OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cicloalquí

Un cicloalquí (en anglès:cycloalkyne) és l'anàleg cíclic d'un alquí. Un cicloalquí consta d'un anell tancat d'àtoms de carboni que contenen un o més enllaços covalent triple. Els cicloalquins tenen la fórmula general C$_n$ H$_{2n-4}$. Per la naturalesa linear de la unitat alquí C-CΞC-C, els cicloalquins estan altament tensats i només poden existir quan el nombre d'àtoms de carboni en l'anell és prou alt per donar la flexibilitat necessària per acomodar la geometria molecular. Per tant, el ciclooctí (C₈H₁₂) és el cicloalquí més petit capaç de ser aïllat i emmagatzemat com un compost estable.

## Síntesi

Els cicloalquins es poden produir via reaccions d'eliminació-β amb un cicloalquè substituït anàleg. Alternativament, també es poden produir per expansió de l'anell d'un carbèalquilidí cíclic.

## Referències

* ↑ cycloalkyne (chemical compound) - Britannica Online Encyclopedia
* ↑ An experimental and theoretical evaluation of the intramolecular reactions of cyclohexyne John Tseng, Michael L. McKee, and Philip B. Shevlin J. Am. Chem. Soc.; 1987; 109(18) pp 5474 - 5477; doi:10.1021/ja00252a028
# Juan Nepomuceno Pascual de Bonanza Roca de Togores

Juan Nepomuceno Pascual de Bonanza Roca de Togores (Alacant, 5 de gener de 1803 - 4 d'agost de 1882) fou un aristòcrata i polític valencià, alcalde d'Alacant i president de la Diputació d'Alacant durant els primers anys de la restauració borbònica.
Fill de Miguel Pascual de Bonanza y Vergara, pertanyia a una família benestant, i el 1837 es casà amb Josefa Pascual del Pobil Estellés. Era membre del Partit Moderat i en 1843 fou nomenat major de cavalleria de la Milícia Nacional. En 1866 va substituir com a alcalde d'Alacant el seu germà Miguel Mariano Pascual de Bonanza Roca de Togores, i ocupà el càrrec fins 1867. Després de la revolució de 1868 va quedar relegat durant tot el Sexenni Democràtic. Quan es va produir la restauració borbònica es va unir al Partit Conservador i en 1875 fou nomenat pel rei breument alcalde i president de la Diputació. En 1877 formà part del nucli fundador de la Caixa d'Estalvis d'Alacant juntament amb Eleuterio Maisonnave Cutayar, tot i que no hi va ocupar cap càrrec directiu.

## Referències

* ↑ Juan Nepomuceno Pascual de Bonanza Roca de Togores a la Tabla de parentescos de don Fernando de Castilla, Regidor de La Palma (s. xvi)
* ↑ Fernando de Alós Los Brizuela Condes de Fuenrubia y Familias Enlazadas, p. 119
* ↑ Juan Nepomuceno Pascual de Bonanza Roca de Togores a l'Alicantepedia
# Mauricio Cruz

Mauricio Cruz (Nicaragua, 11 de març de 1957) és un exfutbolista nicaragüenc de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de Nicaragua. Pel que fa a clubs, destacà a Diriangén i Universidad. Posteriorment fou entrenador a la selecció i a Diriangén.
* 1993-2001: Nicaragua
* 1992-2006: Diriangén
* 2008: Nicaragua
* 2008-2010: Diriangén

## Referències

* ↑ Mauricio Cruz Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «La tripleta galáctica: los mejores mediocampistas del futbol». Arxivat de l'original el 2015-01-29. [Consulta: 6 maig 2019].
* ↑ Desafíe a Ismael Arxivat 2013-10-17 a Wayback Machine. - La Prensa (castellà)
* ↑ “Soy otro técnico” Arxivat 2015-01-29 a Wayback Machine. - El Nuevo Diario (castellà)
* ↑ Trece técnicos han pasado durante la sequía - Barra Cacique (castellà)
* ↑ Mauricio Cruz, último campeón Arxivat 2013-12-20 a Wayback Machine. - El Nuevo Diario (castellà)
# Senetsenebtisi

Senetsenebtisi (Snt-snb.tjsj) va ser una princesa egípcia de la XII dinastia. Era la filla d'un rei egipci desconegut, probablement de Senusret III (c. 1872 aC - 1852 aC).
Senetsenebtisi en jeroglífic :
A Senetsenebtisi només se la coneix pel seu enterrament situat al costat de la piràmide de Senusret III a Dashur. Al costat nord de la piràmide hi havia quatre piràmides més petites per a les dones del rei i diversos enterraments més per a les filles del rei. La galeria amb aquests enterraments va ser excavada el 1894 per Jacques de Morgan. Les tombes que s'hi van trobar havien estat saquejades a l'antiguitat.
Es tractava de sepultures en petites cambres a les que s'hi podia accedir des d'una galeria principal. Aquestes cambes contenien els sarcòfags i els vasos canopis de pedra de les princeses que s'hi havien enterrar. Només dos dels sarcòfags portaven inscripció, els de les "filles del Rei" Menet i Senetsenebtisi. Per la posició del seu enterrament sembla probable que Senetsenebtisi fos filla de Senusret III.

## Referències

* ↑ de Morgan, 1895, p. 56.
* ↑ Arnold, 2001, p. 71-72, pls. 84a, 111-112, 119.

## Vegeu també

* La dona a l'antic Egipte

## Bibliografia

* Arnold, D. The Pyramid Complex of Senwosret III at Dahshur, Architectural Studies (en anglès). Nova York: Metropolitan Museum of Art, 2001. ISBN 978-0300089301.
* de Morgan, J. Fouilles à Dahchour (mars-juin 1894) (en francès). Viena: A. Holzhausen, 1895.
# Serra dels Esgavellats

La Serra dels Esgavellats és una serra situada al municipi de la Llacuna a la comarca de l'Anoia, amb una elevació màxima de 919 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Serra dels Esgavellats». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Saulé

Saulé és la deessa solar de la mitologia bàltica. És una de les divinitats més poderoses del panteó, ja que a part de regir l'astre rei, és una deessa de la fertilitat i de la salut, ambdues lligades a la llum solar.
Saulé va néixer de les mans d'un ferrer, que va crear un disc de foc i el llançà al cel. Per això el martell sovint s'associa al seu culte. Es va casar amb la Lluna, de qui tindria una filla, la Terra.
El culte a Saulé incloïa dos festivals anuals, pels solsticis, que incloïen una dansa al voltant de fogueres.

## Referències

* ↑ Beresnevičius, Gintaras (2004). Lietuvių religija ir mitologija: sisteminė studija (in Lithuanian). Vilnius: Tyto alba
# Sardigliano

Sardigliano, (Sandijan en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Borghetto di Borbera, Cassano Spinola, Castellania, Garbagna, Gavazzana, Sant'Agata Fossili i Stazzano.
Pertanyen al municipi les frazioni de Bavantore, Bavantorino, Cuquello i Malvino.
# Serranus psittacinus

Serranus psittacinus és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf de Califòrnia fins al Perú, incloent-hi les Illes Galápagos.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sesamoides

Sesamoides, en botànica, és un gènere de plantes dins la família resedàcia del sud-oest europeu. Consta de 9 espècies de les quals als Països Catalans només és autòctona l'astrocarp (Sesamoides canescens) que es fa només als Pirineus.

## Espècies

* Sesamoides canescens
* Sesamoides clusii
* Sesamoides interrupta
* Sesamoides latifolia
* Sesamoides prostrata
* Sesamoides purpurascens
* Sesamoides pygmaea
* Sesamoides spathulifolium
* Sesamoides suffruticosa

## Enllaços externs

* «Sesamoides». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears.
# Serri (Sardenya)

Serri (en sard, Serri) és un municipi italià, dins de la Província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 760 habitants. Es troba a la regió de Trexenta. Limita amb els municipis d'Escolca, Gergei, Ísili, Mandas i Nurri.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Samuele Antonio Gaviano | Llista cívica |
# Sesseraç

Sesseraç (en francès Cesseras) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Sessame

Sessame, (Siam en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Bistagno, Cassinasco, Monastero Bormida, Ponti i Rocchetta Palafea.
Pertanyen al municipi les frazioni d'Albareto, Asinari, Caldana, Castagnola, Cocco, Collina, Fermone, Galloni, Giardinetto, Malerba, Penna, Ponticello, San Giorgio, San Rocco, San Pietro, San Sebastiano, Tane i Tarditi.
# Ses Teringades

Ses Teringades és una possessió del terme de Llucmajor, Mallorca, situada a la marina del municipi, que confronta amb les possessions de Merola, Son Boscana i Son Quartera Vell i amb el torrent d'Alfàbia. Es troba documentada amb el nom Tiringades el 1307, el 1347 i el 1371, any en el qual n'era propietari Mascaró d'Oms. El 1777 ja s'havia segregat en cinc propietats, els propietaris de les quals eren: Pere Antoni Catany, Salvador Taberner, Antoni Catany, Pere Ferretjans i Jerònia Noguera.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 17. Palma: Promomallorca, p. 154. ISBN 84-8661702-2.
# Sesa

* Per a altres significats, vegeu «Riu Sesa».
Sesa és un municipi aragonès situat a la província d'Osca i enquadrat a la comarca de la Foia d'Osca.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Sesa». Arxivat de l'original el 2016-09-14. [Consulta: 17 juliol 2016].
# Ses Sitjoles

Ses Sitjoles és una antiga possessió del terme municipal de Campos, Mallorca, situada entre les possessions de can Barret, Son Noguera, sa Vinyoleta i Es Revellar.
Es troba documentada el 1291 amb el nom de Beniomir. El 1606 n'era propietari Miquel Ferrandell, de ciutat de Mallorca, i ja tenia cases, molí de sang i 160 quarterades de sementers. Era dedicada a vinya, conreu de cereals i a ramaderia ovina. El 1658 era del senyor Joan Antoni Fuster, donzell. El 1987 el Govern Balear, mitjançant un conveni de la Conselleria de Sanitat i Seguretat Social i el Projecte Home, creà a la propietat rústica de ses Sitjoles de 4,3 ha, una comunitat educativa i terapèutica destinada a la rehabilitació i la reinserció de drogodependents, amb una capacitat màxima per a 60 persones.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 16. Palma: Promomallorca, p. 315. ISBN 84-8661702-2.
# Setge de Gaza

El Setge de Gaza va tenir lloc al segle iv aC per Alexandre el Gran. En aquesta època Gaza era una ciutat important, cruïlla de camins entre el Mar Roig, Egipte i Síria. La ciutat es trobava al cim d'un turó situat aproximadament a 2 quilòmetres de la costa i estava defensada per una alta muralla.

## Antecedents

Després del setge de Tir, les úniques dificultats abans d'arribar a la satrapia d'Egipte eren les ciutats fortificades d'Acre i Gaza. Alexandre el Gran no va trobar resistència a Acre, pel que va poder penetrar en Palestina fins a arribar a Gaza.
El comandant persa de la ciutat de Gaza era l'eunuc Batis, que va aprovisionar la ciutat de soldats i queviures per a resistir un setge llarg, intentant tancar el pas a Egipte i donar temps a Darios III per a reorganitzar el seu exèrcit a la vall.

## Desenvolupament del setge

La situació de Gaza en un turó no va permetre als macedonis utilitzar directament les seves màquines de setge contra les muralles, per la qual cosa van haver de construir un terraplè a la part sud de la muralla.
Un cop acabat, van començar a utilitzar els ariets contra les muralles. Per evitar que els macedonis obrissin una bretxa a la muralla, els assetjats van fer una sortir i contraatacar ràpidament. Únicament una intervenció personal d'Alexandre va evitar que es perdessin les màquines de setge i es destruís el terraplè. En aquesta lluita, Alexandre va resultar ferit per un dard a l'espatlla.
Després d'aquest colp, els macedonis van desembarcar les màquines de setge que van utilitzar a Tir i van construir més terraplens. Atacant per diversos punts al mateix temps, els macedonis van aconseguir obrir bretxes en les muralles i llançar atacs per aquests punts febles. Els defensors van aconseguir rebutjar els primers atacs, però la situació es va tornar insostenible quan els hipaspistes (un cos d'infanteria semi-pesada) van aconseguir obrir les portes de la ciutat. Segons Quint Curci Ruf, Alexandre va lligar el cos del comandant persa Batis a un carro i va donar tombs per la ciutat conquerida, encara que aquest fet no el menciona ningú més.

## Conseqüències

Amb aquesta victòria Alexandre el Gran va obrir el camí cap a la conquesta de la satrapia d'Egipte.

## Referències

* ↑ Flavi Arrià. Anàbasi d'Alexandre el Gran, II, 27
* ↑ «Siege of Tyre and Gaza». Ancient Mesopotamia. [Consulta: 17 juliol 2021].
# Serra Gallinera

La Serra Gallinera és una alineació muntanyosa entre la Serra de la Safor, a l'oest, i la de Mustalla, a l'est, al límit de l'Horta de Gandia (Safor) i les Valls de Pego (Marina Alta), entre els municipis de Vilallonga, la Font d'en Carròs i Oliva, l'Atzúvia i la Vall de Gallinera. Constitueix la prolongació per l'est de la Serra de la Safor. Limita al nord per l'Horta de Gandia i al sud i a l'est amb la vall de Forna i a l'oest amb la Serra de la Safor.
La serra Gallinera, és un massís d'estructura tabular i plegament de directriu bètica. Les seues altures més importants són l'Almiserà (756,8 metres), el Penyal Gros (854,2 metres) i el Llombo (861,6 metres). Els seus vessants són molt escarpats pel nord. Les vessants es troben conreades en terrasses o feixes, predominant l'olivera. La terra no conreada es troba coberta de bosc baix; l'arbrat, pins principalment, és escàs.

## Referències

* ↑ «Serra Gallinera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Serra Ferrera

La Serra Ferrera és una serra de la Baixa Ribagorça i del Sobrarb, als Prepirineus aragonesos d'Osca (Aragó), situada al sud del massís del Cotiella. S'estén des de la vall de l'Éssera fins a la vall del riu Cinca. La seua altitud d'uns 1.900 metres és prou constant en tot el seu recorregut, i culmina en la Penya Montanyesa, el seu extrem occidental. Al vessant occidental de roca sedimentària calcària, presenta una gran majestuositat pels penya-segats (Cingles), i arriba als 2.291 metres d'altitud.
Al sud de la serra està situat el poble i municipi La Foradada del Toscar, a la part aragonesa de l'antic comtat de Ribagorça, i també O Pueyo d'Araguás. A aquest terme del Sobrarb hi ha les ruïnes de l'antic monestir de Sant Victorià d'Assan, que va continuar el cenobi fundat al segle VI per sant Victorià d'Asan.
Al peu dels cingles de la Penya Montanyesa es troba el llogaret d'Oncins, a 1.073 metres d'altitud i també el camí d'Aïnsa a Bielsa, al terme de Laspuña, on es localitzen les restes d'un pont possiblement romà. Laspuña, situat a un petit promontori és el lloc ideal per emprendre l'excursió cap a la Penya. Existeixen les restes d'un castell i les restes de l'ermita de San Pelay, en Ceresa; i diverses ermites, la dedicada a la Font Santa; i l'ermita de San Andrés, d'estil romànic, d'una sola nau.

## Imatges

* O Pueyo d'Araguás i Penya Montanyesa
* Oncins
* Sant Lorient

## Referències

* ↑ «Ferrera, Gran Enciclopèdia Aragonesa». Arxivat de l'original el 2016-05-09. [Consulta: 10 gener 2016].
* ↑ «Montanyesa, Gran Enciclopèdia Aragonesa». Arxivat de l'original el 2015-11-23. [Consulta: 10 gener 2016].
* ↑ «Serra Ferrera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Serra Ferrera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Serra Ferrera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa». Arxivat de l'original el 2015-11-18. [Consulta: 11 gener 2016].
* ↑ Romànic Aragonés, Ermita de San Pelay
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa». Arxivat de l'original el 2016-09-14. [Consulta: 11 gener 2016].
* ↑ «Romànic Aragonés, Ermita de San Andrés». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 11 gener 2016].
* ↑ «Pueyo d'Araguás, Gran Enciclopèdia Aragonesa». Arxivat de l'original el 2015-11-24. [Consulta: 11 gener 2016].
# Vadena

Vadena (alemany Pfatten) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del districte d'Überetsch-Unterland. L'any 2007 tenia 843 habitants. Limita amb els municipis d'Auer, Bozen, Bronzolo, Eppan an der Weinstraße, Kaltern an der Weinstraße, Laives i Tramin an der Weinstraße.

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 42,40% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 57,10% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,50% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Alessandro Beati | Llista cívica |
# Resolució 364 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 364 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou aprovada el 13 de desembre de 1974, va assenyalar els informes del Secretari General de les Nacions Unides i del Govern de Xipre sobre les condicions imperants a l'illa, així com la Resolució de l'Assemblea General de les Nacions Unides n. 3212 i les resolucions anteriors.
El Consell va ampliar l'estacionament de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre durant un altre període de sis mesos fins al 15 de juny de 1975, amb l'esperança que aleshores hi hagi progrés suficient cap a una solució final que permeti la possibilitat almenys una retirada parcial, i va fer una crida a totes les parts del conflicte per estendre la seva plena cooperació amb la Força.
La resolució es va aprovar amb 14 vots contra cap; la República Popular de la Xina no va participar en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rogel·li Duocastella i Rosell

Rogel·li Duocastella i Rosell (El Palau d'Anglesola, 1914 - Barcelona, 1984) fou un sacerdot i sociòleg.
Va ser un dels primers estudiosos de la sociologia a Catalunya. Es va doctorar en Ciències Socials i Econòmiques per l'Institut Catòlic de París amb la tesi Sociología religiosa de una ciudad industrial: Mataró.
Creador de les Sección Social de Càritas. El 1958 funda el Centro de Estudios de Sociologia Aplicada (CESA), que actualment es coneix amb el nom d'Institut de Sociologia i Psicologia Aplicada (ISPA). Serà director de CESA i de la seva revista Documentación social. Des del seu càrrec de Càritas va impulsar la creació de moltes escoles de treball social.
A més de la sociologia religiosa va cultivar els estudis sociològics del turisme i la vellesa. Actualment l'Obra Social de "la Caixa" atorga un premi amb el nom del sociòleg.

## Referències

* ↑ «Rogel·li Duocastella i Rosell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rouvroy-sur-Serre

Rouvroy-sur-Serre és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 44 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Rouvroy-sur-Serre era de 44 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 29 habitatges, 19 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 29 habitatges eren cases. Dels 19 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia tres cambres, 5 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 14 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Rouvroy-sur-Serre el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 31 persones, 24 eren actives i 7 eren inactives. De les 24 persones actives 23 estaven ocupades (13 homes i 10 dones) i 1 aturada (1 home). De les 7 persones inactives 2 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Rouvroy-sur-Serre hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 336 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Rouvroy-sur-Serre a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Rouvroy-sur-Serre a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Rouvroy

«Rouvroy» té aquests significats:
* Bèlgica: Rouvroy (Bèlgica) és un municipi de la província de Luxemburg (Valònia)
* França:
** Rouvroy (Aisne) és un municipi de l'Aisne
** Rouvroy (Pas de Calais) és un municipi del Pas de Calais
** Rouvroy-en-Santerre és un municipi del Somme
** Rouvroy-les-Merles és un municipi de l'Oise
** Rouvroy-Ripont és un municipi del Marne
** Rouvroy-sur-Audry és un municipi de les Ardenes
** Rouvroy-sur-Marne és un municipi de l'Alt Marne
** Rouvroy-sur-Serre és un municipi de l'Aisne
** Rouvrois-sur-Meuse és un municipi del Mosa
** Rouvrois-sur-Othain és un municipi del Mosa

## Vegeu també

* Rouvray
* Rouvres