OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nora (nom)

Nora o Norah és el nom dels següents personatges:
* Nora Ancarola (n. 1955), artista visual, gestora cultural i docent argentina resident a Catalunya
* Nora Arnezeder (n. 1989), una actriu i cantant francesa
* Nora Astorga (1949 – 1988), política i diplomàtica nicaragüenca
* Nora Aunor (n. 1953), actriu filipina
* Nora Barnacle (1884 – 1951), musa i esposa de James Joyce
* Nora Bayes (1880 – 1928), cantant, còmica, actriu, empresària i estrella del vodevil estatunidenca
* Nora Brockstedt (1923 – 2015), cantant noruega
* Nora Bustamante Luciani (1924 – 2012), historiadora, metgessa, escriptora i intel·lectual veneçolana
* Nora Calderwood (1896 – 1985), matemàtica escocesa
* Nora Castañeda (1942 – 2015), economista i activista feminista veneçolana
* Nora Catelli (n. 1946), crítica literària i assagista argentina
* Nora Clearman England (1946 – 2022), lingüista i maianista estatunidenca
* Nora Cortiñas (n. 1930), psicòloga social i activista argentina
* Nora Cullen (1905 – 1990), actriu argentina
* Nora Dunn (n. 1952), actriu i còmica estatunidenca
* Nora Ephron (1941 – 2012), productora, guionista, directora de cinema i periodista estatunidenca
* Nora Gal (1912 – 1991), traductora russa
* Nora Gjakova (n. 1992), esportista kosovar que competeix en judo
* Nora Gregor (1901 – 1949), actriu austríaca
* Nora Istrefi (n. 1986), cantant albanokosovar
* Nora Iuga (n. 1931), escriptora i traductora romanesa
* Nora Krug (n. 1977), il·lustradora i autora de còmic alemanya
* Nora de Liechtenstein (n. 1950), princesa de Liechtenstein
* Nora Lum, coneguda professionalment com Awkwafina (n. 1988), actriu i rapera estatunidenca
* Nora Marks Dauenhauer (1927 – 2017), escriptora i antropòloga tlingit
* Nora Mebarek (n. 1972), política francesa
* Nora Miao (n. 1952), actriu de Hong Kong
* Nora Morales de Cortiñas (n. 1930), psicòloga, militant i defensora dels drets humans argentina
* Nora Navas Garcia (n. 1975), actriu catalana
* Nora Nicholson (1892 – 1973), actriu anglesa
* Nora Norman (n. s. XX), cantant catalana de soul
* Nora Owen (n. 1945), política i presentadora de televisió irlandesa
* Nora Roberts (n. 1950), escriptora estatunidenca de novel·la romàntica
* Nora Salinas (n. 1976), actriu mexicana
* Nora Stanton Barney (1883 – 1971), enginyera, arquitecta i sufragista anglesa
* Nora Swinburne (1902 – 2000), actriu anglesa
* Nora Tschirner (n. 1981), actriu alemanya
* Nora Vasconcellos (n. 1992), patinadora de monopatí professional estatunidenca
* Nora Velázquez (n. 1954), actriu i comediant mexicana
* Nora Volkow (n. 1956), psiquiatra mexicana
* Nora Zehetner (n. 1981), actriu estatunidenca
* Norah Amsellem (n. 1970), soprano francesa
* Norah Baring (1905 – 1985), actriu anglesa de teatre i cinema
* Norah Borges 1901 – 1998), artista plàstica i crítica d'art argentina, germana de l'escriptor Jorge Luis Borges
* Norah Drewett (1882 – 1960), pianista anglesa
* Norah Jones (n. 1979), cantant estatunidenca
# Nymphargus

Nymphargus és un gènere de granotes de la família Centrolenidae.

## Taxonomia

* Nymphargus anomalus
* Nymphargus armatus
* Nymphargus bejaranoi
* Nymphargus buenaventura
* Nymphargus cariticommatus
* Nymphargus chami
* Nymphargus chancas
* Nymphargus cochranae
* Nymphargus cristinae
* Nymphargus garciae
* Nymphargus griffithsi
* Nymphargus ignotus
* Nymphargus laurae
* Nymphargus luminosa
* Nymphargus luteopunctatus
* Nymphargus megacheirus
* Nymphargus mixomaculatus
* Nymphargus nephelophila
* Nymphargus oreonympha
* Nymphargus phenax
* Nymphargus pluvialis
* Nymphargus posadae
* Nymphargus prasinus
* Nymphargus rosada
* Nymphargus ruizi
* Nymphargus siren
* Nymphargus spilotus
* Nymphargus truebae
* Nymphargus vicenteruedai
* Nymphargus wileyi

## Referències

* Cisneros-Heredia, D.F. & McDiarmid, R.W. (2007): Revision of the characters of Centrolenidae (Amphibia: Anura: Athesphatanura), with comments on its taxonomy and the description of new taxa of glassfrogs. Zootaxa 1572: 1-82. Text complet en format PDF.

## Enllaços externs

* Amphibian Species of the World
# Nekoïta

La nekoïta és un mineral de la classe dels silicats. El seu nom és un anagrama (ortografia inversa en aquest cas) de l'OKENita, amb la que originàriament s'havia confós.

## Característiques

La nekoïta és un silicat de fórmula química Ca₃Si₆O$_{15}$·7H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la nekoïta pertany a «09.EA: Fil·losilicats, amb xarxes senzilles de tetraedres amb 4-, 5-, (6-), i 8-enllaços» juntament amb els següents minerals: cuprorivaïta, gil·lespita, effenbergerita, wesselsita, ekanita, apofil·lita-(KF), apofil·lita-(KOH), apofil·lita-(NaF), magadiïta, dalyita, davanita, sazhinita-(Ce), sazhinita-(La), okenita, cavansita, pentagonita, penkvilksita, tumchaïta, nabesita, ajoïta, zeravshanita, bussyita-(Ce) i plumbofil·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Wet Weather, al mont Sky Blue, dins la localitat de Crestmore, al Comtat de Riverside (Califòrnia, Estats Units). També ha estat descrita a Arizona, així com a Brasil, Xile, Hongria, Itàlia, el Tadjikistan i l'Azerbaijan.

## Referències

* ↑ «Nekoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 desembre 2019].
# Nāwahī (cràter)

Nāwahī és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 38 km de diàmetre. Porta el nom del pintor hawaià Joseph Nāwahī (1842-1896), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2008.
El cràter Nāwahī es troba dins de la gran conca d'impacte Caloris. El material fosc inusual que crea un halo al voltant del Nāwahī fa que aquest cràter tingui un interès especial, ja que el material fosc probablement representen roques amb uns elements químics i composició mineralògica diferents que les de la superfície veïna.

## Referències

* ↑ Moore, Patrick; Rees, Robin. Patrick Moore's Data Book of Astronomy. Cambridge; New York: Cambridge University Press, 2014, p. 99. ISBN 978-1-139-49522-6. OCLC 881293376.
* ↑ Altonn, Helen «Heavenly honor bestowed on Nawahi». Honolulu Star-Bulletin [Honolulu], 23-11-2008 [Consulta: 2 octubre 2009]. Arxivat 4 de desembre 2008 a Wayback Machine.«Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-12-04. [Consulta: 14 juny 2017].
* ↑ «Nāwahī». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 12-10-2016. [Consulta: 15 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Nước chấm

El Nước chấm és una salsa amb un marcat gust salat molt emprada en la cuina del Vietnam. Se sol fer servir com una salsa de dip o com a condiment d'altres aliments. La seva consistència és aigualida i l'aparença és de tonalitats ataronjades o marronoses. Generalment, s'elabora amb llima/llimona, vinagre, salsa de peix, així com amb alls picats.
La salsa nước chấm se serveix normalment amb diveros tipus de crêpes vietnamites: bánh cuốn, chả giò (també anomenats rotlles imperials), bánh xèo i gỏi cuốn, arròs partit (cơm tấm) així com amb diferents masses d'arròs. En algunes ocasions es posa en un petit plat a part amb pastanaga tallada en juliana flotant a la seva superfície.

## Vegeu també

* Garum - Salsa de peix romana semblant al Nước chấm.
# Covadonga

Covadonga (asturià: Cuadonga; castellà: Covadonga i oficialment Cuadonga/Covadonga) és una parròquia del concejo de Cangues d'Onís a Astúries, Espanya. És l'única població amb la categoria de lloc (lugar), de la parròquia. La parròquia forma part del Parc Nacional de Picos de Europa, i en els seus 2,54 km²; habiten un total de 58 persones. És a uns 257 metres sobre el nivell de la mar, a les faldes del mont Auseva, i a uns 11 km de Cangues d'Onís. Suposadament Pelai estaria enterrat a Covadonga, i també el rei Alfons I el Catòlic (Alfons I d'Astúries). Forma part del Parc Nacional de Picos de Europa, creat el 22 de juliol de 1918 com a Parc Nacional de Covadonga (oficialment Parque nacional de la Montaña de Covadonga), primer parc nacional d'Espanya, ampliat i rebatejat el 1995. S'integra dins el massís Occidental dels Picos de Europa inclou la Peña Santa de 2.596 metres, la major altitud, i inclou els Llacs de Covadonga, nom que es dona al conjunt del llac Enol i el llac Ercina, coneguts popularment com "Los Lagos" i famosa en l'esport ciclista com a LLacs d'Enol per ser sovint etapa de la Vuelta a Espanya des de 1983.

## Conjunt monumental

Dins la parròquia hi ha el conjunt monumental més visitat d'Astúries. És el Santuari de Covadonga, dedicat a la Verge de Covadonga (La Santina), commemoratiu de la suposada batalla de Covadonga. El conjunt s'esmenta com a "Santuario y Real Sitio de Covadonga". El formen:
* La basílica de Covadonga (Basílica de Santa María la Real de Covadonga)
* La Santa Cova (Cova de Covadonga)
* La Col·legiata de San Fernando
* Diversos monuments i edificis, principalment a l'Esplanada de Covadonga
* El monestir de San Pedro de Covadonga
A la Santa Cueva hi ha la capella agrària amb la imatge de la Verge de Covadonga i la tomba de Pelai I. Segons la tradició Pelai i els seus seguidors s'havien refugiat en aquest lloc perseguits per agents del govern. La Basílica de Covadonga fou concebuda per Roberto Frassinelli i aixecada entre 1877 i 1901 per l'arquitecte valencià Frederic Aparici, en estil neoromànic i construïda íntegrament en pedra calcària rosa.

## Referències

* 1 2 3 Sociedad Asturiana de Estudios Económicos e Industriales. «Nomenclátor de entidades de población de Asturias 2008». [Consulta: 22 octubre 2009].

## Enllaços externs

* Pàgina del "Real Sitio de Covadonga".
# Launeddas

Els launeddas, el Clarinet triple és un dels instruments musicals de vent de fusta més antics de la mediterrània (900 aC) i que en l'actualitat només es troba a Sardenya, consisteix en tres tubs amb llengüeta simple, que formen part del mateix cos de canya. És polifònic i es toca amb la tècnica de la respiració circular. El launeddas encara es toca durant les cerimònies i les danses religioses (su ballu).

## Orígens

La utilització del Launeddas se certifica durant un període que va de la prehistòria fins als nostres dies. Instruments del mateix tipus, que utilitzen tècniques similars, estan presents a tota la costa mediterrània, xeremies eivissenques, flautes d'encantadors de serps a l'Àfrica septentrional, sac de gemecs als Països Catalans, aulos a l'antiga Grècia, l'auletis en la ceràmica ibera al capdavant dels exèrcits, a l'antic Egipte i en Orient Mitjà, revelant els contactes i els intercanvis recíprocs i antics d'aquestes regions geogràfiques. Les ocasions d'utilitzacions podien ser laiques o religioses. És probable que s'utilitzés en rituals màgics.

## Descripció de l'instrument

El launeddas és format per tres canyes que poden tenir diferents mesures i gruix:
* La primera canya és la baixa (basciu o tumbu). És el més llarg i desproveït de forat que només permet sonar una única nota greu i constant.
* La segona canya (mancosa manna) té per funció produir les notes d'acompanyaments i està vinculada a la primera canya, per a formar el croba.
* La tercera canya (mancosedda) és independent en relació amb dues precedents, i té per funció produir les notes de la melodia. Sobre el ‘'mancosa i sobre el ‘'mancosedda es tallen quatre forats a distàncies preestablertes. Es fa un cinquè en la part terminal de les canyes en rituals màgics.

## Tipus de launeddas

Existeixen diversos tipus de launeddas; els principals són:
* Punt'e organu
* Fiorassiu
* Mediana
A partir d'aquests tres tipus, podem trobar-ne diversos sub-tipus:
* Fiuda bagadia
* Tzampognia
* Spinellu
* Contrappuntu • Su para et sa mongia • Frassettu

## Referències

* ↑ «Launeddas». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Triplepipe.net - MP3
* Musica de Sardenya
* LauneddasWorld.com - Launeddas i instruments musicals de la Sardenya Arxivat 2007-12-15 a Wayback Machine.
# Théobald Chartran

Théobald Chartran (Besançon, 1849-Neuilly-sur-Seine, 1907) fou un pintor francès.

## Biografia

Va començar els seus estudis d'art a París amb l'artista Alexandre Cabanel i més endavant va assistir a l'École des beaux-arts. Es va especialitzar en quadres de tema històric i va guanyar una sèrie de concursos per pintar els edificis del Govern francès. A partir de 1880 es va dedicar al retrat i es va convertir en un dels pintors favorits de l'alta societat. Entre 1870 i 1880 va treballar per a la revista Vanity Fair, on va caricaturitzar molts dels personatges públics de l'època. El 1893 va viatjar per primer cop als Estats Units, país que va visitar cada any fins a la seva mort.

## Referències

* ↑ Ddaa. Ciència i caritat al descobert. Barcelona: Museu Picasso, 2010 (Col·lecció Focus). DL B-43956-2010. ISBN 978-84-9850-277-0.
# Micaela Fernández de Navarrete

Micaela Fernández de Navarrete (Ábalos, final s. XVIII—mitjan s. XIX) va ser una pintora espanyola, germana de Concepción.
Natural d'Ábalos (La Rioja), va ser filla de l'erudit i literat Martín Fernández de Navarrete, comentador del Quixot i secretari de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran. El 16 de setembre de 1821 va ser creada, juntament amb la seva germana Concepción, acadèmica d'honor i de mèrit de dita acadèmia. A l'exposició organitzada per l'Acadèmia de Sant Ferran de 1821 va presentar una aiguada titulada Santa Agnès –obra que fou copiada el 1829, que es tornà a exposar el 1840 i va ser restaurada el 2021–, la qual va avalar el seu nomenament. L'obra es conserva al Museu de la mateixa acadèmia.

## Referències

* ↑ Garrán, Constantino. Galería de riojanos ilustres (en castellà). vol. 1. Valladolid: Imprenta de la V. de Cuesta e hijos, 1888.
* ↑ Ossorio y Bernard, Manuel. Galería biográfica de artistas españoles del siglo XIX. Madrid: Imprenta de Moreno y Rojas, 1883-1884, p. 232.
* ↑ Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 210.
* ↑ Navarrete Martínez, Esperanza. «Micaela Fernández de Navarrete» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 2 maig 2021].
* ↑ «Fernández de Navarrete, Micaela» (en castellà). Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran. [Consulta: 2 maig 2021].
* ↑ Izquierzo, Marcelino «Pintura riojana con toque femenino». La Rioja, 27-05-2013.
# Neringa

Neringa ( escoltar (?·pàg.) en lituà: Neringos savivaldybė). Està situat a l'oest de Lituània, a l'istme de Curlàndia.

## Història

En termes de població, és el municipi més petit del país. Fins i tot la reforma municipal de Lituània, se la va conèixer com la ciutat de Neringa, encara que mai no hi ha hagut una veritable ciutat allà. Es va fer una ciutat única perquè dintre del sistema administratiu soviètic no era possible per detallar les circumscripcions petites, però sí atorgar drets a una ciutat que seria responsable davant l'Estat en comptes de districtes. Neringa està separada del continent per la Llacuna de Curlàndia, encara que no hi ha pont, és accessible des de terreny ferm pel transbordador. El municipi consta de diverses àrees: Nida, Preila, Pervalka i Juodkrantė; Són centres turístics i llavors ja era popular concedir més autonomia als centres turístics. El nom Neringa va ser escollit a l'era soviètica i prové d'una deïtat associada amb la llegenda de la creació de l'istme.

## Vegeu també

* Llista de ciutats de Lituània

## Enllaços externs

* Municipi de Neringa Arxivat 2010-09-26 a Wayback Machine. – Portrait of the Regions of Lithuania (anglès)
# Czech Cycling Tour 2018

El Czech Cycling Tour 2018, 9a edició del Czech Cycling Tour, es disputà entre el 9 al 12 d'agost de 2018 sobre un recorregut de 545,2 km repartits quatre etapes, la primera d'elles una contrarellotge per equips. L'inici de la cursa va tenir lloc a Uničov, mentre el final fou a Dolany. La cursa formava part del calendari de l'UCI Europa Tour 2018, amb una categoria 2.1.
El vencedor final fou l'austríac Riccardo Zoidl de l'equip Felbermayr-Simplon Wels. L'acompanyaren al podi l'alemany Andreas Schillinger i el letó Aleksejs Saramotins, ambdós de l'equip Bora-Hansgrohe.

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a un equip World Tour, quatre equips continentals professionals, tretze equips continentals i una selecció nacional:

## Etapes

| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) | Vencedor de l'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 9 de ago | Uničov – Uničov | contrarellotge per equips | 18,2 | Bora-Hansgrohe | Christoph Pfingsten |
| 2a etapa | 10 de ago | Olomouc – Frýdek-Místek | etapa de mitja muntanya | 199,9 | Riccardo Zoidl | Riccardo Zoidl |
| 3a etapa | 11 de ago | Mohelnice – Šternberk | etapa de muntanya | 179,2 | Michael Kukrle | Riccardo Zoidl |
| 4a etapa | 12 de ago | Olomouc – Dolany | etapa de mitja muntanya | 147,9 | Filippo Fortin | Riccardo Zoidl |

### Etapa 1

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 2

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 3

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 4

Font: ProCyclingStats :

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «2018 Czech Cycling Tour (2.1)». procyclingstats.com.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Lepidiolamprologus boulengeri

Lepidiolamprologus boulengeri és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Tanganyika (Àfrica oriental)

## Referències

* 1 2 «Neolamprologus boulengeri» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Neolamprologus. p. 274-294. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lepida (cràter)

Lepida és un cràter amb coordenades planetocèntriques de 21.28 ° de latitud nord i 101.8 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 42.9 km de diàmetre. El nom adoptat com a oficial per la UAI el cinc de febrer de 2014. i fa referència a una verge vestal romana.

## Referències

* ↑ "Lepida (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Wildfang,Robin Lorsch. Routledge. Rome’s Vestal Virgins: A study of Rome’s Vestal priestesses in the late Republic and early Empire, 2006.
# Les quatre novel·les clàssiques xineses

Les Quatre grans novel·les clàssiques xineses (en pinyin: sì dà míng zhù) són quatre novel·les considerades pels estudiosos les més influents obres de ficció de l'era premoderna xinesa. Datades de les dinasties Ming i Qing, es troben entre les novel·les més llargues i antigues del món.
Aquest terme el proposà el sinòleg nord-americà Andrew H. Plaks el 1987, en el llibre Four Masterworks of the Ming Novell, amb el qual guanyà el premi Joseph Levenson. En la seua selecció Planks utilitzà com a referència principal l'obra de C. T. Hsia. Tanmateix, altres autors, com Paul Ropp, han argumentat que s'hi haurien d'incloure també les novel·les Jin Ping Mei de Lanling Xiaxiao Sheng i Història del bosc dels Lletrats de Wu Jingzi.
D'acord amb la proposta de Plaks, àmpliament adoptada, aquestes quatre obres de la literatura xinesa són:
* Romanç dels Tres Regnes (1330) de Luo Guanzhong.
* Marge d'aigua (1373?) de Shi Nai'an.
* Viatge a l'Oest (1590) atribuït a Wu Cheng'en.
* El somni del pavelló vermell (1792) de Cao Xueqin.

## Referències

* ↑ Shep, Sydney J. «Paper and Print Technology». A: The Encyclopedia of the Novel, Volume 2 of Wiley-Blackwell Encyclopedia of Literature. John Wiley & Sons, 2011, p. 596. ISBN 9781405161848.
* ↑ «Books: Big Little Talk (Review of Lin Yutang, Moment in Peking)» (en anglès). Time Magazine, 20-11-1939. Arxivat de l'original el 2013-08-27. [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ Widmer, Ellen «Review». The Journal of Asian Studies, 47, 4, 1988, pàg. 869–871. DOI: 10.2307/2057883.
* ↑ Ropp, Paul S. «The Distinctive Art of Chinese Fiction». A: Ropp, Paul S., eds. The Heritage of China: Contemporary Perspectives. Berkeley: University of California Press, 1990, p. 308–334. ISBN 0-520-06441-0.
* ↑ Lu Xun. A Brief History of Chinese Fiction. Peking: Foreign Languages Press, 1959, p. 232-234.
* ↑ Haiwang Yuan. The Magic Lotus Lantern and Other Tales from the Han Chinese. Libraries Unlimited, 2006, p. 27. ISBN 9781591582946.
# Le Chiendent

Le Chiendent és la primera novel·la de l'escriptor francès Raymond Queneau, publicada l'11 d'octubre del 1933 a l'editorial Gallimard. El mateix any Queneau va guanyar el primer premi literari Prix des Deux Magots per al llibre.

## Edició

* Le Chiendent, Éditions Gallimard, París 1933
# Leroy Burrell

Leroy Russel Burrell (nascut el 21 de febrer de 1967) és un atleta dels Estats Units especialista en curses de velocitat. Va establir el rècord del món dels 100 m dues vegades. La primera d'elles fou el juny de 1991 quan deixà el rècord en 9"90 segons. Aquest rècord sols durà un mes, quan Carl Lewis el superà. El segons rècord fou el 1994, amb 9"85 segons i no fou superat fins als Jocs d'Atlanta de 1996, quan Donovan Bailey va córrer la prova en 9"84 segons.
Burrell va créixer a Lansdowne, Pennsilvània i estudià a Penn Wood. Els seus problemes a la vista farà que no triomfi en altres esports, però sí que destacà en atletisme des de ben jove. Cursà estudis universitaris a la Universitat de Houston, on destacà en totes les competicions internes.
Va guanyar la medalla de plata dels 100 m als Mundials d'Atletisme de Tòquio de 1991. Als Jocs Olímpics de Barcelona va fracassar a la prova dels 100 m, però no així als 4x100 m, on guanyà la medalla d'or.
Al Campionat Mundial d'Atletisme de 1993 de Stuttgart també va prendre part al relleu 4x100 m, on guanyà la medalla d'or. Es va retirar el 1998 i començà a fer d'entrenador d'atletisme a la Univeritat de Boston.
Està casat amb la també atleta i medallista olímpica Michelle Finn i és germà de la saltadora de llargada Dawn Burrell.

## Millors marques

* 60 m. 6"48 a Madrid, el 13 de febrer de 1991
* 100 m. 9"85 a Lausana, el 6 de juliol de 1994
* 200 m. 20"12 a Nova Orleans, el 27 de juny de 1992

## Enllaços externs

* (anglès) Universitat de Houston. Pàgina de Burrell Arxivat 2008-11-23 a Wayback Machine.