OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ernest Fenollosa Alcaide

Ernest Fenollosa Alcaide (la Vall d'Uixó, Plana Baixa, 1917 - 11 de novembre de 1986) fou un mestre i polític valencià.

## Biografia

Va estudiar el batxillerat com alumne lliure a Castelló i hi va cursar els estudis de Magisteri. Durant la guerra civil espanyola fou tinent d'aviació de l'Exèrcit Popular de la República. Després de la guerra fou empresonat fins al 1946, i després reorganitzà la secció castellonenca del PSOE amb Enrique Marco Soler. Fou depurat i no va poder exercir la docència oficialment, dedicant-se a fer classes d'idiomes francès i anglès. Va estudiar ràdio-tècnica i va ser cap de vendes d'una empresa. Fou reintegrat a l'escalafó del Professorat d'EGB en 1977.
A les eleccions generals espanyoles de 1977 i 1979 fou escollit senador per la província de Castelló primer del PSOE i després del PSPV-PSOE. Fou membre de FETE-UGT i quan es van unificar PSPV i PSOE el 1978 fou membre de l'executiva. Va ser un dels membres del Plenari de Parlamentaris del País Valencià que va participar en la redacció de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana, amb la presidència primer de Josep Lluís Albinyana i Olmos al capdavant de Consell del País Valencià, on fou substituït el 1979 per Enrique Monsonís. Va ser també membre de la direcció nacional del Partit Socialista del País Valencià (PSPV-PSOE). Quan va finalitzar la I Legislatura en 1982, problemes de salut li van impedir presentar-se a les eleccions. Morí el 1986 d'un infart de miocardi. És pare d'Ernest Fenollosa Ten.

## Referències

* ↑ «Vicent : Alianza Popular se renovó». www.elperiodicomediterraneo.com, 19-01-2003. Arxivat de l'original el 2014-02-01 [Consulta: 17 abril 2015]. Arxivat 2014-02-01 a Wayback Machine.
* ↑ VV.AA.. Presidencia de las Cortes Valencianas. Les Corts Valencianes, 1989, p. 11-29. ISBN 84-7579-776-8.

## Enllaços externs

* Obituari a El País
# William Hodge

William Hodge (anglès: William Vallance Douglas Hodge) (Edimburg, 17 de juny de 1903 - Cambridge, 7 de juliol de 1975) va ser un matemàtic escocès.
Nascut en una família de comerciants, en acabar els estudis secundaris al George Watson's College d'Edimburg, va estudiar matemàtiques a la universitat d'Edimburg (1920-1923) i a la universitat de Cambridge (1923-1926). A partir de 1926 va ser professor a la universitat de Bristol fins que el 1931 va tornar com professor a la universitat de Cambridge un va fer tota la seva carrera acadèmica fins que es va retirar el 1970.
Hodge va publicar dos llibres i una cinquantena d'articles científics. Diversos conceptes i teories matemàtiques porten el seu nom, però les seves aportacions més originals son la conjectura de Hodge (per la qual hi ha un premi de un milió de dòlars per qui la demostri o refuti), l'operador estrella i els seus treballs sobre les varietats abelianes complexes.

## Referències

* ↑ Atiyah, 1976, p. 169-170.
* ↑ Chang, 2011, p. 212.
* ↑ Atiyah, 1976, p. 184.
* ↑ Atiyah, 1976, p. 190-192.
* ↑ Lewis, 1999, p. 139 i ss.
* ↑ Deligne, 2006, p. 45 i ss.
* ↑ Cahill, 2013, p. 428.
* ↑ Moonen i Zarhin, 1999, p. 711 i ss.

## Bibliografia

* Atiyah, Michael Francis «William Vallance Douglas Hodge, 17 June 1903 - 7 July 1975» (en anglès). Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, Vol. 22, 1976, pàg. 169-192. DOI: 10.1098/rsbm.1976.0007. ISSN: 0080-4606.
* Benoist, Olivier; Wittenberg, Olivier «On the integral Hodge conjecture for real varieties» (en anglès). Inventiones mathematicae, Vol. 222, Num. 3, 2020, pàg. 1-77. DOI: 10.1007/s00222-020-00965-8. ISSN: 0020-9910.
* Cahill, Kevin. Physical Mathematics (en anglès). Cambridge University Press, 2013. ISBN 978-1-107-00521-1.
* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en anglès). World Scientific Publishing, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* Deligne, Pierre. «The Hodge conjecture». A: James A. Carlson, Arthur Jaffe, Andrew Wiles (eds.). The Millennium Prize Problems (en anglès). Clay Mathematics Institute, 2006. ISBN 0-8218-3679-X.
* Lewis, James D. A Survey of the Hodge Conjecture (en anglès). American Mathematical Society, 1999. ISBN 978-1-4704-2852-5.
* Moonen, B.J.J.; Zarhin, Yu.G. «Hodge classes on abelian varieties of low dimension» (en anglès). Mathematische Annalen, Vol. 315, Num. 4, 1999, pàg. 711-733. DOI: 10.1007/s002080050333. ISSN: 0025-5831.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «William Hodge» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Atiyah, Michael. «Hodge, William Vallance Douglas». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 17 juliol 2021]. (anglès)
* Gregersen, Erik. «Sir William Hodge». Encyclopaedia Britannica, 2011. [Consulta: 17 juliol 2021]. (anglès)
* Mehl, Serge. «Sir HODGE William Vallance Douglas, écossais, 1903-1975». ChronoMath. [Consulta: 17 juliol 2021]. (francès)
# Trichomycterus igobi

Trichomycterus igobi és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wosiacki, W.B. & de Pinna, M. 2008. Trichomycterus igobi, a new catfish species from the rio Iguaçu drainage: the largest head in Trichomycteridae (Siluriformes: Trichomycteridae). Neotropical ichthyology, 6 (1): 17-23.
# Mallorca Film Comission

La Mallorca Film Commission (MFC) és un departament de la Fundació Mallorca Turisme, una entitat creada amb l’objectiu d’optimitzar la promoció turística de Mallorca, constituït per Consell de Mallorca, la Federació Hotelera de Mallorca, Foment de Turisme de Mallorca, la Cambra de Comerç de Mallorca i l’Agrupació de Cadenes Hoteleres.
Està integrada dins de la Spain Film Commission (SFC), l’European Film Commission Network (EuFCN) i l’Associació de Film Commissions Internacional (AFCI).
Junt amb Filmin han creat un canal específic on es poden veure algunes de les obres presentades a la primera edició dels Premis Mallorca de Cinema, amb l'objectiu de fomentar l'accés a l'audiovisual mallorquí.

## Referències

* ↑ Commission, Mallorca Film. «MFC» (en castellà). [Consulta: 12 desembre 2020].
* ↑ «La Mallorca Film Commission lanza un canal junto a Filmin» (en castellà), 19-05-2020. [Consulta: 12 desembre 2020].
# Plaça de l'Almoina

La Plaça de l'Almoina és una plaça situada al barri de la Seu a la ciutat de València. Es troba al cor de la ciutat vella, i és considerada la més antiga de la capital. Rep el nom d'Almoina per l'edifici homònim avui en dia desaparegut i convertit en el Centre Arqueològic de l'Almoina. La plaça ostenta el Palau arquebisbal, la basílica i la catedral.
Fou plaça major de la ciutat romana, on se situava el fòrum. Allí es construí la primera basílica visigòtica, convertida després en mesquita i posteriorment renovat com a temple cristià.
Després de la Reconquesta rebé el nom de plaça de la Fruita i plaça de la Llenya, pels mercats que s'hi celebraven.

## Vegeu també

* Plaça de la Mare de Déu
* Centre Arqueològic de l'Almoina

## Enllaços externs

* Recorregut per la plaça Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Picot gris occidental

El picot gris occidental (Dendropicos goertae) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita boscos i sabanes des del sud de Mauritània, Senegal, Gàmbia, sud de Mali, Burkina Faso, Guinea Bissau, Guinea, Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Benín, Nigèria, sud de Níger, Camerun, el Gabon, República del Congo, República Centreafricana, sud de Txad fins al centre i sud del Sudan, Etiòpia, Eritrea i cap al sud fins l'extrem nord-oest d'Angola, sud i nord-est de la República Democràtica del Congo, Ruanda, Burundi, Uganda, oest de Kenya i nord-oest i nord de Tanzània.
# EsCert

L'equip de respostes a emergències informàtiques (esCERT-UPC) és una organització creada per respondre i gestionar incidents de seguretat informàtica a l'administració pública i altres sectors. Aquest equip proporciona informació per neutralitzar incidents i prendre precaucions contra amenaces de virus que poden comprometre la disponibilitat i la confiança en les xarxes. La seva creació s'emmarca dins del Ministeri de Ciència i Tecnologia a través de la Superintendència de Serveis de Certificació Electrònica.
Existeixen molts tipus de Certs: autofinançats, dependents d'universitats, d'empreses o de governs.

## Història

L'esCERT va ser fundat a finals del 1994 dins del Departament d'Arquitectura de Computadors de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC). El director, Manel Medina, va liderar el primer centre espanyol dedicat a assessorar, prevenir i resoldre incidències de seguretat en entorns telemàtics. Aquest equip és una branca espanyola del CERT (Computer Emergency Response Team), una xarxa global creada el 1988 per DARPA.

## Objectius

Els principals objectius són:
* Informar sobre vulnerabilitats de seguretat i amenaces.
* Divulgar i posar a disposició de la comunitat informació que permeti prevenir i resoldre incidents de seguretat.
* Realitzar investigacions relacionades amb la seguretat informàtica.
* Educar a la comunitat en general sobre temes de seguretat.
L'esCERT-UPC ajuda i assessora en temes de seguretat informàtica i gestió d'incidents en xarxes telemàtiques. Aquest equip col·labora amb altres centres similars arreu del món, 54 dels 90 membres de la xarxa global són europeus.

## Col·laboracions

En l'àmbit internacional és membre acreditat de FIRST (Forum of Incident Response and Security Teams), principal fòrum de coordinació d'incidents de seguretat dels diferents CERTs de tot el món. També forma part del TF-CSIRT (Task Force-Collaboration of Incident Response Teams), a escala europea.
En l'àmbit espanyol l'UPC és membre de CSIRT-ES, grup de col·laboració entre els equips de seguretat espanyols.
Des del juny del 2013, esCERT-UPC s'incorpora a l'inLab FIB aportant tot el seu coneixement i experiència en l'àmbit de la Seguretat Informàtica.

## Referències

* ↑ Pàgina web FIRST - Forum of Incident Response and Security Teams
# Trichomycterus itacarambiensis

Trichomycterus itacarambiensis és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,3 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Minas Gerais (Brasil).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Trajano, E. & M. C. C. de Pinna. 1996. A new cave species of Trichomycterus from eastern Brazil (Siluriformes, Trichomycteridae). Rev. Fr. Aquariol. v. 23 (núms. 3-4): 85-90.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Plaça de bous de Vilafranca

La plaça de bous de Vilafranca, construïda l'any 1933, pertany des del 2008 a la Diputació de Castelló. Com a propietària, l'entitat provincial s'encarrega de signar anualment un conveni amb l'Ajuntament del poble perquè aquest la puga utilitzar en benefici dels vilafranquins i vilafranquines. Per tal d'adquirir-la, la Diputació va haver de desemborsar 240.000 € i, amb posterioritat, amb l'objectiu de rehabilitar-la, va portar a terme una inversió valorada en més de 114.000 € invertits del 2012 fins al 2017, any en què va gaudir d'una especial reinauguració amb la celebració de la final del XIX Borsí Taurí, concurs impulsat per l'Escola Taurina de l'Administració provincial.
Va ser construïda l'any 1933. Té un aforament aproximat de 5000 persones.
És la tercera plaça construïda de la provincià després de Castelló i Vinaròs. Han anat a torejar grans famosos com Oscar Higares, Sergio Cerezo, Luis Meseguer, Varea, Lea Vicents.
Està situada als afores de Vilafranca, amb aquesta coordenada: 40º 25'47"N 0° 15'15.4" W.
Es fan diferents actes com bous, discomòbil, dia de les penyes, i també es projecten pel·lícules.

## Referències bibliogràfiques

* ↑ «PLAÇA DE BOUS | Web de l'Ajuntament de Vilafranca». [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ DiaDia. «La Plaça de Bous de Vilafranca recupera la seua activitat», 04-07-2017. [Consulta: 16 abril 2019].
* ↑ DiaDia. «El castellonenc Jorge Rivera conquista el XIX Borsí Taurí de la Diputació», 04-07-2017. [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ www.miperronotienenariz.com, Javier Sorribes-. «Vilafranca » Plaça de bous». Arxivat de l'original el 2019-04-22. [Consulta: 16 abril 2019].
* ↑ taurino, Revista de toros | Noticias toreros y corridas | Portal. «La plaza de Villafranca del Cid, con fecha para su reinauguración» (en castellà). [Consulta: 16 abril 2019].
# Picot garser ratllat

El picot garser ratllat (Veniliornis lignarius) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita el sud-oest d'Amèrica del Sud.

## Descripció

* Fa 18 - 19 cm de llargària.
* Mascle amb zona dorsal a bandes blanques i negres. Zona inferior blanquinosa groguenca amb fines barres fosques. Front i capell negre que es continua amb un clatell per davant vermell i per darrere negre. Celles i galtes blanques. Línia ocular negrosa que arriba fins a la zona auricular.
* Femella similar al mascle, amb clatell completament negre.

## Hàbitat i distribució

Viu en boscos poc densos i clars del centre i sud-est de Bolívia, centre i sud de Xile i sud de l'Argentina.
# Vídua jambandu

La vídua jambandu (Vidua raricola) és un ocell de la família dels viduids (Viduidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la sabana humida al nord de Sierra Leone, nord de Ghana, nord de Nigèria, nord del Camerun, nord de la República Democràtica del Congo i Sudan del Sud.

## Referències

* ↑ «Vídua jambandu». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Oinikhol Bobonazarova

Oinikhol Bobonazarova és una activista de Tadjikistan.
El 1993 va ser arrestada i condemnada per traïció, per haver estat suposadament darrere un cop d'estat. Després de complir uns quants mesos a la presó, es va convertir en consellera de drets humans a l'oficina de Tadjikistan de l'Organització per a la Seguretat i la Cooperació a Europa. També ha treballat per a la secció del Tadjikistan de la Open Society Foundations i, a partir del 2013, està a càrrec del grup de drets humans "Perspektiva Plus", que treballa pels drets dels presoners, dones i treballadors migrants tadjics. També ha treballat per crear el primer programa de vigilància independent del sistema penitenciari de Tadjikistan, ja que les presons d'aquest país van ser tancades a l'accés exterior l'any 2004. El 2013 es va convertir en la primera dona candidata a la presidència del Tadjikistan, però la seva campanya no va aconseguir reunir suficients signatures per poder continuar. El 2014 va rebre el Premi Internacional Dona Coratge, esdevenint la primera dona del seu país en rebre aquest guardó.

## Referències

* ↑ «Bios of 2014 Award Winners». State.gov. [Consulta: 18 octubre 2014].
* 1 2 3 «Tajik Opposition Taps Candidate to Run Against Strongman President». RIA Novosti. [Consulta: 18 octubre 2014].
* ↑ «Tajik Human Rights Activist Named a Woman of Courage · Global Voices». Global Voices. [Consulta: 18 octubre 2014].
* ↑ «Woman bids for Tajik presidency backed by Islamic party». Fox News. [Consulta: 18 octubre 2014].
* 1 2 «AWIU » Introducing Oinikhol Bobonazarova, 2014 International Women of Courage Awardee». Awiu.org. Arxivat de l'original el 18 d’octubre 2014. [Consulta: 18 octubre 2014].
# Maloca (casa)

Una maloca és un edifici tradicional d'ús familiar i comunal, utilitzada pels pobles indígenes a les zones amazòniques de Brasil, Colòmbia, Equador i el Perú. També s'empra el terme per a l'arquitectura vernacla dels tupí-guaranís de l'Argentina, Bolívia, Brasil i Paraguai.
La forma de la planta pot ser circular, rectangular o ovoide. Se sosté amb pals i el sostre és fet amb fulles entreteixides. Les malocas poden ser utilitzades com a habitatge, però també n'hi ha dedicades a complir només funcions socials i rituals.

## Referències

* ↑ Echeverri i Candre (2008): 287-288.
* ↑ Gonzalo, Juan A. «La religiosidad de los Cofane de la Amazonia ecuatoriana». Anthropos, 89, 1/3, 1994, pàgs. 61–72. ISSN: 0257-9774 [Consulta: 21 abril 2020].
* ↑ Moreno, Carlos «Arquitectura vernácula argentina». Arquitectura vernácula iberoamericana, 2013, ISBN 9788469574560, págs. 116-127, 2013, pàg. 120 [Consulta: 21 abril 2020].
* ↑ Melatti, Delvair Montagner; Melatti, Julio Cezar; Melatti, Júlio Cesar «A maloca Marúbo: organização do espaço». Revista de Antropologia, 29, 1986, pàgs. 41–55. ISSN: 0034-7701 [Consulta: 21 abril 2020].
* ↑ Sánchez, Luisa Fernanda «Trasplantar el árbol de la sabiduría: malocas, maloqueros urbanos y comunidades de pensamiento en Bogotá». Cahiers des Amériques latines, 2011/1, 66, l'1 abril 2011, pàgs. 131–154. DOI: 10.4000/cal.501. ISSN: 1141-7161 [Consulta: 21 abril 2020].

## Bibliografia

* Echeverri, Juan Álvaro [2016-12-27]. Tabaco frío, coca dulce - Palabras del anciano K-inera-i de la Tribu Cananguchal para sanar y alegrar el corazón de sus huérfanos. Universidad Nacional de Colombia, 2008. ISBN 9789584445230 [Consulta: 21 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Els Macuna en la història cultural de l'Amazones, de Kaj Árhem.
* La Maloca dels sabedors, d'Oscar Freire.maloca.es.
# Teorema de la corba de Harnack

En geometria algebraica real, el teorema de la corba de Harnack, amb el nom d'Axel Harnack, dona el possible nombre de components connectats que pot tenir una corba algebraica, en termes del grau de la corba. Per a qualsevol corba algebraica de grau m en el pla projectiu real, el nombre de components c està limitat per
    ${\frac {1-(-1)^{m}}{2}}\leq c\leq {\frac {(m-1)(m-2)}{2}}+1.\$
El nombre màxim és un més que el gènere màxim d'una corba de grau m, que s'obté quan la corba no és singular. A més, es pot aconseguir qualsevol nombre de components en aquest rang de possibles valors
Una corba que aconsegueix el nombre màxim de components reals s'anomena una corba M (de "màxim"), per exemple, una corba el·líptica amb dos components, com ara $y^{2}=x^{3}-x,$ o la corba Trott, un quàrtic amb quatre components, són exemples de corbes M.
Aquest teorema va servir de base al setzè problema de Hilbert.
En un desenvolupament recent, es mostra una corba de Harnack és una corba de la qual l'ameba té una àrea igual al polígon de Newton del polinomi P, que s'anomena la corba característica dels models dímers, i cada corba de Harnack és la corba espectral d'algun model dímer.(Mikhalkin 2001)(Kenyon, Okounkov & Sheffield (2006))

## Referències

* Dmitrii Andreevich Gudkov, The topology of real projective algebraic varieties, Uspekhi Mat. Nauk 29 (1974), 3–79 (Russian), English transl., Russian Math. Surveys 29:4 (1974), 1–79
* Carl Gustav Axel Harnack, Ueber die Vieltheiligkeit der ebenen algebraischen Curven, Math. Ann. 10 (1876), 189–199
* George Wilson, Hilbert's sixteenth problem, Topology 17 (1978), 53–74
* Kenyon, Richard; Okounkov, Andrei; Sheffield, Scott «Dimers and Amoebae». Annals of Mathematics, 163, 3, 2006, pàg. 1019–1056. DOI: 10.4007/annals.2006.163.1019.
* Mikhalkin, Grigory. Amoebas of algebraic varieties, 2001.
# Ernst Büchner

Ernst Büchner (Pfungstadt, 18 de març de 1850 – Darmstadt, 25 d'abril de 1924) va ser un químic industrial alemany que va inventar i donar nom als aparells flascó de Büchner i embut de Büchner. La patent per a aquests dos invents va ser publicada l'any 1888. Ernst era el nebot de l'escriptor Georg Büchner i del filòsof i metge Ludwig Büchner.

## Referències

* Jensen, William B. «The Origins of the Hirsch and Büchner Vacuum Filtration Funnels» (PDF). Journal of Chemical Education, 83, 9, September 2006, pàg. 1283. Arxivat de l'original el 2007-03-15. Bibcode: 2006JChEd..83.1283J. DOI: 10.1021/ed083p1283 [Consulta: 26 desembre 2013]. Arxivat 2007-03-15 a Wayback Machine.
# Xunem

Xunem (en hebreu שׁוּנֵם en grec antic Σουνὰν) va ser una ciutat cananea de la plana costanera d'Israel, propera a la moderna Solem. Era al territori assignat per Josuè a Issacar, prop de Guilboa. Al segle xiv aC estava sota domini egipci i governada per Biridiya, rei de Megiddo, que governava també Nuribta.
Era la ciutat natal d'Abisag, la jove que va ser concubina del rei David als darrers anys de la seva vida. En aquell lloc, el profeta Eliseu va ressuscitar el fill d'una dona que l'havia acollit a casa seva.
Shunaam (Xunem) es troba mencionada al catàleg de ciutats conquistades pels faraons egipcis Tuthmosis III i Sheshonq I.

## Referències

* 1 2 3 «Dictionary of Greek and Roman Geography (1854), SHUNEM». [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ Llibre de Josuè. 19:18
* ↑ Primer llibre dels Reis. 1:3
* ↑ Segon llibre dels Reis. 4:8
* ↑ Gauthier, Henri. Dictionnaire des Noms Géographiques Contenus dans les Textes Hiéroglyphiques T.5. El Caire: Soc. Roy. de Geographie d'Egypte, 1928, p. 103.