OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Apache (Oklahoma)

Apache és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 1.616 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Apache tenia 1.616 habitants, 646 habitatges, i 445 famílies. La densitat de població era de 308,9 habitants per km².
Dels 646 habitatges en un 35,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,8% hi vivien parelles casades, en un 15% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.953 $ i la renda mediana per família de 32.431 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.391 $ mentre que les dones 19.853 $. La renda per capita de la població era de 12.790 $. Entorn de l'11,4% de les famílies i el 16,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Apache». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Apache». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Glaspell (cràter)

Glaspell és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 26,3 km de diàmetre. Porta el nom de Susan Glaspell (1876-1948), novel·lista i dramaturga estatunidenca, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Glaspell». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Per capita

Per capita (fals llatinisme), de vegades escrit per càpita (catalanitzat) o el ben format pro capite, és una frase preposicional llatina: per (preposició que pren el cas acusatiu, significa "per") i capita (acusatiu plural de caput, "cap"). La frase així significa "per caps" o "per cada cap", és a dir, per persona. Aquest terme es fa servir en una àmplia varietat de ciències socials i en contexts estadístics i de recerca, incloent-hi les estadístiques governamentals, indicadors econòmics i estudis sobre el medi natural.
Es fa servir de manera comuna en el camp de l'estadística en comptes de dir "per cada persona" o "per persona".
També es fa servir en els testaments per a indicar que cadascun dels beneficiaris haurien de rebre parts iguals de la propietat. Això es fa en contrast amb la divisió per stirpes.

## Referències

* ↑ «Significado de Per cápita» (en castellà). Significados.
* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > renda per capita». Arxivat de l'original el 2018-07-10. [Consulta: 10 juliol 2018].
* ↑ «Per Stirpes vs. Per Capita». Arxivat de l'original el 2018-08-03. [Consulta: 29 juliol 2018].

## Vegeu també

* Renda per capita
# Barrabás

Barrabás va ser una revista d'humor gràfic i periodisme editada en castellà per ELF Ediciones i dedicada als temes d'esport. El format de la revista era el de quadern grapat i 24 pàgines a color. Va arribar a tenir un preu de venda al públic de 35 pessetes. En els seus inicis s'imprimia als tallers gràfics de La Vanguardia i posteriorment a TISA (Talleres de Imprenta S.A.). Va arribar a tenir una difusió de 46.000 exemplars (270.000 de cota, el 1974).
La revista setmanal naixeria el 3 d'octubre de 1972 a Barcelona. Els dos impulsors del setmanari, Ivà i Òscar Nebreda junt amb José Ilario es van inspirar en la idea de la revista d'humor esportiu Xut!, d'abans de la guerra civil, i en la revista Once, creada als anys quaranta per Valentí Castanys. La base de la revista era fer la màxima conya i sàtira sobre el món de l'esport i sobretot de l'esport rei, el futbol. La publicació va ser un gran èxit per Elf Editors (Grup Godó), segons Òscar alguns números arribarien a editar 300.000 exemplars.
Entre els col·laboradors destacar: Antonio Franco, Àlex Botines, Perich, germans Carlos i Emilio Pérez de Rozas, Enric Bañeres, Gin, Garcia Lorente, Joma...
El setmanari va desaparèixer com tantes altres revistes d'humor l'any 1977.

## Referències

* 1 2 Òscar, el humor de la calle. Ediciones El Jueves,2008. Pàgines 31-35.
* ↑ «BARRABÁS (fixa a Tebeosfera)» (en castellà). José Manuel Rodríguez Humanes i Manuel Barrero Ampliat per Palmiro Bimola, 2008. [Consulta: 3 març 2019].
* ↑ Lopata, Marine. «Le journal humoristique El Papus (1973-1986). Contre-culture et transgression pendant la transition démocratique espagnole» (en francès). Comicalités.
* ↑ Revista Presència, 23 d'abril de 1989. Entrevista a Ivà i Òscar. Pàgines 7-14.

## Enllaços externs

* Barrabás a Tebeosfera
# Dva voskresenia

Dva voskresenia (Два воскресенья, "Dos diumenges") és una pel·lícula soviètica del 1963 dirigida per Vladimir Xredel. Va participar en la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1964.

## Sinopsi

Ljusja, una empleada de la caixa d'estalvis de la petita ciutat de Radiozavodsk, guanya en la loteria una cosa de moda: un abric de niló. Els companys de feina aconsellen a la noia rebre un premi en diners i comprar alguna cosa útil. Lyusya se'n va a la capital regional, rep diners i vola a Moscou el cap de setmana, on coneix Volodya, qui filma escenes de la vida de la capital amb una càmera de cinema.
Ljusja passa tot el dia amb Volodya i acorden reunir-se. El diumenge següent, Ljusja torna a volar a Moscou, però Volodya ja no hi és; estava de viatge de negocis a la capital i ja havia marxat cap a Angarsk. Ljusja camina per la nit de Moscou i torna a Radiozavodsk. Al final de la pel·lícula, escriu una carta a Volodya.

## Repartiment

* Ljudmila Dolgorukova – Ljusja
* Vladimir Koretski – Volodja Sobolkov
* Ljudmila Makarova – Valentina Košeleva, caixera
* Vladimir Maksimov – Saša, constructor
* Tatjana Pankova – Maria Smirnova, cap del tresor
* Valentina Pugatšova – La veïna del dormitori de Lyusya
* Sergei Filippov – Sergei Nikolajevitš, conegut actor
* Nikolai Volkov – mariscal
* Mihhail Gluzski – Vassili Novikov
* Marina Polbentseva – stjuardess Ljusja
* Boriss Ljoskin – Griša, fotògraf
* Aleksei Smirnov – Aleksei Košelev
* Aleksandr Sokolov – Ilja Timofejevitš
* Maia Blinova – L'hàbitat de l'hotel
* Andrei Mironov – Periodista

## Referències

* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1964 al web del Festival
* ↑ Participación rusa en el festival donostiarra, ABC, 30 de maig de 1964
* ↑ Dva voskresenya a kinoglaz.fr
# Ulpi Marcel (governador)

Ulpius Marcellus va ser un polític i militar romà, al càrrec com a governador de Britànnia durant la segona mitat del segle ii.
Al saber-se que tribus del nord estaven travessant el Mur d'Adrià que les separava de les legions romanes, l'any 180 l'emperador Còmmode va enviar Ulpius Marcellus a Britànnia, reemplaçant Caerellius Priscus.
Marcellus era considerat un home incorruptible i frugal, que va viure sempre com un soldat, però alhora altiu, arrogant i de difícil caràcter. També tenia fama de dormir poc i per mantenir alerta als seus oficials, cada nit tenia per costum escriure dotze tauletes amb ordres que els enviava a diferents hores.
Es coneix poc de la revolta que Marcellus va enfrontar, però l'historiador Cassi Dió la va considerar la guerra més greu sota el regnat de Còmmode. Ulpius Marcellus va liderar diverses campanyes al sud d'Escòcia, incloses incursions a través de l'istme Forth-Clyde i penetrant a les muntanyes del sud. La revolta es va donar per finalitzada el 184, any en què s'encunyaren monedes commemoratives de l'èxit de la campanya i Còmmode va obtenir el títol de Britànic, si bé altres monedes encunyades l'any següent mostren que la lluita encara continuava.
Finalment, Marcellus va decidir de recular de nou fins al Mur d'Adrià, abandonant les fortificacions del nord de la muralla, com Newstead i va signar tractats de no-agressió amb les tribus pictes. Dues inscripcions trobades al fort de Cilurnum el mencionen en connexió a una unitat de cavalleria o Ala d'asturians.
L'estat d'ànim dels seus homes vers l'emperador Còmmode era de clara rebel·lia i descontentament i aparentment Marcellus no va fer res per canviar-ho, contribuint així als disturbis que més tard esclatarien en l'exèrcit romà de Britànnia. Segons Cassi Dió, les legions de l'illa arribaren a proclamar un dels seus llegats anomenat Priscus com a emperador, però aquest refusà l'oferta.
El descontentament de les tropes i l'enveja que sentia Còmmode, acabaren provocant el seu reemplaçament. Els cronistes de l'època coincideixen que malgrat tot l'emperador va desistir d'executar-lo com tenia planejat.
Un successor seu, Virius Lupus, informaria més tard que les tribus de Caledònia havien trencat els tractats acordats amb Ulpius Marcellus i es preparaven per ajudar la confederació dels Maeatae, tribus que vivien al nord del Mur d'Adrià.

## Referènmcies

* ↑ Brassington, M «Ulpius Marcellus». Britannia, 11, 1980, pàg. 314-315.

## Bibliografia

* John Lingard, The History of England, from the First Invasion by the Romans, J. Mawman, 1823
* Anthony Richard Birley, The Roman government of Britain, Oxford University Press, 2005, ISBN 0199252378. Vegeu-lo a Google Llibres
* Cassi Dió (2004), Historia Romana, Obra completa. Madrid: Editorial Gredos. ISBN 978-84-249-2727-1
* Peter Salway, A History of Roman Britain, Oxford University Press, 2001, ISBN 0192801384, 9780192801388
# Fedra (pel·lícula de 1962)

Fedra (títol original en grec: Φαίδρα; títol internacional: Phaedra) és una pel·lícula franco-estatunidenco-grega dirigida per Jules Dassin i estrenada el 1962. Ha estat doblada al català.

## Argument

L'antiga tragèdia d'Eurípides transposada en la Grècia contemporània. Thanos, ric armador grec i pare d'Alexis, es casa en segones núpcies amb una dona una mica més jove que ell, la bonica i apassionada Fedra. Així que coneix el seu gendre, en cau bojament enamorada...

## Repartiment

* Melina Mercouri: Fedra
* Anthony Perkins: Alexis
* Raf Vallone: Thanos
* Élisabeth Ercy: Ercy
* Olympia Papadouka: Anna
* Zorz Sarri: Ariadne
* Andreas Filippides: Andreas
* Jules Dassin: Christo
* Marc Bohan: ell mateix
* Tassó Kavadía

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1963: Oscar al millor vestuari per Theoni V. Aldredge
* 1963: Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Melina Mercouri
* 1963: BAFTA a la millor pel·lícula per Jules Dassin
* 1963: BAFTA a la millor actriu estrangera per Melina Mercouri

## Referències

* ↑ esadir.cat. Fedra. esadir.cat.
* ↑ «Phedra». The New York Times.

## Vegeu també

* Fedra (pel·lícula de 1956)
# Apartaments Mozart

Els Apartaments Mozart són una obra del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un conjunt d'habitatges agrupades dins d'una zona urbanitzada. Són de planta rectangular i consten de planta baixa i dos pisos. A l'interior de cada habitació, els diferents nivells d'alçada s'uneixen per diferents cossos d'escales que s'aïllen mitjançant murs transversals. Les habitacions s'uneixen per una paret corretera que s'obra sobre el pati interior. Així es pot passar de l'habitatge tradicional a diferents espais independents o a un únic volum. Les parets són arrebossades de color verd el que fa que l'edifici quedi immers en l'entorn.

## Referències

* ↑ «Apartaments Mozart». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# Gormanita

La gormanita és un mineral de la classe dels fosfats. Va rebre el nom per B. Darko Sturman, Joseph A, Mandarino, Mary E. Mrose i P. J. Dunn l'any 1981 en honor al professor Donald Herbert Gorman (n. 1922 Fredericton, Nova Brunswick, Canadà) mineralogista i professor de mineralogia de la Universitat de Toronto, Canadà.

## Característiques

La gormanita és un fosfat de fórmula química (Fe$^{2+}$,Mg)₃(Al,Fe$^{3+}$)₄(PO₄)₄(OH)₆·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1977. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la gormanita pertany a «08.DC: Fosfats, etc, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ = 1:1 i < 2:1» juntament amb els següents minerals: nissonita, eucroïta, legrandita, strashimirita, arthurita, earlshannonita, ojuelaïta, whitmoreïta, cobaltarthurita, bendadaïta, kunatita, kleemanita, bermanita, coralloïta, kovdorskita, ferristrunzita, ferrostrunzita, metavauxita, metavivianita, strunzita, beraunita, gordonita, laueïta, mangangordonita, paravauxita, pseudolaueïta, sigloïta, stewartita, ushkovita, ferrolaueïta, kastningita, maghrebita, nordgauïta, tinticita, vauxita, vantasselita, cacoxenita, souzalita, kingita, wavel·lita, allanpringita, kribergita, mapimita, ogdensburgita, nevadaïta i cloncurryita.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de les mostres recollides al riu Big Fish i al Rapid Creek, dos indrets del districte miner de Dawson, al Yukon (Canadà). També ha estat descrita a l'Argentina, el Brasil, els Estats Units, Àustria, França, Espanya, Portugal, Ruanda i Namíbia. A dins els territoris de parla catalana ha estat descrita al massís de l'Albera i al camp de pegmatites de Cotlliure, una vila de la comarca del Rosselló, a la Catalunya del Nord.

## Referències

* ↑ «Gormanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 octubre 2021].
# Perebor (Vladímir)

* Per a altres significats, vegeu «Perebor».
Perebor (en rus: Перебор) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 16 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Brafa

Brafa és una entitat esportiva sense ànim de lucre de Nou Barris (Barcelona) que fomenta la pràctica esportiva i l'educació en valors a través de l'esport. Promou la pràctica del futbol, el futbol sala, el bàsquet i fa programes d'iniciació esportiva per nens de 4 a 7 anys.
Va iniciar les seves activitats al barri de la Bordeta el 1954, i el 1971 es va traslladar a les actuals instal·lacions del Districte de Nou Barris, un dels més desfavorits de Barcelona. Des dels primers anys, s'ofereix formació cristiana per les persones que ho desitgen, l'atenció pastoral està confiada a l'Opus Dei. A principis dels anys 80 va impulsar el Centre d'Estudis Esportius, que amb el temps passà a anomenar-se Sports Quality International, que feia cursos de formació relacionats amb la gestió esportiva.
El 2005 va crear el portal d'internet sportmagister.com per impulsar els valors en l'esport, i durant el 2016 va publicar a noseashooligan.com diversos vídeos educatius amb la finalitat de conscienciar en la importància que té la competició esportiva com a mitjà per créixer en valors. Aquests vídeos busquen ajudar a enfocar correctament la competició esportiva en l'esport base.

## Escola esportiva

L'Escola Esportiva Brafa té un doble objectiu: d'una banda el de desenvolupar al màxim les capacitats esportives de cada jove i d'un altre el d'ajudar-li a adquirir tots els hàbits educatius que comporta la pràctica esportiva. Per als alumnes més petits, de 4 a 7 anys, hi ha un programa d'iniciació esportiva, i a partir dels 7 anys es pot escollir entre la pràctica del futbol o del bàsquet.

## Reconeixements

* 2017 Premi de la Federació Catalana de Futbol
* 2003 Premi Jaume Ciurana
* 2009 Premi de la Cambra de Comerç de Barcelona
* 1979 Premi Nacional d'Educació Física, del Consejo Superior de Deportes

## Referències

* ↑ «Coordinadora Catalana de Fundaicons». Brafa. ccfundacions. [Consulta: 11 gener 2017].
* 1 2 «Fundació Brafa, cultura i esport». ABC, 21-11-2005 [Consulta: 11 gener 2017].
* ↑ Pastor Pardillo, José Luis «Una qüestió d'identitat». Revista Española de Educación Física y Deportes. Universidad de Alcalá, 399, 01-10-2012, pàg. 11-31 [Consulta: 11 gener 2017].
* ↑ «Cuando el futbol no es un juego de niños». Marca, 26-09-2016 [Consulta: 11 gener 2017].
* ↑ «Son niños, no seas Hooligan, la curiosa campaña que busca concienciar a los padres en el fútbol base». La Vanguardia, 13-05-2016 [Consulta: 11 gener 2017].
* ↑ «L'escola esportiva Brafa, un model de difusió de valors dins dels terrenys de joc». FCF, 10-03-2017 [Consulta: 19 març 2017].
* ↑ Jiménez Morales, Roberto. Historia de los Premios Nacionales del Deporte. Madrid: Consejo Superior de Deportes, 2014, p. 103,108 [Consulta: 11 gener 2017].
# Barraca (Sant Jaume d'Enveja)

La Barraca és un edifici de Sant Jaume d'Enveja (Montsià) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una barraca de planta rectangular de parets de fang, joncs i canyes emblanquinades. Malgrat estar ben conservada, la teulada de joncs ha estat substituïda per una teulada d'uralita, així com el fumeral que es troba a la part posterior de la barraca. S'entra per dues portes situades a la paret més llarga. Realitzada durant els anys 40, reprodueix un model tan antic com els assentaments humans al Delta, encara que una mica modificat.

## Història

És una construcció típica d'aquesta zona, emparentada amb les barraques valencianes de l'Horta però que actualment s'enderroquen.

## Referències

* 1 2 «Barraca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].
# Dušan Švento

Dušan Švento (Ružomberok, 1 d'agost de 1985) és un futbolista eslovac. La seva posició és la de migcampista, i actualment milita en el FC Köln, d'Alemanya.

## Debut internacional

Va debutar amb la selecció de futbol d'Eslovàquia en un amistós contra la selecció de Malta el 15 d'agost de 2006.

## Futbol anglès

Durant l'estiu de 2007, Švento va debutar en el Derby County de la Premier League anglesa. Després d'una lesió en els lligaments creuats, va anar a cirurgia i va estar lluny del futbol per un any, eliminant qualsevol interès d'altres clubs anglesos.

## Red Bull Salzburg

Va ser transferit al club austríac el 16 de juny de 2009, per una suma de 2.000.000 euros.

## FC Köln

El mes de juliol Dusan signa un contracte per jugar pel FC Köln de la Bundesliga d'Alemanya.

## Clubs

| Club | País | Any |
| MFK Ružomberok | Eslovàquia | 2003-2005 |
| Slavia Praga | Eslovàquia | 2005-2009 |
| Red Bull Salzburg | Àustria | 2009-2014 |
| FC Köln | Alemanya | 2014- |

## Referències

* ↑ «Švento podpísal kontrakt na tri roky s RB Salzburg» (en eslovac). profutbal, 16-06-2009. Arxivat de l'original el 2011-07-19. [Consulta: 16 juny 2009].
# Ulongué

Ulongué (fins 1975 Vila Coutinho) és un municipi de Moçambic, situat a la província de Tete. En 2007 comptava amb una població de 13.620 habitants. És capital del districte d'Angónia i fou elevada a vila el 25 de juliol de 1945. Se situa al centre-oest de Moçambic, al marge del riu Zambeze i fa frontera amb les repúbliques de Malawi, de Zàmbia i de Zimbabwe.

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2007-12-19. [Consulta: 19 desembre 2007].
# Filòstrat de Colonos

Filòstrat de Colonos (en llatí Philostratus, en grec antic Φιλόστρατος) fou un orador grec del segle iv aC.
Demòstenes diu d'ell que era la persona que va dirigir l'acusació contra Càbries en el judici per la pèrdua d'Oropos, l'any 336 aC. Apareix també en altres judicis, i com a amic de Lísies, que podria ser el famós sofista del mateix nom.

## Referències

* ↑ 2.Philostratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 322-323
# Apartaments Cap sa Sal

Els Apartaments Cap sa Sal és una obra del municipi de Begur (Baix Empordà), situats al promontori de cap sa Sal, que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un monumental edifici de planta en forma d'"U" molt suau, on una de les ales s'endinsa al mar formant un gran mirador de grans obertures allargassades, i l'altra ala és on se situen els apartaments, i ancorats a la muntanya (els apartaments estan esglaonats). Al bell mig de la "U" hi ha la plaça d'accés on hi ha la rampa que descendeix a l'aparcament soterrani. També ací hi ha l'entrada recollida per un ràfec que ens endinsa a la recepció i al gran "hall" rodó (que sobresurt en coberta) a doble alçada de volta de pla molt rebaixada.
Aquesta volta té uns 20 m. de diàmetre i està envoltada de grans murs de travertí (costelles de 90 cm d'amplada per 240 de llargada) que crean una mena de porxo al voltant de la sala i pel costat de l'entrada (així mateix, al damunt d'aquest porxo es creen uns balcons del pas que comunica el menjador-mirador abandonat amb les cambres), mentre que per l'altre costat (doble alçada) ens dona a unes fantàstiques vistes sobre el mar (ací les costelles ens crean una mena de cubicles p estar). Al centre de la sala hi ha una escultura. El terra és de plaques calises.
L'edifici té el seu propi port, piscines i uns jardins d'en Rubió i Tudurí al seu voltant. A més dels molts mobles antics recuperats, qui sap d'on.

## Història

La construcció de l'hotel s'inicià el 1955 per iniciativa del Doctor Andreu, obra de l'arquitecte Josep Maria Bosch i Aymerich. S'obrí al públic el 1963, convertint-se en un dels establiments més emblemàtics de la Costa Brava, Va funcionar fins al 1979. Durant els seus 16 anys de vida l’establiment va acollir a diversos polítics, intel·lectuals i artistes de renom internacional, com l’actor Rock Hudson o el músic Xavier Cugat.
La davallada del turisme adinerat feu que es convertís en conjunt d'apartaments.

## Referències

* 1 2 3 4 «Apartaments Cap sa Sal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 novembre 2015].
* ↑ «Inaugurat a l’antic hotel Cap sa Sal de Begur un espai dedicat al seu creador». Ajuntament de Begur, 28-09-2019.
# Grid Autosport

Grid Autosport és un videojoc de curses tret a la venda per Codemasters disponible per Microsoft Windows, PlayStation 3 i Xbox 360 el 24 de Juny en Nort America i el 27 de Juny 2014 a Europa. És la tercera entrega de la saga Grid, successor de Grid i Grid 2. El joc apunta a ser un títol de carreres amb "l'experiència de conducció més real possible", ja que després que sortís el Grid 2, Codemasters es va adonar que a la comunitat de fans no els va acabar de convèncer. Aleshores els desenvolupadors han aprofitat la tercera entrega per a modificar el mode de conducció i crear un el més real possible.

## Jugabilitat

En el Grid Autosport, el jugador actua com a conductor de carreres amb l'oportunitat de poder començar la seva carrera via el mode Carrera de un sol jugador, Pots competir "online" contra altres jugadors en carreres personalitzades, customitza la teva experiència de conductor de carreres amb vehicles, circuits, tipus de carreres, dificultat, etc. O també pots jugar amb un segon jugador a pantalla dividida.