premier League, 2014. Arxivat de l'original el 29 de març 2016. [Consulta: 30 octubre 2012].
# Caluga o menta

Caluga o menta és una pel·lícula xilena dirigida per Gonzalo Justiniano. Estrenada en 1990, a pocs mesos de la fi de la dictadura militar, Caluga o menta és considerada un símbol de la situació social de l'època de la transició a la democràcia. Fou nominada al Goya a la millor pel·lícula estrangera de parla hispana.

## Trama

La pel·lícula retrata amb precisió i cruesa la vida d'un grup de joves dels barris marginals de Santiago. Niki i els seus amics estan desocupats, no tenen res que fer i ràpidament es troben en el món de les drogues i la il·legalitat. En una de les seves aventures coneix al seu amor, la "boja" Manuela.

## Repartiment

* Mauricio Vega - "El Niki".
* Patricia Rivadeneira - "La Loca" Manuela.
* Aldo Parodi - Nacho.
* Myriam Palacios - Mare de "El Niki".
* Luis Alarcón - Javier.
* Luis Cornejo - Mecànic.
* Rodrigo Gijón - "El Rorro"
* Cecilia Godoy - La Negra.
* David Olguiser - "El ql Olguiser"
* Mauricio Pesutic - Dealer.
* Remigio Remedy - Gustavo "Yuppie".
* Jorge Gajardo - Cap taller.
* Ernesto Malbrán - Camioner.
* Pablo Striano - Interrogador.
* María José Parada - Germana Niki.
* Max Corvalán - Cunyat Niki.
* Alejandra Fosalba - Jove de la festa.
* Mireya Véliz - Anciana.
* Mireya Moreno - Venedora.
* Naldy Hernández

## Referències

* ↑ «Caluga o Menta, de Gonzalo Justiniano». cinechile. [Consulta: 22 agost 2018].
* ↑ Caluga o menta, al web dels Premis Goya
* ↑ Caluga o menta a El País

## Enllaços externs

* Caluga o menta a Youtube
* De Caluga o Menta a Taxi para Tres: La Representación del Sujeto Popular en el cine de Transición Chileno de los 90 de Hans Stange i Claudio Salinas
# Calç (mineral)

La calç és un mineral de la classe dels òxids.

## Característiques

La calç és un òxid de fórmula química CaO. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5. És un mineral força inestable, passant ràpidament a portlandita en contacte amb la humitat de l'aire. Forma una sèrie amb la monteponita.

## Formació i jaciments

Va ser descrita per primera vegada al mont Vesuvi, al complex volcànic Somma-Vesuvi, de la ciutat de Nàpols (Campània, Itàlia). També ha estat descrita en altres indrets d'Europa, Àsia, Oeania i Amèrica del Nord. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a Baixàs, un poble de la comarca del Rosselló, a la Catalunya del Nord.

## Vegeu també

* Calç

## Referències

* ↑ «Lime» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 novembre 2022].
* ↑ Belot, Victor R. Guide des minéraux, coquillages et fossiles : où les trouver en France, comment les reconnaître et les collectionner. París: P. Horay. ISBN ISBN 10: 2705800646 [Consulta: 2 novembre 2022].
# Broindon

Broindon és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 75 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Broindon era de 75 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 29 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família i 1 era una segona residència. Tots els 29 habitatges eren cases. Dels 28 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Broindon el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 52 persones, 44 eren actives i 8 eren inactives. De les 44 persones actives 41 estaven ocupades (22 homes i 19 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 8 persones inactives 3 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Broindon hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Broindon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Broindon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Can Petit (Terrassa)

Can Petit és una masia del nord-est de Terrassa (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local. S'hi accedeix per un trencall que surt de l'avinguda de Font i Sagué, dins el polígon industrial de Can Petit, al qual ha donat nom; aquesta avinguda comunica amb la rotonda que hi ha a l'entrada a la ciutat pel barri de Sant Llorenç, al punt quilomètric 18,8 de la carretera C-1415a, o carretera de Castellar, de la qual dista uns 300 metres. Encara presenta activitat agrícola i ramadera.

## Descripció

Es tracta d'una estructura típica de masia vallesana del pla, que consta d'un cos principal de planta baixa i pis i construccions adjacents com són els graners, les corts i els corrals. Té un portal adovellat i teulat a dues aigües, rellotge de sol i pallissa coberta. La façana presenta una composició asimètrica.
Els edificis annexos al mas són, a la banda oriental, dos magatzems; a l'angle nord-est, un altre magatzem i la casa del vigilant; i, al nord, el celler. D'aquest surt una ala cap a l'oest, l'habitatge actual dels masovers, i al sud l'era és tancada per un cobert.

## Referències

* ↑ «Masia de Can Petit». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 juliol 2015].
* ↑ López Rodríguez, Sandra. «Levantamiento, diagnosis y propuesta de rehabilitación de la masía Can Petit». Escola Politècnica Superior d'Edificació de Barcelona (Universitat Politècnica de Catalunya), 01-02-2013. [Consulta: 21 setembre 2015].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# Canal de Zwijnaarde

El canal de Zwijnaarde també anomenat Nieuwe Schelde (traducció: 'Escalda nou') és un antic braç de l'Escalda a Gant a Bèlgica. Només un petit tram és navegable en fer l'enllaç entre l'Escalda i el canal circular Ringvaart. Al nord, enllà del del Ringvaart, el braç s'ha integrat al parc natural de 25 hectàrees els Liedermeersen al municipi de Merelbeke, on es troba una vegatació i la fauna típiques d'aigües mortes. Un altre tram s'ha colgat per a fer l'aparcament del mateix parc.