OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ruwanwelisaya

La Ruwanwelisaya és un stupa a Anuradhapura, Sri Lanka, considerada una meravella per les seves qualitats arquitectòniques i sagrada per a molts budistes a tot el món. Va ser construït pel rei Dutugemunu vers 140 aC, que va esdeveniar sobirà de tot Sri Lanka després d'una guerra en què el rei Cola Elara, va ser derrotat. És també coneguda com a Mahathupa, Swarnamali Chaitya, Suvarnamali Mahaceti (en Pali) i Rathnamali Dagaba.
És un dels Solosmasthana (els 16 llocs de veneració) i dels Atamasthana (els 8 llocs de veneration a la ciutat sagrada antiga d'Anuradhapura). La stupa és un dels monuments més alts del món mesurant 103 m i amb una circumferència de 290 m. La pagoda Kaunghmudaw a Sagaing, Myanmar, va agafar de model aquest stupa.
La stupa era una ruïna antiga en el segle xix. Després de notables esforços dels monjos singalesos (bhikkhu), la stupa fou renovada al començament del segle xx. La Societat de Restauració del Ruwanveli Seya va ser fundada el 1902 i el final oficial de l'obra de la stupa va tenir lloc el 17 de juny de 1940.
La més gran stupa després de la construcció de la Ruwanwelisaya fou la de Kotmale Mahaweli Maha Seya. Aquesta stupa va tardar 33 anys i 3 mesos a quedar completada.

## Referències

* ↑ «Ruwanweliseya». Sri Lanka Heritages. com. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 25 setembre 2015].
* ↑ «Ruwanweliseya Stupa (144 BC), Anuradhapura». Riolta Sri Lankan Holidays. [Consulta: 24 febrer 2013].
* ↑ Myo Aung and H. Kraft. Upper Myanmar Mandalay Pyin Oo Lwin Sagaing Monywa Mingun Mogok Shwebo. Books on Asia.

## Bibliografia

* Shereen Amendra, "Beyond the Seeing Eye: The Mahathupa of Lanka: An Insight", Shereen Amendra, 2006, ISBN 9555009805
* Ulrich von Schroeder, "Buddhist Sculptures of Sri Lanka", Visual Dharma Publications, 1990, ISBN 962-7049-05-0
# Quint Servili Prisc

Quint Servili Prisc és el nom dels següents personatges:
* Quint Servili Prisc Estructe, diversos personatges:
** Quint Servili Prisc Estructe (mestre de la cavalleria)
* Quint Servili Prisc Fidenat, dictador romà el 435 i 418 aC.
# Danny Jacobs

Daniel Charles "Danny" Jacobs, Jr. (Detroit, Michigan, 7 de juliol de 1968) és un actor, còmic, i actor de doblatge estatunidenc.

## Filmografia

* Get the Hell Out of Hamtown (1999)
* Full Blast (veu) (1997)
* Grounds Zero (2006)
* The Mikes (2006)
* Babylon (2007)
* Mad Men (2007)
* Epic Movie (2007)
* Humboldt County (director / guionista) (2008)
* Madagascar: Escape 2 Africa (veu) (2008)
* Batman: Year One (veu) (2011)
* Justice League: Doom (veu) (2012)
* Els Pingüins de Madagascar: La Pel·lícula (veu) (2014)

## Referències

* ↑ «37th Annie Awards». Annie Awards.
# Danny Kass

Daniel Kass, conegut mundialment com a Danny Kass, (21 de setembre de 1982, Pompton Plains, Nova Jersey, Estats Units) és un esquiador nord-americà, especialista en surf de neu.

## Carrera esportiva

Especialista en migtub va participar, als 19 anys, en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Salt Lake City (Estats Units), on aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova de migtub. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 realitzats a Torí (Itàlia) aconseguí revalidar aquest mateix metall.

## Referències

* 1 2 «Danny Kass».
* ↑ «Breaking News - NBC Olympics and "Apprentice" Announce First-Ever Online Voting to Cast for Apprentice Six | TheFutonCritic.com». [Consulta: 11 desembre 2021].
* ↑ «Olympedia – Danny Kass». [Consulta: 11 desembre 2021].
# Dionís Escorsa i Cruells

Dionís Escorsa i Cruells (Sant Feliu de Codines, província de Barcelona, 12 d'octubre de 1840 — Barcelona, 7 de juliol de 1900) fou un empresari metal·lúrgic català. És besavi d'Armand de Fluvià.
Fill de Josep Escorsa i Cirerol natural de Sant Feliu de Cabrera i de Teresa Cruells i Corderes de Sant Feliu de Codines, va començar a treballar en el ram de la metal·lúrgia des de molt jove. Va ser tècnic del taller de la Foneria Plana, Codina i Bertran fins que el 1867 va establir un negoci propi de foneria, que el 1877 va traspassar a Pere Màrtir Sancristòfol, serraller especialitzat en la forja decorativa.
El 1876 s'establí a Barcelona i fundà amb Josep Plana i Anguera i Sebastià Agustí i Vilardebò una foneria de ferro, Plana, Agustí y Escorsa, que esdevingué la segona foneria d'acer molt d'Espanya. La factoria es va establir a l'actual carrer de la Creu Coberta, al barri de Sant Antoni (aleshores extramurs) potser en un solar on avui hi és l'avinguda Mistral i una de les cantonades del carrer de Calàbria.
També porten la seva marca les imponents columnes metàl·liques del panòptic de la Presó Model de Barcelona (inaugurada el 1904).
El setembre del 1884 la foneria Plana, Agustí y Escorsa fou contractada per a fer el reixat que circumdaria el monument commemoratiu a Francesc Gumà i Ferran, fundador del Banc de Vilanova, a Vilanova i la Geltrú, erigit arran de la inauguració dels ferrocarrils de Madrid a Saragossa i Barcelona. Hom creu que vers el 1892 quedà com a únic soci de l'empresa i canvià el nom a Foneries Escorsa SA.
Casat amb Francesca Soria Ustrell el 17 de desembre de 1869 natural de Sabadell. A la seva mort el 1900 se'n van fer càrrec els seus fills, Joan Escorsa i Soria (1873-1944) i Pere Màrtir Escorsa i Soria (1880-1946), amb el nou nom d'«Hijos de Dionisio Escorsa, Sociedad en Comandita». El tercer fill, Alexandre Escorsa i Soria (1878-1947), se'n separà i fundà l'Hamsa amb Leonard Leprevost.
La foneria s'instal·laria el 1920 al barri de Santa Eulàlia de l'Hospitalet de Llobregat i arribaria a tenir 200 treballadors. El 1958 disposava de tres forns elèctrics i produïa anualment unes 3000 tones de metall fos.Tanmateix, el 1966 va fer fallida i tancà les portes.

## Referències

* ↑ Arxiu Parroquial de Sant Feliu de Codines. Baptismes (1836-1851) pàg. 65
* ↑ «Entierros y funerales». La Vanguardia, 08-07-1900, pàg. 3.
* ↑ Currículum vitae Arxivat 2015-02-02 a Wayback Machine. d'Armand de Fluvià
* ↑ Foneria Escorsa (1)
* ↑ «Registre de Matrimonis. Registre núm.1832.». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 17-12-1869. [Consulta: 27 març 2020].
* ↑ «Dionís Escorsa i Cruells». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# José Manuel Monsalvete Herrera

José Manuel Monsalvete Herrera (Sevilla, 4 d'octubre de 1969) és un exfutbolista andalús, que ocupava la posició de migcampista. Va ser internacional amb les seleccions espanyoles de categories inferiors.

## Trajectòria

Comença a destacar al Reial Betis, tot pujant al primer equip a la campanya 89/90, en la qual marca tres gols en 18 partits. El Betis ascendeix i el migcampista debuta a primera divisió la temporada 90/91, jugant 14 partits. També milita a l'equip sevillà la campanya 91/92, de nou a la categoria d'argent.
La temporada 92/93 marxa a la UE Figueres, on després de jugar cinc partits dona positiu en un test antidopatge.

## Referències

* ↑ Losada, Carles. «Monsalvete, positivo por un derivado de la cocaína» (en castellà). El País, 19-11-1992. [Consulta: 8 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
* Monsalvete a manquepierda.com
# Jules Vandooren

Jules Vandooren (30 de desembre de 1908 - 7 de gener de 1985) fou un futbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1934 i 1938.

## Referències

* ↑ Jules Vandooren Arxivat 29-9-2007 a Wayback Machine.
* ↑ France – Trainers of First and Second Division Clubs Arxivat 31-5-2008 a Wayback Machine.
* ↑ Profile a FFF
# João Onofre

João Onofre (Lisboa, 1976) és un artista contemporani portuguès, conegut pels seus treballs a mig camí entre el registre en vídeo i la performance.
A Catalunya, a l'Espai 13 de la Fundació Joan Miró va presentar una obra titulada Untitled (Original orchestrated ersatz light version), una filmació en viu d'una actuació de la cantant portuguesa Adelaide Ferreira i una orquestra simfònica amb arranjaments del compositor original Vasco Pearce de Azevedo. Al vídeo, la cançó Dava tudo, un èxit del 1989, és interpretada amb poca traça pel mateix Onofre fins que la reprèn la cantant original i s'arriba a un final que mostra un escenari buit, com si no hagués passat res. La tornada, que repeteix una vegada i una altra «ho donaria tot per tenir-te aquí», es converteix en una referència tautològica que es pot llegir com un qüestionament de la relació entre original i còpia.

## Obra

Des de la seva graduació al Goldsmiths College el 1999, João Onofre no ha deixat de destacar, fins a esdevenir un dels artistes més interessants de la seva generació. Dedicat principalment a la creació de vídeos amb un fort component performatiu, Onofre utilitza també la fotografia i el text. Els seus vídeos mostren un interès pels efectes que tenen sobre les persones certes situacions físiques extremes, generalment de resistència. Sovint involucra grups d'individus en un joc d'interpretació o retrat col·lectiu, explorant així les complexitats de les dinàmiques de grup. En les seves obres es recullen gestos o situacions que provoquen ansietat i incomoditat i en moltes ocasions s'apropien d'una obra d'art històrica, d'una cançó o d'una escena d'una pel·lícula. La repetició continuada d'un gest, d'un esdeveniment incapaç de desenvolupar-se, unit a una mena de lluita per la superació, domina els personatges de les seves obres
Una altra de les preocupacions que Onofre tracta de reflectir en les seves obres és la incapacitat per controlar el cos. Per Box sized « Die » featuring Vidres a la sang (2007-2010), Onofre va demanar a una banda de death metal de Barcelona que toquessin dins d'una rèplica insonoritzada de l'escultura minimalista de Tony Smith, Die (1962). Va posar a prova la seva resistència davant l'asfíxia, la sensació d'opressió i la claustrofòbia sotmetent-los a condicions extremes d'escassetat d'aire i espai.

## Referències

* ↑ Segade, Manuel. Haver fet un lloc on els artistes tinguin dret a equivocar-se. Històries de l'Espai 10 i l'Espai 13 de la Fundació Joan Miró. Barcelona: Fundació Joan Miró, 2014. ISBN 978-84-941239-8-6 [Consulta: 25 abril 2014]. Permís de reutilització CC-BY-SA 3.0 via OTRS
* ↑ Fundació Joan Miró. Joao Onofre. Exposició temporal. 2011
# João Paulo Cassandra

João Paulo Cassandra és un polític de São Tomé i Príncipe. Ha estat President del govern regional de la Regió Autònoma de Príncipe del 20 de juny de 2006 al 6 d'octubre de 2006. És membre del Moviment per l'Alliberament de São Tomé i Príncipe/Partit Socialdemòcrata.

## Referències

* 1 2 Cahoon, Ben. "São Tomé and Príncipe." World Statesmen.org. 2000. Web. 27 May 2010. <http://www.worldstatesmen.org/Sao_Tome.html>.
# Desmond Mason

Desmond Tremaine Mason (nascut l'11 d'octubre de 1977 en Waxahachie, Texas) és un jugador de bàsquet professional estatunidenc de l'NBA. És capaç de jugar tant d'aler com d'escorta.
Procedent de la Universitat d'Oklahoma State, va ser seleccionat en el Draft de 2000 en la 17º posició per Seattle SuperSonics. En 2003, va ser traspassat juntament amb Gary Payton a Milwaukee Bucks a canvi de Ray Allen i Ronald Murray. El 26 d'octubre de 2005 va ser enviat als Hornets per Jamaal Magloire i una primera ronda de draft.
En 2001, es va convertir en el primer sonic a guanyar un concurs d'esmaixades de l'NBA.
# Desmond Piper

Desmond Piper (Melbourne, 11 d'octubre de 1941) és un jugador d'hoquei sobre herba australià, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1964, a Tòquio, va guanyar la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre herba, el 1968, a Ciutat de Mèxic, va guanyar la medalla de plata, mentre el 1972 fou cinquè. Va jugar 82 partits amb la selecció australiana, en què marcà 16 gols. Una vegada retirat exercí d'entrenador en diferents equips, entre ells la selecció nacional australiana durant dues dècades. El 2010 fou incorporat al Hall of Fame Hockey Australia.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Desmond Piper». [Consulta: 24 juliol 2021].
* ↑ Hall of Fame (anglès)
* ↑ «Desmond Piper» (en anglès australià). [Consulta: 26 juliol 2021].
# Dolmen del Prat Clos

El Dolmen del Prat Clos és un monument megalític del terme comunal de Rià i Cirac, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És al nord del Pla de Vall en So i de Llúgols.
Fou donat a conèixer per Jean Abelanet el 1970, recollint, però, dades anteriors.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics dels Pirineus Orientals

## Referències

* ↑ Lloc on és el Dolmen del Prat Clos en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques : dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes (en (francès)). Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Becat, Joan. «132 - Rià i Cirac». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Carreras Vigorós, Enric; Tarrús Galter, Josep. 181 anys de recerca megalítica a la Catalunya Nord (1832-2012). Girona: Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, n. 54, 2013.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Rià i Cirac». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Dòlmens i menhirs Pilar
# Dominique Dropsy

Dominique Dropsy (9 de desembre de 1951 - 7 d'octubre de 2015) fou un futbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1978.

## Referències

* ↑ «Dominique Dropsy est décédé» (en francès). L'Équipe, 07-10-2015. [Consulta: 24 maig 2016].
* ↑ «L1 – Bordeaux: Dropsy, l'ex-gardien international, est guéri de sa leucémie» (en francès). Le Parisien, 08-03-2012. Arxivat de l'original el 24 de juny 2016. [Consulta: 24 maig 2016].
* ↑ «Les insolites du Mondial – 1978: le jour où les Bleus jouèrent en vert et blanc» (en francès). Les Échos, 28-06-2014. [Consulta: 24 maig 2016].
* ↑ Dominique Dropsy Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Dominique Dropsy a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ French Football Federation profile (francès)
* ↑ RC Strasbourg archives Arxivat 2009-06-15 a Wayback Machine. (francès)
# Dominique Deruddere

Dominique Deruddere (Turnhout, 15 de juny de 1957) és un és un director de cinema, actor, productor i guionista belga.

## Biografia

Dominique Deruddere va créixer prop de la base militar belga de Leopoldsburg i va dirigir diversos curtmetratges com a estudiant amb Marcel Vanthilt, però realment va començar la seva carrera cinematogràfica el 1981, com a un segon assistent de Hugo Claus a la pel·lícula Vrijdag, després el 1983 com a guionista de la pel·lícula Brussels by Night de Marc Didden. Dos anys després, va actuar com a actor en una altra pel·lícula del mateix director, Istanbul.

## Filmografia
### Com a director

* Crazy Love (1987)
* Espera la primavera, Bandini (1989)
* Suite 16 (1994)
* Hombres Complicados (1997)
* Iedereen beroemd! (2000)
* Pour le plaisir (2004)
* Die Bluthochzeit (De Bloedbruiloft) (2005)
* Firmin (2007)
* Flying Home (2014)
* Will Tura, hoop doet leven (2018)
* The Chapel (2023)

### Com a actor

* La Patinoire (1998)
* Istanbul (1985)

## Referències

* ↑ «Dominique Deruddere». cineuropa.org. [Consulta: 19 juliol 2015].
* ↑ Met de helm geboren, memoires van een filmmaker, 2023, 312 blz., uitgeverij Vrijdag
* ↑ «Dominique Deruddere». unifrance.org. [Consulta: 19 juliol 2015].
# Do

«do o DO» té aquests significats:
* Do: regal, donació, dació, donatiu, obsequi, intercanvi de diners o objectes sense demanar quelcom a canvi
* Do: talent, habilitat, qualitat, gràcia o virtut que posseeix una persona de manera innata i que la fa destacar de la resta
* .do, domini territorial de primer nivell (ccTld) per a la República Dominicana
* DO, Denominació d'Origen, indicació geogràfica que garanteix l'origen i la qualitat d'un vi
* Do, primera nota de l'escala musical (occidental).
** Do major
** Do menor
** Do bemoll major
** Do sostingut major
** Do sostingut menor
** Do central
** Do de pit
# DoYaThing

"DoYaThing" és una cançó de la banda virtual de rock alternatiu Gorillaz, junt amb James Murphy de LCD Soundsystem i André 3000 d'Outkast. Fou encarregada per l'empresa Converse dins la seva campanya "Three Artists. One Song.", que posava el punt de partida al llançament de la col·lecció de vambes d'edició limitada Chuck Taylor All-Stars, dissenyada pel membre de Gorillaz, Jamie Hewlett. Aquestes bambes tenien un disseny relacionat amb el material artístic de Gorillaz. En la portada del senzill apareixen quatre personatges: 2D i Murdoc Niccals de Gorillaz, un babuí que representa James Murphy i un home negre emmascarat que representa André 3000.

## Informació

La idea de la cançó va aparèixer quan l'empresa Converse va preguntar als artistes de Gorillaz, Damon Albarn i Jamie Hewlett, si volien dissenyar una col·lecció exclusiva de bambes esportives relacionades amb Gorillaz. Un cop acabat el disseny, Converse i Cornerstone, l'empresa que promocionava la campanya "Three Artists. One Song.", va intentar convèncer Albarn per ampliar la seva col·laboració amb una cançó. Albarn va acceptar l'oferta i va convidar James Murphy i André 3000 per participar-hi. Albarn va compondre la cançó i els va convidar al seu estudi de gravació de Londres. Malgrat que no es coneixien personalment, l'experiència va ser molt natural i satisfactòria. La cançó va ser escrita i gravada en només tres dies, amb la versió llarga de 13 minuts enregistrada el darrer dia.
El videoclip fou dirigit per Hewlett i publicat el 29 de febrer de 2012. Es va utilitzar una mescla entre personatges en 2D i CGI combinats amb imatges reals. La casa utilitzada per la filmació era a Hammersmith, Londres.

## Llista de cançons
### Descàrrega digital

* "DoYaThing" − 4:26

### CD senzill promocional

* "DoYaThing" (Edició ràdio) − 4:26
* "DoYaThing" (Versió completa) − 13:09

### Vinil 10" Record Store Day

* "DoYaThing" (Versió completa) − 13:09

## Referències

* 1 2 Anderson, Kyle. «Converse track 'DoYaThing' -- EXCLUSIVE» (en anglès). Entertainment Weekly, 09-02-2012. [Consulta: 21 setembre 2013].
* 1 2 Lipshutz, Jason. «Gorillaz/James Murphy/Andre 3000's Converse Track: The Story Behind The Song» (en anglès). Billboard, 21-02-2012. [Consulta: 21 setembre 2013].
* ↑ Dombal, Ryan. «Damon Albarn and James Murphy Talk Converse Collaboration With André 3000» (en anglès). Pitchfork, 23-02-2012. [Consulta: 25 setembre 2013].
* ↑ Mapes, Jillian. «Gorillaz Animation + Live Action = 'DoYaThing'» (en anglès). Billboard, 29-02-2012. [Consulta: 29 setembre 2013].
* ↑ Ziegbe, Mawuse. «Gorillaz feat. Andre 3000 and James Murphy 'DoYaThing'» (en anglès). Boston.com, 02-03-2012. [Consulta: 29 setembre 2013].
# Disfòria de gènere

La disfòria de gènere és un sentiment ampli de disgust d'una persona amb les seves característiques físiques que es deriven del sexe del seu naixement. No totes les persones transgènere pateixen aquesta condició. Les causes en són desconegudes.
El 18 de juny de 2018, l'Organització Mundial de la Salut va treure aquest sentiment de la llista de malalties psiquiàtriques. Una part de la professió mèdica en el seu vessant psiquiàtric anava utilitzant el concepte general com a eina diagnòstica al voltant de la transsexualitat i els trastorns de la identitat sexual, paraigua on s'encabeixen els homes i dones transsexuals i les persones no binàries.
Tot i la seva classificació durant molts anys, una part important de professionals de la salut i també el mateix moviment transsexual era molt crític amb la consideració psiquiàtrica de la transsexualitat. Per exemple, una opinió en aquest sentit és que la transsexualitat reflecteix un conflicte social (al voltant de la moral i de la cultura sexual i de gènere de la societat) i no un trastorn mèdic.
Els criteris mèdics al voltant de la transsexualitat han evolucionat i les recomanacions de l'ICD-10 (Classificació Internacional de Malalties — OMS) o el DSM-IV (Manual de Diagnostic de l'Escola de Psiquiatria Americana, versió 4), consideren que semblen en l'actualitat totalment inapropiats i la seva profunda revisió ha portat l'OMS a aquest canvi.
Hi ha qui a partir de les demandes transsexuals més comunes d'atenció mèdica (hormones, cirurgies, ajut psicològic) associa la transsexualitat a una malaltia. En canvi, des del col·lectiu transsexual es pretén sempre distingir entre atenció mèdica (com en part, una revisió mèdica, o un servei mèdic qualsevol), en un context de forta discriminació social, i el tractament mèdic d'una malaltia o trastorn.

## Referències

* ↑ «Unidad de Género - Unidad de Género del Instituto de Cirugía Plástica Dr. Ivan Mañero» (en castellà). Unidad de Género del Instituto de Cirugía Plástica Dr. Ivan Mañero.
* ↑ Hermosa Lorenci, Marina de la «Repensando los orígenes de la disforia de género». Revista de Estudios de Juventud, 2013, pàg. 33-50.
* ↑ Drescher, Jack; Pula, Jack. «Expert Q & A: Gender Dysphoria». American Psychiatric Association. American Psychiatric Association. [Consulta: 2 maig 2019].
* ↑ Kimmel, Ryan James. «Gender dysphoria». MedlinePlus Medical Encyclopedia. U.S. National Library of Medicine. [Consulta: 24 setembre 2019].
* ↑ «La transexualitat deixa de ser una malaltia per a l'OMS». Ara.cat.
* ↑ «Infància i identitat de gènere - Biblioteca Virtual». [Consulta: 15 gener 2018].
* ↑ «Disforia de género y transexualidad - Trastornos psiquiátricos - Manual MSD versión para profesionales» (en castellà). Manual MSD versión para profesionales. Arxivat de l'original el 2018-01-20 [Consulta: 15 gener 2018].
* ↑ «La 'disfòria de gènere' ja és història». eldiario.es, 12-04-2017.
# Disfunció del node sinusal

La disfunció del node sinusal (DNS), també coneguda com a síndrome del sinus malalt (SSM), és un grup de ritmes cardíacs anormals (arrítmies) generalment causades per un mal funcionament del node sinusal, el marcapassos primari del cor. La síndrome de taquicàrdia-bradicàrdia és una variant de la síndrome del sinus malalt en què l'arrítmia alterna entre ritmes cardíacs ràpids i lents.

## Referències

* ↑ «2018 ACC/AHA/HRS Guideline on the Evaluation and Management of Patients With Bradycardia and Cardiac Conduction Delay: A Report of the American College of Cardiology/American Heart Association Task Force on Clinical Practice Guidelines and the Heart Rhythm Society». Circulation, vol. 140, 8, 20-08-2019, pàg. e382–e482. DOI: 10.1161/CIR.0000000000000628. PMID: 30586772.
* ↑ «New Insights Into Pacemaker Activity: Promoting Understanding of Sick Sinus Syndrome». Circulation, vol. 115, 14, 10-04-2007, pàg. 1921–1932. DOI: 10.1161/CIRCULATIONAHA.106.616011. PMID: 17420362.
* ↑ «Tachycardia-bradycardia syndrome: Electrophysiological mechanisms and future therapeutic approaches (Review)». International Journal of Molecular Medicine, vol. 39, 3, 01-03-2017, pàg. 519–526. DOI: 10.3892/ijmm.2017.2877. PMC: 5360359. PMID: 28204831.