OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francesc Lacambra i Lacambra

Francesc Lacambra i Lacambra (Barcelona, 7 de febrer de 1886 - Barcelona, 13 de novembre de 1933) fou un empresari i polític català.
Pertanyia a una família industrial del sector metal·lúrgic originària de Sant Hipòlit de Voltregà. Fou fill del també polític i empresari Josep Lacambra i Saborit i rebesnet dels fundadores de la dinastia, Francesc Lacambra i Terradelles (1760-1824) i Francesc Lacambra i Pont (1790-1870). La seva mare fou Esperança Lacambra i Rosell (? - 1919), de Barcelona, cosina del seu pare.
Va dirigir les empreses Francisco Lacambra Lacambra i Talleres Españoles de Sant Hipòlit de Voltregà, la colònia La Farga Lacambra de Torelló (avui La Farga Group) i els tallers de La Maquinista Terrestre y Marítima, situada a la Barceloneta. També fou conseller del Banc de Catalunya i del Banc de Crèdit Local.
Fou nomenat regidor de l'Ajuntament de Barcelona durant la dictadura de Primo de Rivera, en 1924 i 1930. El 1926 el rei Alfons XIII va visitar la seva factoria a Sant Hipòlit i el 1927 li concedí el comtat de Lacambra. També va rebre la Medalla d'Or del Treball.
Es va casar en febrer de 1916 amb Maria Teresa Estany i Gimeno (també escrit Jimeno i Jimena, 1895-1986) i van tenir cinc fills: Maria Esperança, Francesc Josep, Maria Teresa, Maria Josepa i Maria Lluïsa Lacambra i Estany.

## Referències

* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1886, número de registre 752.
* ↑ «Francesc Lacambra i Lacambra». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Esperança Lacambra i Rosell fou filla de Joan Lacambra i Pujades, mentre que Joan Lacambra i Saborit fou fill de Ferran Lacambra i Pujades.
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.184. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ Adolfo Barredo de Valenzuela, Vicente de Cadenas. Revista Hidalguía número 44, 1961, p.19.
* ↑ Teresa Estany fou distingida en vida amb nombrosos guardons: Gran Creu de Beneficència, Gran Placa d'Honor i Mèrit de la Creu Roja Espanyola, Creu d'Alfonso XII, Cavaller de la Legió d'Honor Francesa, Creu de Beneficència Alemanya, Comendatore nell ordine al merito della Republica Italiana i Alcaldessa Honorària de las masies de Voltregà. Va néixer el 13 d'agost de 1895 i morir el 16 de juliol de 1986.
* ↑ «Esquela funerària de Francesc Lacambra i Lacambra». La Veu de Catalunya, 24-11-1933, pàg. 3.
# Stephan Weiss (compositor)

Stephan Weiss (Viena, 17 d'agost de 1899 - Zúric, 13 d'agost de 1984) va ser un compositor, músic i compositor de cinema austríac.

## Biografia

Weiss va començar la seva carrera artística als anys vint com a compositor de pop. Amb el començament de l'era del cinema sonor, també es va incorporar a composicions senceres com a música de fons per a pel·lícules de cinema. El 1932 es va iniciar una col·laboració a llarg termini amb el seu company alemany Paul Mann. El 1932, per exemple, tots dos van escriure una cançó per a la pel·lícula alemanya "Wenn die Liebe macht Mode" i l'any següent tots dos van participar en la composició de la producció de Kurt Gerron "Heut's s drauf an".
Amb l'inici del règim nazi, Weiss va tornar a Àustria. Allà es va convertir en un dels quatre compositors el 1936 que va interpretar un paper musical a la pel·lícula emigrada "Fräulein Lilli". El 1937 Weiss i la seva parella van viatjar als Estats Units amb l'esperança de tenir millors oportunitats professionals. El setembre de 1938, Weiss i Mann van proporcionar el text musical de l'obra teatral "Hellzapoppin", que es filmaria el 1941 amb un èxit aclaparador. Poc després, Weiß es va traslladar a Hollywood, on va fer petites contribucions a cançons (com ara "Vier Töchter clear up") i va continuar treballant com a compositor de cançons (per exemple, amb Mann la peça "Sentimental Me" de la pel·lícula "The Quarterback")) hauria de funcionar. Durant la Segona Guerra Mundial, Stefan Weiss va trobar feina com a escriptor musical per als curts dibuixos animats Friz Freleng. La cançó "Música, música, música" blanca hauria de ser un gran èxit als Estats Units. La cançó de Weiss "Angel in Disguise" també es va utilitzar diverses vegades en pel·lícules.

## Filmografia (composicions senceres completes)

Com a compositor de partitures de pel·lícules, tret que s'indiqui el contrari:
* 1930: Diners al carrer
* 1931: La dona flor de Lindenau
* 1931: Sona la màgia vienesa
* 1932: Quan l'amor fa moda (contribució de la cançó)
* 1933: Avui depèn
* 1936: Miss Lilli
* 1939: Es banyen quatre filles (Filles valentes, contribució de la cançó)
* 1940: The Quarterback (contribució de la cançó)

## Bibliografia

* Kay Less: A la vida se't treu més del que se't dona.... Lèxic de cineastes que van emigrar d'Alemanya i Àustria entre 1933 i 1945. Una visió general. ACABUS Verlag, Hamburg 2011, ISBN 978-3-86282-049-8, p. 614.

## Enllaços externs

* https://www.filmportal.de/person/stefan-weiss_f173759a54b943b0bae28d178793914c
# Canal Espona

El Canal Espona és una obra de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un canal de conducció d'aigua des de la resclosa Espona fins prop de la fàbrica. Té una llargada de 1482 metres.
Gran part del seu recorregut el fa sota terra. Tot i això, prop de la capella del Prat, és visible. D'aquesta manera, passa just pel costat de la plaça Ciutat de Barcelona, l'Escorxador i el camp de futbol.

## Referències

* 1 2 «Canal Espona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Hallsville (Texas)

Hallsville és una ciutat al Comtat de Harrison, a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 2.772 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hallsville tenia 2.772 habitants, 993 habitatges, i 799 famílies. La densitat de població era de 469,4 habitants per km².
Dels 993 habitatges en un 48,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,8% hi vivien parelles casades, en un 14,8% dones solteres, i en un 19,5% no eren unitats familiars. En el 17,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,2% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.341 $ i la renda mediana per família de 49.868 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.844 $ mentre que les dones 21.833 $. La renda per capita de la població era de 19.689 $. Aproximadament el 5,8% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hallsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hallsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].

## Enllaços externs

* Hallsville - Lloc web oficial
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1956

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1956 es va celebrar a Copenhaguen (Dinamarca) del 27 d'agost al 2 de setembre de 1956.
Les competicions es van celebrar al Velòdrom d'Ordrup a la perifèria de Copenhaguen. En total es va competir en 5 disciplines, 3 de professionals i 2 d'amateurs.

## Resultats
### Masculí
#### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Antonio Maspes Itàlia | Reginald Harris Regne Unit | Oscar Plattner Suïssa |
| Persecució individual | Guido Messina Itàlia | Jacques Anquetil França | Kay-Werner Nielsen Dinamarca |
| Darrere moto | Graham French Austràlia | Guillem Timoner Espanya | Walter Bucher Suïssa |

#### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Michel Rousseau França | Jorge Bátiz Argentina | Guglielmo Pesenti Itàlia |
| Persecució individual | Ercole Baldini Itàlia | Leandro Faggin Itàlia | John Geddes Regne Unit |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 2 | França | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 | Austràlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Regne Unit | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 5 | Argentina | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Espanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Suïssa | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 8 | Dinamarca | 0 | 0 | 1 | 1 |
| | TOTAL | 5 | 5 | 5 | 15 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Eupleres major

Eupleres major és una espècie de carnívor de la família dels euplèrids. És endèmic de Madagascar. Es tracta d'un animal majoritàriament nocturn amb una mica d'activitat crepuscular. Els seus hàbitats naturals són els boscos caducifolis secs i les sabanes de palmeres. Està amenaçat per la caça i la destrucció del seu medi per la producció de carbó vegetal, la tala d'arbres i els incendis forestals. El seu nom específic, major, significa 'major' en llatí.

## Referències

* ↑ Hawkins, F. Eupleres major. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 5 desembre 2017.
* ↑ Entrada «Eupleres» d'Animalia (en anglès).
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Francesc Laporta

Francesc Laporta és el nom dels següents personatges:
* Francesc Laporta i Mercader (Barcelona, 1857 - 1900), compositor i pedagog català
* Francesc Laporta i Valor (Alcoi, 1850 - 1914), pintor i polític municipal
# Sondalo

Sondalo (llombard occidental Sùndal, en dialecte local Sondel) és un municipi italià, situat a la regió de Llombardia i a la província de Sondrio. L'any 2007 tenia 4.796 habitants. Limita amb els municipis de Grosio, Valdisotto, Valfurva i Valdidentro. Al terme municipal hi ha el Sanatori Morelli per a malalties pulmonars.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2009- | Luigi Giuseppe Grassi | Llista Cívica |

## Esdeveniments

El primer cap de setmana de juliol de cada any, al centre polivalent de Sondalo, hi té lloc una de les trobades motoristes més importants d'Europa, el Motoraduno Stelvio International, amb la participació d'una mitjana de 9.000 motocicletes i 15.000 persones de diferents nacionalitats, i que són organitzades per la Federació Motociclista Italiana (FMI). Dura tres dies i hom hi pot gaudir de concerts musicals i especialitats gastronòmiques locals. El darrer dia els participants organitzen una desfilada nocturna per la carretera que voreja les muntanyes i que crea un efecte similar a una serp de llum

## Sandalo i el cinema

El 1973 el director Vittorio De Sica ambientà a Sondalo el film "Una Breve Vacanza" amb Florinda Bolkan, Renato Salvatori, Adriana Asti, Monica Guerritore, Daniel Quenaud, Josè Maria Prada i Christian De Sica, amb muntatge de Cesare Zavattini i Rodolfo Sonego.
El 1983 Carlo Lizzani hi va rodar escenes d'"Un inverno da malato" amb Mico Cundari i Giovanni Guidelli. El film es basava en un personatge d'Alberto Moravia i la història s'ambientava en un sanatori.

## Personatges il·lustres

És el lloc de naixement dels esquiadors italians Mattia Coletti, Elisa Fleischmann, Lorenzo Holzknecht i Guido Giacomelli.

## Enllaços externs

* Web sobre Sondalo
# Canal de l'Aller

El Canal de l'Aller (pronúncia: Àl·ler), en alemany Allerkanal és un canal de desguàs no navegable de Baixa Saxònia a Alemanya entre Wolfsburg i Gifhorn.
El 1859 Prússia, el Regne de Hannover i el Ducat de Brunsvic van concloure un tractat d'estat sobre la regulació del cabal de l'Aller i Ohre. En aplicació d'aquest tractat, el canal es va construir entre 1860 i 1863 per protegir els camps a la riba de l'Aller contra les inundacions. Amb el temps els talús de feixina es van destrossar i el canal va prendre el caràcter d'un curs d'aigua natural.

## Referències

* ↑ Engelien, Ingeborg. Preußische Kolonisations– und Sozialpolitik in der Altmark von 1740 bis 1850 (en alemany). Bonn: Rheinischen Friedrich-Wilhelms-Universität, 2007, p. 116.
* ↑ Willig, Hans-Peter. «Barnbruch» (en alemany).
# Hilo

Hilo és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'illa de Hawaii, a l'estat de Hawaii. Segons el cens del 2007 tenia 47.345 habitants.
Hilo ha estat afectada per dos tsunamis al segle XX: un causat pel terratrèmol de les Aleutianes de 1946 i un altre pel terratrèmol de Xile del 1960.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hilo tenia 40.759 habitants, 14.577 habitatges, i 10.105 famílies La densitat de població era de 289,89 habitants per km².
Dels 14.577 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,5% hi vivien parelles casades, en un 15,2% dones solteres, i en un 30,7% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,70 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 64 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38,6 anys. Per cada 100 dones hi havia 95,87 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,91 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.139$ i la renda mediana per família de 48.150$. Els homes tenien una renda mediana de 36.049$ mentre que les dones 27.626 $. La renda per capita de la població era de 18.220$. Aproximadament l'11,1% de les famílies i el 17,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hilo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Hilo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
Viccionari
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1961

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1961 es va celebrar a Zúric (Suïssa) del 27 d'agost al 13 de setembre de 1961.
Les competicions es van celebrar al Oerlikon Velodrome de Zúric. En total es va competir en 8 disciplines, 6 de masculines i 2 de femenines.

## Resultats
### Masculí
#### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Antonio Maspes Itàlia | Michel Rousseau França | Jos De Bakker Bèlgica |
| Persecució individual | Rudi Altig RFA | Willy Trepp Suïssa | Leandro Faggin Itàlia |
| Darrere moto | Karl-Heinz Marsell RFA | Paul Depaepe Bèlgica | Max Meier Suïssa |

#### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Sergio Bianchetto Itàlia | Giuseppe Beghetto Itàlia | Ron Baensch Austràlia |
| Persecució individual | Henk Nijdam Països Baixos | Jaap Oudkerk Països Baixos | Marcel Delattre França |
| Darrere moto | Leendert Van der Meulen Països Baixos | Siegfried Wustrow RDA | Georg Stoltze RFA |

### Femení

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Galina Ermolaeva Unió Soviètica | Valentina Maksímova Unió Soviètica | Jean Dunn Regne Unit |
| Persecució individual | Yvonne Reynders Bèlgica | Beryl Burton Regne Unit | Marie-Thérèse Naessens Bèlgica |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 2 | Països Baixos | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 3 | RFA | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 4 | Bèlgica | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 5 | Unió Soviètica | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 6 | França | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 | Regne Unit | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 | Suïssa | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9 | RDA | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 | Austràlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| | TOTAL | 8 | 8 | 8 | 24 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Estat de Kebbi

Kebbi és un dels estats de Nigèria amb la seva capital a Birnin Kebbi. L'estat va ser creat per segregació d'una part de l'estat de Sokoto el 1991. Kebbi limita amb l'estat de Sokoto, l'estat del Níger, l'estat de Zamfara, la regió de Dosso a la República de Níger i la república de Benín. Té una àrea total de 36.800 km². Kebbi està poblat principalment per hausses, amb alguns membres de les ètnies lelna, bussawa, dukawa, kambari i kamuku. Els habitants són predominantment musulmans que practiquen l'islam com a religió.

## Història

Kebbi és tradicionalment considerat per la mitologia sarki com la pàtria dels estats Banza bakwai o regnes Hausses originals. Segons una recent recerca basada en tradicions orals locals, llistes de reis i crònica de Kebbi, el regne de Kebbi va ser fundat cap al 600 aC per refugiats de l'imperi Assiri conquerit pels babilonis i medes el 612 aC. Un esdeveniment local important fou la conquesta per Songhai en la segona meitat del segle xv.

## Geografia

L'estat de Kebbi va ser creat per segregació d'una part de l'estat de Sokoto el 17 d'agost de 1991. L'Estat tenia una població total de 3.256.541 habitants al cens del 2006 (dels quals 1.631.629 eren mascles i 1.624.912 femelles. Està dividit en 21 àrees de govern local (Local Government Areas, LGA (anglès)). La població és haussa i fulani i parla aquestes llengües. Les ciutats principals són Birnin-Kebbi, Argungu i Yelwa.
L'estat té sabana sudanesa i del Sahel. La part del sud és generalment rocosa amb el riu Níger travessant l'estat des de Benín a la LGA de Ngaski. La part del nord de l'estat és sorrenca amb el riu Rima que passa a través d' Argungu cap a la LGA de Bagudo on desaigua al Níger. L'agricultura és l'ocupació principal dels habitants especialment en àrees rurals, les collites produeixen principalment grans; la pastura d'animals i la pesca fluvial és també habitual. Cristianisme i Islam són les religions dominants de les persones, però amb clara majoria de l'islam. Hi ha 225 divisions polítiques, 3000 poblaments i 1036 poblaments aïllats en les 21 Àrees de Govern Local de l'Estat.

### Àrees de Govern local

L'estat de Kebbi està dividit en vint-i-una (21) Àrees de Govern Local (LGAs), quatre consells d'emirat (Gwandu, Argungu, Yauri i Zuru), i 35 districtes. El LGAs és de la manera següent:
* Aleiro
* Arewa Dandi
* Argungu
* Augie
* Bagudo
* Birnin Kebbi
* Bunza
* Dandi
* Fakai
* Gwandu
* Jega
* Kalgo
* Koko/Besse
* Maiyama
* Ngaski
* Sakaba
* Shanga
* Suru
* Wasagu/Danko
* Yauri
* Zuru

## Bibliografia

* Harris, P. G.: Sokoto Provincial Gazetteer, Sokoto 1938 [Cyclostyled].
* Hogben, S. J. and A. Kirk-Greene: The Emirates of Northern Nigeria, London 1966.
* Lange, Dierk: "An Assyrian successor state in West Africa: The ancestral kings of Kebbi as ancient Near Eastern rulers", Anthropos, 104, 2 (2009), 359-382.

## Referències

* ↑ D. Lange, "Successor state", Anthropos, 104, 2 (2009), 366-380.

## Enllaços externs

* KebbiState.com
* Distribució ètnica dins Nigèria
# Osterøy

Osterøy és un municipi situat al comtat de Vestland, Noruega. Té 7.957 habitants (2016) i la seva superfície és de 255,12 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Lonevåg.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 26 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Osterøy - Lloc web oficial
# Fàndila de Peña Melaria

Fàndila o Fàndiles (Acci, actual Guadix, Granada, ca. 815 - Còrdova, 853) fou un cristià mossàrab; mort màrtir, és venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Biografia

Fàndila fou un cristià mossàrab natural de Guadix. Anà a estudiar a Còrdova i hi visità monestirs; atret per la vida monàstica, ingressà al de Tábanos, regit per l'abat Martí. S'hi ordenà sacerdot i hi sobresortí per la seva vida austera que li va fer assolir fama de santedat. Els monjos del monestir de San Salvador de Peña Melaria (o de Pina, prop de Còrdova) s'havien quedat sense abat i van demanar al de Tábanos que els enviés Fàndila per a ocupar el càrrec.
Mentre era abat a Peña Melaria, Fàndila s'assabentà de les persecucions que el califa Muhammad I estava fent als cristians de Còrdova i es presentà al jutge de la ciutat per denunciar-les i protestar. Fou empresonat i, en no voler abjurar de nou de la seva fe, fou condemnat a mort i decapitat el 853 a Còrdova. El seu cadàver fou exposat per a l'escarni públic i les seves cendres llençades al Guadalquivir.

## Veneració

Eulogi de Còrdova el cita al seu Memorialis Sanctorum i el descriu com a "agraciat de cara, digne de lloança per l'honestedat de la seva vida, sacerdot de vida santa i virtuosa”. La festa litúrgica se n'ha celebrat el 13 de juny. És venerat, com els altres Màrtirs de Còrdova a la basílica de San Pedro de Còrdova.

### Vinculació amb les collites

Segons una tradició cordovesa, durant una temporada, les pluges i les tempestes amenaçaven de malbaratar la collita de cereals. Un pagès va erigir una creu al camp, on va inscriure el nom del sant, ja que era el dia de la seva festivitat. La tempesta va cessar i la collita se salvà; des de llavors, Fàndila fou venerat com a patró protector de les collites.

## Bibliografia

* San Fandila de Córdoba, Presbítero Monje Mártir
* San Fandila Arxivat 2012-08-30 a Wayback Machine.