OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gribouille (desambiguació)

«Gribouille» té aquests significats:

## Personatge popular

Gribouille és originalment un personatge popular a França que es llença a l’aigua per por de la pluja. Per analogia, la paraula s'empra en francès per a designar qui comet la ximpleria de, per por a un mal, llençar-se a un altre de pitjor.

## Noms escènics

* Gribouille fou una cantant francesa, de nom real Marie-France Gaite (1941-1968).
* Gribouille és el nom artístic que des de 1901 emprà André Augustin Chapais (1879-1940), més conegut com "André Deed" i "Cretinetti".

## Novel·les

* La Gribouille és el títol amb el qual es publica a França la novel·la Cent ans dans les bois d'Antonine Maillet.
* Histoire du véritable Gribouille és un conte escrit per George Sand el 1851.
* La Sœur de Gribouille és una novel·la infantil escrita per la comtessa de Ségur el 1862.

## Espectacle dramàtic

* Gribouille és una obra de Bruno Tanguy creada el 2008.

## Cinema

* Gribouille és una pel·lícula de Marc Allégret amb Raimu i Michèle Morgan (1937).

## Televisió

* Gribouille és la versió francesa de la sèrie d'animació canadenca Doodlez.
* Gribouille és una seqüència intercalària del programa L'Île aux enfants creat el 1976 per Denis Dugas.

## Nom d'animal

* Gribouille és el nom de l'os bru d'origen eslovè mort a trets el 9 de juny de 2020 a la comuna d'Uston, al Coserans, dins del Parc Natural Regional dels Pirineus Ariejans

## Referències

* ↑ «Gribouille» (en francès). La langue française. [Consulta: 12 juny 2021].
* ↑ «Gribouille, grand talent disparu prématurément» (en francès). Scribium, 09-03-2017. Arxivat de l'original el 9 de març 2017. [Consulta: 12 juny 2021].
* ↑ Henri Veyrier. La Comédie italienne (en francès), 1983, p. 202. ISBN 2-85199-309-7. , p. 20
* ↑ Hunte, Hans R. «Cent ans dans les bois: L'Acadie entre l'épopée et le roman». Quebec Studies, 4, 1986, pàg. 311-319.
* ↑ «Histoire du véritable Gribouille» (en anglès). Internet Archive. [Consulta: 12 juny 2021].
* ↑ «L'histoire du véritable Gribouille» (en francès). Abre Books fr. [Consulta: 12 juny 2021].
* ↑ «SEGUR, Comtesse (De) – La Sœur De Gribouille» (en francès). Litterature audio.com, 29-05-2011. [Consulta: 12 juny 2021].
* ↑ «BRUNO TANGUY French actor» (en anglès). People Pill. [Consulta: 12 juny 2021].
* ↑ «Natalia (1937) Gribouille (original title)» (en anglès). IMDb - Internet Movie Database. [Consulta: 12 juny 2021].
* ↑ «Le retour de Gribouille à la télé !» (en francès). OSIBO News, 06-02-2015. [Consulta: 12 juny 2021].
* ↑ «Troben un os abatut a trets a la zona de l'Arieja, al Pirineu francès». 324.cat, 10 juny 2020. [Consulta: 23 novembre 2020].
* ↑ «Il y a un an l’ours Gribouille était tué par balles en Ariège. Zéro condamnation ni réparation depuis.» (en francès). LPO France, 09-06-2021. Arxivat de l'original el 12 de juny 2021. [Consulta: 12 juny 2021].
# Saint-Jeoire

«Saint-Jeoire» té aquests significats:
* Saint-Jeoire-en-Faucigny, municipi al departament de l'Alta Savoia (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Saint-Jeoire-Prieuré, municipi al departament de la Savoia (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Cantó de Saint-Jeoire, cantó al districte de Bonneville (departament de l'Alta Savoia, França)
# Red Bud

Red Bud és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 3.422 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Red Bud tenia 3.422 habitants, 1.370 habitatges, i 935 famílies. La densitat de població era de 629,2 habitants/km².
Dels 1.370 habitatges en un 31,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 31,7% no eren unitats familiars. En el 28,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 19,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.300 $ i la renda mediana per família de 50.280 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.049 $ mentre que les dones 20.957 $. La renda per capita de la població era de 19.967 $. Aproximadament el 6% de les famílies i el 9,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Red Bud». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Red Bud». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rhinogobius chiengmaiensis

Rhinogobius chiengmaiensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja larves d'insectes, peixets i gambes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Tailàndia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Vidthayanon, C., 2005. Thailand red data: fishes. Office of Natural Resources and Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 108 p.
* ↑ Vidthayanon, C., 2005.
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* ↑ Chen, I.-S. i M. Kottelat, 2000. Rhinogobius maculicervix, a new species of goby from the Mekong basin in northern Laos (Teleostei: Gobiidae) Ichthyol. Explor. Freshwat. 11(1):81-87.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Zoo de Sofia

El Zoo de Sofia, a la capital de Bulgària, es va fundar per Reial Decret l'1 de maig de 1888, i és el jardí zoològic més gran i antic de Bulgària. Té una àrea de 230.000 m² i al març del 2006 acollia 1.113 animals representant 244 espècies.

## Història

Inicialment, el zoo estava ubicat al parc de l'antic palau reial, essent-ne la principal atracció un voltor negre caçat a Bulgària i exposat en una gàbia al jardí. Més tard, es van afegir faisans i cérvols a la col·lecció, però com que les exposicions i instal·lacions del moment no eren adequades per a acomodar un parell d'ossos bruns, el tsar Ferran I de Bulgària va cedir al zoo de Sofia primer part de les terres de l'antic jardí botànic i posteriorment altres terrenys als afores de la ciutat.
L'exposició d'animals del zoo de Sofia va anar creixent constantment, augmentant tant les espècies locals com les estrangeres. La més notable fou un parell de lleons el 1892, els quals van instal·lar-se en un estable i un cadell de lleó va néixer aquell mateix any. Entre 1893 i 1895, es van construir noves gàbies i edificis per acomodar totes les col·leccions d'ocells i mamífers, que augmentaven constantment, i també un edifici de pedra sòlida de tres habitacions al darrere del terreny dissenyat per a ser habitat per ossos (1894), una bassa on vivien alguns pelicans rosats, un edifici per a acomodar faisans i un altre per a àguiles (1895).
El zoo de Sofia va ser traslladat de l'antiga ubicació cap a un nou emplaçament al sud del centre de Sofia el 1984.

## Enllaços externs

* Pàgina web del zoo Arxivat 2007-01-13 a Wayback Machine. (búlgar) i (anglès)
# Abd-al-Mannan (nom)

Abd-al-Mannan és un nom masculí teòfor àrab islàmic —en àrab عبد المنان, ʿAbd al-Mannān— que literalment significa «Servidor del Benefactor», essent «el Benefactor» un atribut de Déu. Si bé Abd-al-Mannan és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdul Mannan... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.

## Notes

* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. "من". ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. "من" (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ A més dels 99 noms o atributs de Déu «canònics», alguns musulmans accepten l'existència d'altres atributs o epítets de Déu, documentats bé a l'Alcorà bé en els hadits del Profeta; aquest seria el cas d'al-Mannan.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Antonio Taboada Tundidor

Antonio Taboada Tundidor (Ourense ? - Madrid, 30 de desembre de 1959) fou un advocat i polític gallec, germà de Carlos Taboada Tundidor.
Milità al Partit Conservador, amb el qual fou elegit diputat per la província d'Orense a les eleccions generals espanyoles de 1920 i 1923. Actuà com a Ministre de Gràcia i Justícia interí del 22 de setembre al sis d'octubre de 1930. També fou subsecretari d'Obres Públiques.
Un cop proclamada la Segona República Espanyola, fou conseller del Banc de Crèdit Local el 1931-1932 i diputat per la província d'Orense pel Partit Agrari a les eleccions generals espanyoles de 1933 i 1936. Fou secretari del Congrés en 1934 i fiscal del Tribunal Suprem del 23 de desembre de 1935 al 2 de gener de 1936.

## Referències

* ↑ Hace 50 años... Muere un hijo predilecto
* ↑ Fitxa al Congrés dels Diputats
# Gribingui (riu)

El Gribingui és un riu de la República Centreafricana, afluent del Chari.
Neix a l'oest de la localitat de Mbousa, a la República Centreafricana i després d'un recorregut de 434 km de, amb un desnivell total de 235 metres, desemboca al Chari. Rega la ciutat de Kaga-Bandoro, on el seu cabal mitjà és de 29,8 m³/s i té una conca hidrogràfica de 5.680 km².

## Història

Les fonts dels Gribingui van ser descrites per primera vegada el juliol de 1898 pels exploradors Toussaint Mercuri i Ferdinand de Béhagle durant els seus viatges comercials a la regió.

## Referències

* ↑ (anglès) Risings and floods from Rivers Tomi, Gribingui and Fafa in Centre and Centre-north of Central African Republic par Cyriaque-Rufin Nguimalet.
* ↑ Yves Boulvert, Carte oro-hydrographique de la République centrafricaine, ORSTOM, Bondy, 1987, p. 53
* ↑ Un explorateur du centre de l'Afrique, Pierre Kalck, coll. « Racines du présent », L'Harmattan, 1993, ISBN 9782738419774, p.230
# Resolució 1005 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1005 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 17 de juliol de 1995. Després de recordar les resolucions 918 (1994) i 997 (1995) sobre la situació a Ruanda, el Consell va prendre nota dels perills que comporten les mines terrestres i, de conformitat amb el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides autoritzà les quantitats apropiades d'explosius per ser utilitzades exclusivament per a programes de desminatge al país.
El Consell va prendre nota de la voluntat del govern de Ruanda per abordar la qüestió de les mines terrestres sense explotar i l'interès d'altres estats en ajudar a la destrucció de les mines terrestres a Ruanda. Ha destacat la importància que el Consell ha poset en els esforços per eliminar l'amenaça que representen les mines terrestres sense explotar en diversos països i la naturalesa dels programes humanitaris de desminatge.
Es va reconèixer que el procés de desminatge requeria l'ús d'explosius. Els explosius podrien subministrar-se a Ruanda malgrat l'embargament d'armes imposat al país, amb l'aprovació prèvia del Comitè del Consell de Seguretat establert en la Resolució 918.

## Referències

* ↑ Hilaire, Max. United Nations law and the Security Council. Ashgate Publishing, Ltd, 2005, p. 83. ISBN 978-0-7546-4489-7.
* ↑ Neal, Riemer. Protection against genocide: mission impossible?. Greenwood Publishing Group, 2000, p. 73. ISBN 978-0-275-96515-0.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Guerra Civil ruandesa
* Genocidi de Ruanda

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Abdelmadjid Sidi Saïd

Abdelmadjid Sidi Said (àrab: عبد المجيد سيدي السعيد, ʿAbd al-Majīd Sīdī as-Saʿīd) (Michelet, wilaya de Tizi-Ouzou, 1949) fou el líder del sindicat algerià UGTA entre el 1997 i el 2019.
El 12 de maig de 2022, va ser detingut per les autoritats algerianes, sota acusació de corrupció.

## Referències

* ↑ «Du bavardage de Sidi Said au mutisme de Labatcha : mais où est passée l’UGTA ?» (en francès). Dernières infos d'Algérie. [Consulta: 17 maig 2022].
* 1 2 «Algérie : Abdelmadjid Sidi Said, ancien dirigeant de la centrale syndicale, incarcéré pour corruption» (en francès). TV5, 14-05-2022. [Consulta: 17 maig 2022].
# Aristobul (pintor)

Aristobul (grec antic: Ἀριστόβουλος, llatí: Aristobūlus) fou un pintor grec esmentat per Plini el Vell que li dona el qualificatiu de Syrus, potser en referència a una de les illes Cíclades, Siros.

## Referències

* ↑ Naturalis Historia XXXV, 40 §42.
* ↑ Aristobulus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 302
# Gospino Polje

Gospino Polje és una zona verda al sud de la península de Lapad, a Dubrovnik (Croàcia), amb instal·lacions esportives, dues esglésies, el cementiri, l'emblemàtic Hotel Libertas i una magnífica vista a la badia de Dance. Té al nord i est el barri de Montovjerna, al sud el mar, i a l'oest Hladnica.
# Redondita

La redondita és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

La redondita és un fosfat de fórmula química AlPO₄·2H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional però qüestionada, i que possiblement podria tractar-se d'una varietat de variscita, amb ferro substituint part de l'alumini.

## Formació i jaciments

Ha estat descrita a dues localitats a tot el planeta: el districte miner de Cortez, al comtat d'Eureka (Nevada, Estats Units) i a la mina Fubasami, situada a l'antiga ciutat d'Imaichi, ara part de Nikkō (prefectura de Tochigi, Japó).

## Referències

* ↑ «Redondite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 juliol 2022].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: July 2021» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2021. [Consulta: 4 juliol 2022].
# Resolució 1001 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1001 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 de juny de 1995. Després de reafirmar les resolucions 813 (1993), 856 (1993), 866 (1993), 911 (1994), 950 (1994), 972 (1995) i 985 (1995) el Consell ha debatut l'aplicació dels acords de pau al país i va estendre el mandat de la Missió d'Observació de les Nacions Unides a Libèria (UNOMIL) fins al 15 de setembre de 1995.
El Consell va assenyalar que es necessitarien més esforços, inclòs el de la Comunitat Econòmica dels Estats d'Àfrica Occidental, per avançar en el procés de pau. Encara no hi havia cap Consell d'Estat i no hi havia cap alto el foc en vigor. S'expressà preocupació en la lluita inter i intra-faccions en les parts de Libèria, que tenien un efecte perjudicial sobre la població civil i els esforços de les organitzacions humanitàries per proporcionar alleujament. Es va instar a les parts a respectar el dret internacional humanitari i els drets humans. Hi havia contínues violacions de l'embargament d'armes imposat a la Resolució 788 (1992).
El Consell de Seguretat va subratllar que un major suport de la comunitat internacional per al procés de pau dependria de les accions de les parts liberianes per resoldre el conflicte pacíficament. En ampliar el mandat de la UNOMIL al 15 de setembre de 1995 el Consell esperava que les parts utilitzessin aquest temps per fer progressos importants en l'aplicació de diversos acords, i en concret:
    (a) instal·lar el Consell d'Estat;
    (b) restaurar l'alto el foc;
    (c) desactivació de totes les forces;
    (d) crear un calendari per a la implementació d'aspectes dels acords de pau.
Si els passos no es feien efectius abans del 15 de setembre, el mandat de la UNOMIL no es prorrogaria, però si ho fossin, es milloraria. Es cridaren les parts a Libèria a respectar l'estatut del personal de l'UNOMIL i la força de pau del Grup de Monitorització de la Comunitat Econòmica dels Estats de l'Àfrica Occidental (ECOMOG) i permetre l'accés de la població a l'ajuda humanitària. Es va instar a majors esforços per la comunitat internacional, incloent-hi les contribucions al fons per prestar assistència, els esforços polítics per l'Organització de la Unitat Africana i la cooperació entre la UNOMIL i l'ECOMOG.
Finalment, es va demanar al Secretari General Boutros Boutros-Ghali que informés al Consell el 15 de setembre de 1995 sobre la situació al país.

## Referències

* ↑ United Nations Dept. of Public Information. The United Nations and the situation in Liberia. United Nations Dept. of Public Information, 1997, p. 17.
* ↑ Europa Publications Limited. The Europa directory of international organizations, Volume 9. 9th. Europa Publications, 2000, p. 58. ISBN 978-1-85743-425-5.
* ↑ Mgbeoji, Ikechi. Collective Insecurity: The Liberian Crisis, Unilateralism, and Global Order. UBC Press, 2004, p. 119. ISBN 978-0-7748-1037-1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Primera Guerra Civil liberiana
* Charles Taylor

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Mícheál Ó Siochfhradha

Mícheál Ó Siochfhradha (1900–1986; pronunciació irlandesa:), i Pádraig (An Seabhac) Ó Siochfhradha eren dos germans que foren escriptors, mestres i narradors d'històries en gaèlic irlandès, del comtat de Kerry, Irlanda.
Mícheál Ó Siochfhradha va escriure un nombre d'històries còmiques curtes escenificades fonamentalment a la Gaeltacht, destacant entre elles An Corp ('El cos'), que formà part del currículum nacional irlandès al nivell Junior Certificate. Va treballar com a mestre, després com a inspector i finalment com a Cap Inspector el 1965. Fou membre fundador de la Companyia de Teatre An Comhar Drámaíochta i edità dos diaris de gaèlic irlandès.

## Llibres

* Michaél Ó Siochfhradha, "Naln agus gealn"
* Mícheál Ó Siochfhradha, "Learner's English-Irish dictionary", 1972

## Enllaços externs

* Obres de Mícheál Ó Siochfhradha a la Biblioteca Nacional d'Irlanda
# ZootFly

ZootFly fou una empresa eslovena desenvolupadora de videojocs especialitzada en el desenvolupament de videojocs d'acció i aventura per la Xbox, Xbox 360, PS3 i l'ordinador. Fou també un estudi membre de International Game Developers Association (IGDA).
Va ser fundada el desembre del 2002 a Ljubljana a Eslovènia per veterans de la indústria com Bostjan Troha, Denis Rozaj i David Pangerl. Durant l'any 2003, una firma independent de l'Europa central (fundada el 1985) va comprar el 40% de la companyia. El 2013 va ser adquirida pel fabricant d'equipament per a casinos Interblock.

## Referències

* ↑ Mihajlović, Novica. «Pečečnikov Elektronček je prevzel Zootfly». finance.si, 06-06-2013. [Consulta: 13 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Lloc web del joc TimeO (anglès)
# Abdelmajid Bourebbou

Abdelmajid Bourebbou (Arris, 16 de març de 1951) és un exfutbolista algerià de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció d'Algèria amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1982. Pel que fa a clubs, destacà a FC Rouen i Stade Laval.

## Referències

* ↑ Profile tangofoot.free.fr
* ↑ Abdelmajid Bourebbou a National-Football-Teams.com (anglès)
# Aristobul de Cassandrea

Aristobul de Cassandrea (llatí: Aristobūlus, en grec antic: Ἀριστόβουλος, «Aristóboulos») va ser fill d'Aristobul, un dels companys d'Alexandre el Gran a l'expedició a Pèrsia.
Va escriure una història d'Alexandre que era una de les principals fonts d'Arrià. Va viure noranta anys i va escriure la història a partir dels vuitanta-quatre anys. La seva obra s'ha perdut però l'esmenta Ateneu. Una altra obra històrica sobre Itàlia esmentada per Plutarc i atribuïda a un Aristobul també podria ser seva.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Aristobulus of Cassandreia». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). vol. 1. Boston: Walton and Maberly, 1870, p. 802.
# Grote Kerk (Haarlem)

La Grote Kerk o Sint-Bavokerk és l'església més gran a la ciutat neerlandesa de Haarlem. Fins a la reforma protestant era dedicada al sant Bavó de Gant.
Es va construir en estil gòtic en un primer moment com a església catòlica. Va ser una catedral des de 1559 fins que es confiscava el 1578 i va esdevenir protestant. Posteriorment una nova catedral catòlica amb el nom catedral de Sant Bavo es va construir a Haarlem.
L'església ja s'esmenta el 1245 i ja era considerada prominent, entre altres coses a causa del seu campanar. Aleshores, l'església consistia en cor, nau, transsepte i una torre occidental que era prou alta per ser utilitzada com a talaia per als bombers. Se li afegí un penell i un rellotge (1402).
Entre 1423 i 1433 s'hi construïa una capella ricament decorada contra la cara oest de l'església amb una pica baptismal.
El cor es construïa entre 1370 i 1400 per Engebrecht van Nijvel. Té un estil únic. Es va construir amb columnes i parets feixuges, amb obertures petites i lleugeres al triforium, i un absis angular.
El transsepte era construït entre 1445 i 1455 pel mestre Evert Spoorwater, d'Anvers, en estil gòtic brabant.

## Referències

* 1 2 3 «De bouw van de Grote Kerk» (en neerlandès). Grote of St.-Bavokerk. [Consulta: 12 agost 2023].
* ↑ van Egmond, A.M. «Utrecht en Holland» (en neerlandès). Universitat d'Amsterdam, 2012. [Consulta: 12 agost 2023].