OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sócrates Brasileiro Sampaio de Souza Vieira de Oliveira

Sócrates Brasileiro Sampaio de Souza Vieira de Oliveira (Belém, 19 de febrer de 1954 - 4 de desembre de 2011), més conegut com a Sócrates, fou un futbolista brasiler que jugava de centrecampista. Era Doctor en medicina, cosa poc habitual en el món del futbol; també era germà del també futbolista Raí.

## Trajectòria

Començà la seva trajectòria al Botafogo de Ribeirão Preto, passant la major part de la seva carrera al Corinthians de São Paulo. S'enfrontà a la dictadura que governava el país en aquells anys fundant el moviment anomenat "Democràcia corintiana". També jugà pels clubs ACF Fiorentina, Flamengo i Santos. El 2004, més d'una dècada després de la seva retirada arribà a un acord d'un més per ser jugador-entrenador del club amateur Garforth Town a Anglaterra. Fou el capità de la selecció brasilera als Mundials de 1982 i 1986. Pelé el va incloure dins de la seva llista dels 125 més grans futbolistes vius el març del 2004.

## Referències

* ↑ National-Football-Teams.com
* ↑ Sócrates - midfielder and anti-dictatorship resister
* ↑ Samba stars to join Garforth Town
* ↑ It was 2-2 cold for the boy from Brasil

## Enllaços externs

* Sócrates a FIFA.com Arxivat 2008-10-26 a Wayback Machine.
* Sócrates a contrapie.com Arxivat 2008-02-25 a Wayback Machine.
* Sócrates a papodebola.com.br Arxivat 2008-12-24 a Wayback Machine.
Sócrates amb el Brasil - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol de 1982
1 Waldir Peres •
2 Leandro •
3 Oscar •
4 Luizinho •
5 Toninho Cerezo •
6 Júnior •
7 Paulo Isidoro •
8 Sócrates (c) •
9 Serginho •
10 Zico •
11 Éder •
12 Paulo Sérgio •
13 Edevaldo •
14 Juninho •
15 Falcão •
16 Edinho •
17 Pedrinho •
18 Batista •
19 Renato •
20 Roberto Dinamite •
21 Dirceu •
22 Carlos •
Entrenador: Telê Santana
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol 1986
1 Carlos •
2 Édson •
3 Oscar •
4 Edinho •
5 Falcão •
6 Júnior •
7 Müller •
8 Casagrande •
9 Careca •
10 Zico •
11 Edivaldo •
12 Paulo Vitor •
13 Josimar •
14 Júlio César •
15 Alemão •
16 Mauro Galvão •
17 Branco •
18 Sócrates •
19 Elzo •
20 Silas •
21 Valdo •
22 Leão •
Seleccionador: Telê Santana :
# Serra de Guadalupe

La serra de Guadalupe és una cadena muntanyenca de poca elevació que quasi divideix a la Conca de Mèxic; corre des del Ponent i va descendint cap a l'Orient, en la muntanya que es coneix com el turó del Tepeyac.
Delimita al nord la Vall de Mèxic i divideix geogràficament al Districte Federal amb l'Estat de Mèxic.
Des de finals del segle xix, ha patit un procés de pèrdua de les seues zones forestals i fauna, aquesta deterioració ambiental va augmentar durant la segona meitat del segle xx a causa de l'expansió de la taca urbana de la Ciutat de Mèxic.
Part de la zona Orient de la serra fou reforestada amb la introducció de l'arbre d'eucaliptus. En l'any de 1937 es creà el Parc Nacional El Tepeyac en la porció ja citada, i més tard en la part Nord i la zona interior la serra va ser creada la zona de preservació ecològica Reserva Natural Serra de Guadalupe. La serra duu aquest nom a honor a la verge de Guadalupe.

## Vegeu també

* Parc Nacional El Tepeyac

## Enllaços externs

* De la Serra de Guadalupe i de com rescatar els seus tresors (castellà)
* Cerro del Chiquihuite.
* Cerro del Chiquihuite.
* Cerro del Chiquihuite.
# Olaria

Olaria és un barri de la Zona de Leopoldina, regió històrica de la Zona Nord del municipi del Rio de Janeiro, al Brasil. La seva població original era composta, bàsicament, d'immigrants portuguesos i, en menor quantitat, italians. El seu índex de desenvolupament humà l'any 2000 era de 0,853: el 52 millor de la ciutat de Rio de Janeiro. Els seus carrers tenen, en general, caràcter estrictament residencial, amb cases i edificis de bon nivell.
L'estadi del Carrer Bariri, que pertany a l'Olaria Atlético Clube, està localitzat en el barri.
Olaria limita amb els barris de la Penha, Ramos i Complexo do Alemão.
Està localitzada, en el barri, la seu del Fórum Regional da Leopoldina, que, el 2011, va inaugurar el seu nou edifici en el carrer Filomena Nunes, proper a l'estadi de l'Olaria.

## Història

L'origen del nom Olaria es va donar pels senyors del sucre, que mantenien en el lloc incomptables forns, sent la primera terrisseria (olaria) construïda el 1821 per iniciativa de la família Pereira, aprofitant l'abundància d'argila procedent del Moro de l'Alemão pertanyent en aquella època a aquella família.
Amb la implantació de la línia de tren, iniciada el 1882, i de les primeres parades (Olaria, Bonsucesso i Ramos), va ser evident que el negoci prosperaria. Al voltant de 1886, el progrés va ser marcat pel xiulet de la locomotora de la línia del Nord.
Les terrisseries primitives es van convertir en potències econòmiques que caracteritzaven el barri. Destacar la important fàbrica, que va ser construïda en la Carretera de la Penha, més tard denominada Democráticos, i avui Rua Uranos. Una altra important ceràmica, també en la Rua Uranos, va ser la de la firma de Bernardo de Mello i Custódio Ornellas, d'acord amb Jorge Raed, de família pionera d'Olaria i estudiós de la història del barri i d'Olaria.
La tradició es va mantenir en el llenguatge popular: la localitat primitiva va passar a ser coneguda com a "Olaria", conservant-se fins als nostres dies, malgrat que l'estació va canviar el seu nom a "Pedro Ernesto".
La construcció de l'Avinguda Brasil, durant l'administració de l'alcalde Henrique Dodsworth, va determinar la integració definitiva del barri d'Olaria a la ciutat, tot i que el seu traçat va acabar destruint importants vestigis de la història preexistent del barri. L'Estació de Tren d'Olaria es deia "Pedro Ernesto". La Carretera Engenho da Pedra va guanyar aquest nom per una fàbrica de maons.

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Olaria chega aos 100 anos com história repleta de craques e revelações» (en portuguès brasiler), 01-07-2015. [Consulta: 7 octubre 2020].
* 1 2 3 Lucena, Felipe. «Breve história do bairro de Olaria» (en portuguès brasiler), 12-10-2017. [Consulta: 7 octubre 2020].

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Ouled Cebbah

Ouled Cebbah (àrab أولاد صباح) és una comuna rural de la província de Berrechid de la regió del Marroc de Casablanca-Settat. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.606 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Dejan Musli

Deixen Musli (ciríl·lic: Дејан Мусли, nascut 3 de gener de 1991) és un jugador professional de bàsquet serbi que ha jugat a diferents equips de la lliga ACB. Mesura 2,13 m i juga en la posició pivot.

## Enllaços externs

* Dejan Musli jugador a l'ACB
# Márton Fucsovics

Márton Fucsovics (Nyíregyháza, 8 de febrer de 1992) és un tennista professional hongarès.
El seu palmarès consta només d'un títol individual del circuit ATP en tres finals disputades, però va arribar a ocupar el 31è lloc del rànquing mundial l'any 2019. Va formar part de l'equip hongarès de Copa Davis en diverses ocasions.

## Palmarès
### Individual: 4 (2−2)

* Llegenda
* Grand Slams (0−0)
* ATP Finals (0−0)
* ATP World Tour Masters 1000 (0−0)
* ATP World Tour 500 (0−1)
* ATP World Tour 250 (2−1)
* Títols per superfície
* Dura (0−2)
* Gespa (0−0)
* Terra batuda (2−0)
| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Oponent | Marcador |
| Guanyador | 1. | 26 de maig de 2018 | Ginebra, Suïssa | Terra batuda | Peter Gojowczyk | 6−2, 6−2 |
| Finalista | 1. | 10 de febrer de 2019 | Sofia, Bulgària | Dura (i) | Daniïl Medvédev | 4−6, 3−6 |
| Finalista | 2. | 7 de març de 2021 | Rotterdam, Països Baixos | Dura (i) | Andrei Rubliov | 6−7(4), 4−6 |
| Guanyador | 2. | 21 d'abril de 2024 | Bucarest, Romania | Terra batuda | Mariano Navone | 6−3, 7−5 |

## Trajectòria
### Individual

| Torneig | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 | Títols | V – D |
| Open d'Austràlia | A | A | A | Q3 | Q2 | Q1 | Q1 | 4R | 2R | 4R | 3R | 1R | 3R | 1R | 0 / 7 | 11 – 7 |
| Roland Garros | A | A | A | Q1 | Q2 | Q2 | Q2 | 2R | 1R | 4R | 2R | 2R | 2R | | 0 / 6 | 7 – 6 |
| Wimbledon | Q2 | A | Q1 | Q3 | Q3 | Q1 | 1R | 1R | 2R | NC | QF | 1R | 3R | | 0 / 6 | 7 – 6 |
| US Open | A | A | Q1 | Q2 | Q2 | 1R | 1R | 1R | 1R | 3R | 1R | 2R | 2R | | 0 / 8 | 4 – 8 |
| Total Victòries–Derrotes | 1−0 | 2−3 | 2−3 | 0−0 | 6−2 | 2−3 | 9−8 | 25−24 | 22−26 | 14−11 | 25−24 | 16−19 | | | 139 – 138 | 139 – 138 |
| Rànquing a final d'any | 577 | 440 | 181 | 161 | 214 | 158 | 85 | 36 | 70 | 55 | 44 | 88 | | | | |
| Llegenda: G: Guanyador; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin; |||||||||||||||||

### Dobles masculins

| Torneig | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 | Títols | V – D |
| Open d'Austràlia | A | 1R | 1R | A | A | A | A | 2R | 0 / 3 | 1 – 3 |
| Roland Garros | A | 1R | 1R | 2R | 1R | 2R | 1R | | 0 / 6 | 2 – 6 |
| Wimbledon | A | 1R | 1R | NC | 2R | A | A | | 0 / 3 | 1 – 3 |
| US Open | A | 1R | A | A | 1R | 1R | 1R | | 0 / 4 | 0 – 4 |
| Total Victòries–Derrotes | 2−1 | 6−10 | 4−12 | 1−2 | 1−4 | 3−4 | 0−3 | | 20 – 43 | 20 – 43 |
| Rànquing a final d'any | 369 | 241 | 296 | 282 | 324 | 325 | – | | | |
| Llegenda: G: Guanyador; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin; |||||||||||

## Referències

* ↑ ATP Rankings

## Enllaços externs

* Márton Fucsovics a l'ATP (anglès)
* Márton Fucsovics a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* Márton Fucsovics a la Copa Davis (anglès)
# Sófia Tolstaia

Sófia Tolstaia (rus: Софья Толстая) (Pokrovskoye-Streshnevo, 22 d'agost de 1844 $^{(Julià)}$ - Iàsnaia Poliana, 4 de novembre de 1919), nom complet amb patronímic, rus: Со́фья Андре́евна Толста́я (nascuda Sophia Behrs), fou una escriptora, fotògrafa i copista russa. Va estar casada amb l'escriptor Lev Tolstoi.
Va treballar durant anys amb el seu marit, encarregant-se de la promoció i la gestió dels seus llibres. Entre d'altres, va copiar set cops el manuscrit de Guerra i pau. A partir de 1887 va interessar-se per la fotografia, i va fer més de 1.000 plaques de la seva vida en l'Imperi Rus. Va escriure també diferents diaris que van ser publicats el 1980.
Va tenir 13 fills, 8 dels quals van arribar a l'edat adulta.
Va ser interpretada per Helen Mirren en la pel·lícula de 2009 L'última estació, que li va valer una nominació als Premis Oscar.

## Referències

* 1 2 Parini, Jay «Book Review - Sophia Tolstoy - A Biography - By Alexandra Popoff» (en anglès). The New York Times, 16-07-2010. ISSN: 0362-4331.
# Serrat del Bepo

El Serrat del Bepo és una muntanya de 491 metres que es troba al municipi de les Avellanes i Santa Linya, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ouli

Ouli fou una regió del Senegal situada al sud-oest del Bundu, a l'est de Niani i al sud i sud-oest de Matam i Galam. Cap al sud es trobava l'alta vall del riu Gàmbia. La principal població era Nétéboutou, però no hi havia un poder centralitzat sinó una sèrie de reietons.
Després de la derrota de Mahmadou Lamine a Dianna el desembre de 1886 el marabut va perdre el prestigi entre els caps de la regió situada entre Bundu i el riu Gàmbia, i els caos d'aquesta regió, una bona part de la qual era l'Ouli, van signar l'1 de gener de 1887 un tractat general de protectorat. Així el límit de l'alt Senegal avançava 300 km cap al sud-oest. Entre els que havien signat el tractat hi havia el rei del Tiali, les forces del qual van tenir una topada amb les del marabut i el van obligar a recular cap a Toubakouta, a la regió del Niani, prop de les posicions britàniques.
Sobtadament el marabut va atacar Nétéboutou, capital del Ouli, la va saquejar i cremar i va matar el seu rei Malamine, un dels reis que recentment s'havia posat sota protectorat de França; els habitants foren agafats presoners. Tot seguit va ocupar Macadiacounda, una altra població forta del Ouli; el capità Fortin va enviar reforços manats pel rei de Bundu, Usman Gassi, que va derrotar el marabut i el va rebutjar cap a Toubakouta, però tot i així els seus partidaris no paraven d'augmentar; Mahmadou Lamine planeja envair el Bundu; els caps indígenes del Ouli, amenaçats pel marabut, van reclamar l'ajut francès. La derrota final del marabut el 12 de desembre de 1887 va assegurar la regió per França.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899) pel Tinent Gatelet
# Dejan Markovic

Dejan Markovic (Zemun, 26 de maig de 1973) és un exfutbolista serbi, que jugava de davanter.

## Trajectòria

Va començar a destacar en el Partizan de Belgrad del seu país natal. L'estiu de 1992 marxa a la Segona Divisió espanyola, a les files de la UE Figueres. El club català va perdre la categoria i Markovic va fer 2 gols en 12 partits. Eixe potencial crida l'atenció del CD Logroñés, i el fitxa a l'estiu de 1993.
Al club riojà debuta en primera divisió jugant dues campanyes seguides a la màxima categoria. En la primera es queda a l'ombra d'Oleg Salenko i en la segona hi disputa 30 partits i marca 2 gols que no eviten que el seu equip siga el cuer. Després d'una temporada a Segona, el Logroñés torna a Primera la temporada 96/97. Markovic marca 3 gols en 32 partits, i el seu club baixa una altra vegada.
L'estiu de 1997 deixa Logronyo per Pamplona. Recala al CA Osasuna, que estava en la categoria d'argent. Amb els navarresos hi disputa tres temporades, en les quals hi juga força partits, molts d'ells sortint de suplent. Mentre, no aconsegueix grans fites golejadors. En total, a l'Estat espanyol juga 91 partits i marca 9 gols en primera divisió.
La temporada 00/01 marxa a la lliga d'Àustria, a l'Admira Wacker, on roman quatre anys, per jugar després a la Manfredonia italiana, en la qual hi recala la temporada 05/06. L'estiu de 2006 torna a canviar d'aires i arriba al FK Mladost Podgorica montenegrí, en el qual hi està la temporada 06/07.
# L'ofici de viure

L'ofici de viure és un programa de Catalunya Ràdio conduït per Gaspar Hernàndez. En l'espai, es tracten temes com el creixement personal, la psicologia positiva i nova espiritualitat. Des de la temporada 2015-2016 s'emet de quatre a cinc de la tarda dels caps de setmana.El suplement de Catalunya Ràdio. L'any 2009 l'Ajuntament de Barcelona va atorgar el premi Ciutat de Barcelona i el programa també va rebre el 2013 el Premi Estatal BioCultura. Arrel del programa, Gaspar Hernàndez va publicar el 2009 un llibre titulat L'ofici de viure bé editat pel Grup 62. El programa va celebrar el ser desè aniversari a la Universitat Autònoma de Barcelona.

## Referències

* ↑ «L'ofici de viure' de Catalunya Ràdio rep el premi radiofònic estatal de la fira BioCultura». ccma.cat, 01-04-2013. [Consulta: 2015].
* ↑ «Sílvia Cóppulo presentarà a Catalunya Ràdio 'La vida', un espai divers i obert a la participació». Ara, 27-08-2015 [Consulta: 7 setembre 2015].
* ↑ «L'ofici de viure' obté el premi Ciutat de Barcelona de ràdio». El Punt Avui. [Consulta: 5 febrer 2009].
* ↑ «L'ofici de viure bé». grup 62.
* ↑ Barcelona, UAB - Universitat Autònoma de. «La UAB acull la celebració dels deu anys de». [Consulta: 28 maig 2017].
# Trimak

Trimak fou la marca comercial dels motocarros que fabricà l'empresa Trimak, SA a Madrid entre el 1959 i 1967 i, d'ençà d'aleshores i fins al 1974, la seva successora Trimacar, SAE a Barcelona. Fundada per l'enginyer aeronàutic polonès establert a Espanya Estanislao Makowiecki Pomian, Trimak tenia la fàbrica al carrer Ronda de Toledo de Madrid i el taller de prototipus a Gualba, Vallès Oriental, on Makowiecki tenia una torre.

## Història

Estanislao Makowiecki havia treballat a Citroën i a la fàbrica d'avions Dewoitine. Quan els alemanys van envair França durant la Segona Guerra Mundial va fugir a Espanya i va trobar feina a la fàbrica d'avions AISA, on fou responsable del disseny, construcció i proves de l'avioneta Aisa AVD 12. El 1959 va fundar la seva pròpia empresa, el nom de la qual ve de TRIciclos MAKowiecki, per a produir tricicles comercials amb cabina tancada i comandaments d'automòbil, tipus motocarro, propulsats per un motor de dos temps de 250 cc anomenat LEW 250 que era una còpia en part d'un motor de motocicleta DKW. L'empresa va comercialitzar tres models principals amb una càrrega autoritzada de 700 kg: el Trimacar 600 (amb caixa de càrrega oberta), el Trimacar 700 (tipus furgoneta) i el Trimacar 800 (tipus furgoneta "capitoné", amb remolc de més alçada). Sota comanda es podien demanar variacions com ara cisternes, regadores de carrers, vehicles de trabuc i altres.
Durant la Fira de Mostres de Barcelona de 1963, Trimak va preparar un tricicle amb carrosseria especial monoplaça i una cabina semblant a la d'un avió, amb una mena de timó darrere del pilot i unes petites aletes per tal que les rodes del darrere tinguessin un perfil aerodinàmic. Aquest vehicle es va fabricar només com a reclam publicitari i se li van arribar a cronometrar 135 km/h. Aquell mateix any, un responsable dels negocis de la família Rockefeller a Europa anomenat Kalinski, amic personal de Makowiecki, invertí en l'empresa amb la intenció de passar a la fabricació d'automòbils, però no es va poder aconseguir l'autorització del Ministeri d'Indústria franquista i l'empresa va acabar fent fallida el 1967, coincidint amb l'arribada d'altres furgonetes més grans de quatre rodes (tipus DKW bicilíndrica). Els creditors varen quedar-se aleshores amb la fàbrica i la traslladaren a Barcelona, on els Trimak se seguiren fabricant fins al 1974, tot i que amb motor de Seat 600 en comptes del LEW 250.

## Referències

* ↑ «Un matrimonio polaco» (en castellà). Hemeroteca. ABC, 13-05-1979. [Consulta: 5 maig 2016].
* 1 2 3 4 «TRIMAK (1.959 - 1.974)» (en castellà). autopasion18.com. [Consulta: 5 maig 2016].
# Musaranya de Borneo

La musaranya de Borneo (Crocidura baluensis) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae) endèmica del mont Kinabalu la muntanya més alta de Malàisia, amb una elevació màxima de 4.095 metres. No hi ha grans amenaces per aquesta espècie, ja que està en un territori protegit i tolera un cert nivell de pertorbació del seu hàbitat.

## Referències

* 1 2 Clayton, E.; Kennerley, R. (2016). "Crocidura baluensis." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]

## Bibliografia

* Corbet, G. B. i Hill, J. E., 1992. Mammals of the Indo-Malayan Region: A Systematic Review. Oxford University Press, Oxford, Gran Bretanya
* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* Hutterer, R., 2005. Order Soricomorpha. A: D. E. Wilson i D. M. Reeder (editors), Mammal Species of the World, p. 220-311. Johns Hopkins University Press, Baltimore, Maryland (Estats Units)
* Lim Boo Liat i Heyneman, D., 1968. A collection of small mammals from Tuasar on the SW face of Mt Kinabalu. Sarawak Museum Journal 16: 257-276.
* Ruedi, M., 1995. Taxonomic revision of shrews of the genus Crocidura from the Sunda Shelf and Sulawesi with description of two new species (Mammalia: Soricidae). Zoological Journal of the Linnean Society 115: 211-265.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Serrat dels Portells

El Serrat dels Portells és un serrat de la part occidental del municipi de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà. Des de la Pica de Cerví, prop del límit municipal, va baixant vers el sud cap a l'interior del terme. És, de fet, un contrafort de la Pica de Cerví.
Pertanyia a l'antic municipi de Benés, de l'Alta Ribagorça, agregat el 1969 al municipi pallarès de Sarroca de Bellera.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Octopodiformes

Els octopodiformes (Octopodiformes) són un superordre de mol·luscs cefalòpodes que inclou els pops i formes afins. Es diferencien dels decapodiformes (calamars, sípies i afins) per presentar vuit braços en comptes de deu i no tenir dos tentacles més llargs.

## Classificació

El superordre Octopodiformes inclous dos ordres i nombroses famílies:

### Ordre Octopoda

* Subordre Cirrata
** Família Cirroctopodidae Collins & Villenueva, 2006
** Família Cirroteuthidae Keferstein, 1866
** Família Opisthoteuthidae Verrill, 1896
** Família Stauroteuthidae Grimpe, 1916
* Subordre Incirrata
** Superfamília Argonautoidea Cantraine, 1841
*** Família Alloposidae Verrill, 1881
*** Família Argonautidae Cantraine, 1841
*** Família Ocythoidae Gray, 1849
*** Família Tremoctopodidae Tryon, 1879
** Superfamília Octopodoidea d'Orbigny, 1840
*** Família Amphitretidae Hoyle, 1886
*** Família Bathypolypodidae Robson, 1929
*** Família Eledonidae Rochebrune, 1884
*** Família Enteroctopodidae Strugnell et al., 2014
*** Família Megaleledonidae Taki, 1961
*** Família Octopodidae d'Orbigny, 1840

### Ordre Vampyromorpha

* Família Vampyroteuthidae Thiele, 1915

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Octopodiformes». [Consulta: 10 abril 2021].
# Ouled Aissa

Ouled Aissa (en àrab أولاد عيسى, Ūlād ʿĪsà; en amazic ⵡⵍⴰⴷ ⵄⵉⵙⴰ) és una comuna rural de la província de Taroudant, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 12.331 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Dejan Kulusevski

Dejan Kulusevski (Estocolm, 25 d'abril de 2000) és un futbolista suec d'origen macedoni que juga en la demarcació de migcampista per la Juventus FC de la Sèrie A d'Itàlia. Des de 2019 és internacional amb la selecció de Suècia.

## Biografia

Després de començar a formar-se com a futbolista en les categories inferiors del IF Brommapojkarna, finalment en 2016 va marxar a la disciplina de l'Atalanta BC, on va jugar altres tres anys en les files inferiors del club. No va ser fins al 20 de gener de 2019 que va debutar amb el primer equip, fent-ho a la Sèrie A contra el Frosinone Calcio després de substituir Marten de Roon en el minut 71. El 18 de juliol de 2019 va ser cedit una temporada al Parma Calcio 1913. El 2 de gener de 2020 la Juventus de Torí va fer oficial el seu fitxatge fins al 30 de juny de 2024, a canvi de 35 milions d'euros més 9 en variables, encara que continuaria cedit a Parma fins al juny de 2020.

## Internacional

Internacional en categories inferiors amb Macedònia i Suècia, el 18 de novembre de 2019 va debutar amb la selecció absoluta de Suècia en el partit de classificació per l'Eurocopa 2020 que els suecs van vèncer per 3-0 a Illes Fèroe.

## Referències

* ↑ «Frosinone 0-5 Atalanta». Footballdatabase, 20-01-2019. [Consulta: 4 juny 2019].
* ↑ «Andreas Cornelius e Dejan Kulusevski sono giocatori del Parma» (en italiano). Parma Calcio 1913, 18-07-2019. Arxivat de l'original el 20 de juliol de 2019. [Consulta: 18 juliol 2019].
* ↑ «Dejan Kulusevski is a Juventus player!» (en anglès). Juventus de Torí, 02-01-2020. [Consulta: 2 gener 2020].
* ↑ «Sweden vs Faroe Islands, Euro 2020 qualifying, 18 novembre 2019» (en anglès). Eu-football.info, 18-11-2019. [Consulta: 18 novembre 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a footballdatabase
* Fitxa del jugador a Soccerway