OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Font d'en Conna

La Font d'en Conna era una font situada a la Muntanya de Montjuïc, a Barcelona.

## Referència històrica

Molt propera a la Font Trobada hi hagué la Font d'en Conna, on hi havia un establiment que es va especialitzar en guisats populars. Aquesta font disposava d'una pista de ball, però no gaudia de gaire bona fama, ja que no era estrany que les discussions que a vegades s'hi donaven degeneressin en quelcom pitjor: "Per ballar a la font d'en Conna / porta't sempre la parella. / Malgrat ser l'aigua fluixeta, / els mansos fan poca conya / amb qüestions de bragueta."
Pedro Voltes escrivia a La Vanguardia, en l'edició de l'1 de desembre de 1963: "Otra fuente famosa de Montjuich fue la de "En Conna". De ella escribió en cierta ocasión "La Esquella": "Tiene torrente sin agua, tiene cuatro acacias que parecen nuevas, tiene tres matorrales con poesía, un pedregal como Suiza y una fuente que no es termal, ni sulfurosa ni sódica, lo cual quiere decir que es saludable, además de un gustillo de pólvora que emana del castillo, que es lo que la hace de más grato beber."

## Referències

* ↑ . Las fuentes campestres de Montjuïch, un mundo perdido.
# Fluorbaritolamprofil·lita

La fluorbaritolamprofil·lita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la lamprofil·lita. Rep el nom per la seva composició i la seva relació amb la lamprofil·lita.

## Característiques

La fluorbaritolamprofil·lita és un silicat de fórmula química (Ba,Sr)₂[(Na,Fe$^{2+}$)₃(Ti,Mg)F₂][Ti₂(Si₂O₇)₂O₂]. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscú (Rússia), amb els número de registre: 4916/1 i 4916/2.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la intrusió alcalina de Niva, a l'óblast de Múrmansk (Rússia). També ha estat descrita a la mina Karnasurt, a la propera muntanya Kedykverpakhk. Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Fluorbarytolamprophyllite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 maig 2020].
# Francisco Linage

Francisco Linage (Toro, 14 de febrer de 1795 - Madrid, Castella, 10 de gener de 1848) fou un militar espanyol.
Es distingí notablement com a voluntari en l'expedició del general Morillo a Amèrica de 1815. Tornà a Espanya de capità, passant els anys de 1824 al cos de carrabiners, on prestà importants serveis, i després a la secretari de la Capitania General de Galícia quan ocorregué l'atemptat contra el general Eguia. El general Espartero el nomenà secretari particular, i al seu costat va combatre en la primera guerra carlina fins al Conveni de Bergara, del qual, va redactar pràcticament tots els articles. Fou també autor del manifest polític de Mar de las Matas. Fou ascendit a mariscal de camp després de la presa de Castellote, i treballà en favor de la regència d'Espartero, al que fou sempre addicte. Publicà diversos escrits polítics i un fulletó: El Mariscal de Campo D. Francisco Linage a los espanyoles.

## Referències

* 1 2 Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana (en castellà). volum 30, Leona-Lomz.. (Repr. d. Ausg. 1916). Madrid: Espasa-Calpe, 1976, p. 815. ISBN 84-239-4530-8.
# Font Gran

La Font Gran és una construcció —catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya—al nucli urbà de la població de Benissanet, a l'extrem oest de la plaça del mateix nom, delimitada pel carrer de la Creu i l'avinguda de Sant Jordi.
Al seu costat hi ha l'accés al refugi antiaeri de la vila actiu durant la Guerra Civil Espanyola (1936-39). Font edificada sobre una antiga cisterna. Va ser la primera font de la vila. La construcció actual és fruit de l'any 1928 i d'una reforma del 1997, tal como ho testimonien les dates sobre d'aquesta.
Font de planta rectangular d'uns tres metres d'alçada, construïda damunt d'una antiga cisterna. La coberta és piramidal, amb petits pinacles als extrems, mentre que el cos central està dividit en dues parts diferenciades. Hi ha un basament alt bastit en pedra desbastada al que s'adossa la pica, a manera de bassi rectangular de pedra, i dos brolladors. La part superior d'aquest basament està bastida amb peces ceràmiques i es troba delimitada per dos sòcols de ceràmica vidrada ornamentada. Cada una de les cares de la construcció està decorada amb plafons figuratius referents a la població. El principal presenta la representació de l'escut de la vila, el nom de la font i les dates de construcció (1928) i, probablement, restauració (1997).

## Història

* 1 2 «Font Gran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Font Gran». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Franc francès

El franc francès (en francès franc français o, simplement, franc) és l'antiga moneda de França, que va ser introduïda el 1795, substituïda per l'euro l'1 de gener del 1999 i desapareguda definitivament de la circulació el 18 de febrer del 2002, a una taxa de canvi d'1 euro per 6,5596 francs francesos. De 1360 a 1641 ja havia existit una moneda amb el mateix nom, que equivalia a una lliura tornesa.
El franc es dividia en 100 cèntims (en francès centimes, singular centime). El codi ISO 4217 era FRF, i s'usaven el símbol ₣ i les abreviatures fr o FF.
A l'època del canvi a l'euro, el 2002, en circulaven monedes de 5, 10 i 20 cèntims i ½, 1, 2, 5, 10 i 20 francs, i bitllets de 20, 50, 100, 200 i 500 francs. L'organisme encarregat de l'emissió dels bitllets era el Banc de França (Banque de France), mentre que les monedes s'encunyaven a la Casa de la Moneda de París (Monnaie de Paris).
El franc francès també va ser la moneda de curs legal a Andorra (juntament amb la pesseta), Mònaco (la casa de la moneda de França també encunyava peces de franc monegasc amb l'efígie del príncep de Mònaco, però no bitllets) i els territoris francesos de la Guaiana Francesa, Guadeloupe, Martinica, la Reunió, Saint-Pierre i Miquelon i Mayotte.

## Referències

* ↑ «Franc francès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Franc

## Enllaços externs

* Banc de França (francès) (anglès)
* Casa de la Moneda de París (francès) (anglès)
# Frederic de Slesvig-Holstein-Sondenburg-Augustenburg

Frederic August de Slesvig-Holstein, (en alemany Friedrich August von Schleswig-Holstein, va néixer el 6 de juliol de 1829 al castell de Borg i va morir el 14 de gener de 1880 a Wiesbaden) fou duc de Slesvig-Holstein del 1863 al 1880, i duc de Slesvig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg del 1869 al 1880.
Era el fill de Cristià August de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg i de Lluïsa Sofia Danneskjold-Samsøe? El 19 de novembre de 1863, quan Frederic August es va convertir en duc de Schleswig-Holstein, va prendre el nom de Frederic VIII de Slesvig-Holstein. Frederic August pertany a la primera branca de la Casa de Schleswig-Holstein-Sonderburg, un llinatge que prové de la Casa Reial danesa d'Oldenburg, i que s'extingí el 1931 amb la mort d'Albert de Slesvig-Holstein (1869-1931).

## Matrimoni i fills

L'11 de setembre de 1856, Frederic August es va casar amb Adelaida de Hohenlohe (1835-1900).
Fills d'aquest matrimoni:
* Frederic (1857-1858)
* Augusta Victòria (1858-1921), el 1881, es va casar amb l'emperador Guillem II de Prússia (el "Kaiser")(1859-1941)
* Frederica(1860-1932), es va casar amb Frederic de Slesvig-Holstein-Sonderbourg-Glücksbourg (1855-1934)
* Gerard (1862-1862)
* Ernest Gunther de Schleswig-Holstein (1863-1921), duc de Slesvig-Holstein, es va casar el 1898 amb Dorotea de Saxònia-Cobourg (1881-1967), neta del rei Leopold II de Bèlgica
* Lluïsa Sofia (1866-1952), el 1889, es va casar amb Frederic Leopold de Prússia (1865-1931), (fill de Frederic Carles de Prússia i net de Carles de Prússia)
* Feodora (1874-1910)
* Joan de Slesvig-Holstein (1911-1941),de fet, era fill de Frederic de Schleswig-Holstein-Sonderbourg-Glücksbourg, però fou adoptat per Frederic August.
# Fundació L'Atlàntida

La Fundació L'Atlàntida (originalment «Fundació d'Estudis Osonencs») és una fundació privada de Vic, sense afany de lucre, que gestiona l'Escola de Música de Vic (EMVIC) i el teatre municipal L'Atlàntida. La fundació està dirigida per Lluís Vila i d'Abadal des del seu canvi de nom, el 2009.
El 2015 va concedir el I Premi Oriol Martorell de Pedagogia Musical a Maria Dolors Bonal, juntament amb l'Ajuntament de Vic, que reconèix bianualment personalitats de la música que han dedicat la seva vida professional a la pedagogia musical i han contribuït a l'ensenyament musical. La temporada 2021 va estar vinculada a projectes relacionats amb les dones.

## Referències

* ↑ Torras, Nuria «L'Atlàntida de Vic esquiva la crisis en sus tres primeros años de vida». La Vanguardia, 29-04-2013 [Consulta: 19 juny 2016].
* ↑ «Els veïns de Vic volen una fundació a L'Atlàntida». [Consulta: 19 juny 2016].
* ↑ «L'opció de mantenir la fundació privada de L'Atlàntida s'imposa a la consulta». [Consulta: 19 juny 2016].
* 1 2 «Lluís Vila d'Abadal, director de la fundació que gestiona el teatre municipal de Vic, es va rebaixar 2.000 euros el sou que s'acabava d'autoimposar a canvi d'un lloc reservat permanent al pàrquing de l'equipament». Arxivat de l'original el 2016-09-15. [Consulta: 19 juny 2016].
* ↑ «M. Dolors Bonal rebrà el I Premi Oriol Martorell de Pedagogia Musical». Vilaweb, 05-06-2015 [Consulta: 19 juny 2016].
* ↑ «L'Atlàntida amb accent femení». [Consulta: 26 març 2021].

## Enllaços externs

* http://www.latlantidavic.cat
* http://es.wikiarquitectura.com/index.php/L%27Atl%C3%A0ntida,_Centro_de_Artes_Esc%C3%A9nicas_de_Osona Arxivat 2013-01-28 a Wayback Machine.
* Ajuntament de Vic. Notícia inauguració Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine.. 17 març 2011
* Xip/TV Jordi Savall participa amb l'Atlàntida de Vic Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine., 12 juny 2015
# Atemptat de Teheran de 2017

Latemptat de Teheran de 2017 foren dos atacs simultanis duts a terme a Teheran per set militants d'Estat Islàmic contra l'edifici del Parlament iranià i el mausoleu de Ruhol·lah Khomeini, deixant 17 civils morts i 43 ferits, sent el primer atac terrorista a Teheran en més d'una dècada, i el primer atac terrorista important al país des dels atemptats de Zahedan de 2010.
El primer atac va tenir lloc a les 10.30, quan quatre homes armats van irrompre al Parlament amb el resultat de set morts i nombroses persones preses com a ostatges, i dues hores després un dels atacants va fer esclatar els explosius que portava mentre que la resta morí en l'assalt. Poc després, va tenir lloc l'atac al mausoleu de l'imam Khomeini, morint un dels treballadors i quatre pelegrins resultaren ferits, un dels assaltants s'immolà durant l'atac, un altre fou abatut i un tercer fou detingut.

## Referències

* ↑ «Iran attackers fought for Islamic State in Syria, Iraq: ministry». Reuters [Consulta: 8 juny 2017].
* ↑ Erdbrink, Thomas «Islamic State Claims Deadly Iran Attacks on Parliament and Khomeini Tomb». The New York Times [Consulta: 8 juny 2017].
* ↑ «Police make arrests, increase patrols as death toll climbs in Tehran attack» (en anglès). LA Times, 08-06-2017. [Consulta: 10 juny 2017].
* ↑ Bozorgmehr, Shirzad; Dewan, Angela «Iran attacks: Twin assaults on parliament and shrine rock Tehran». CNN, 07-06-2017 [Consulta: 8 juny 2017].
* ↑ «Dotze morts en dos atacs d'Estat Islàmic a Teheran». Diari de Girona, 09-06-2017. [Consulta: 10 juny 2017].
* ↑ «Iranian military blames Saudis after 12 killed in Tehran terrorist attack» (en anglès). The Guardian, 07-06-2017. [Consulta: 10 juny 2017].
# Willy den Ouden

Willemijntje den Ouden, coneguda com a Willy den Ouden, (Rotterdam, Països Baixos 1918 - íd. 1997) fou una nedadora neerlandesa, guanyadora de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer l'1 de gener de 1918 a la ciutat de Rotterdam, població situada a la província d'Holanda Meridional. L'any 1944 es casà amb el cantant Staffan Broms.
Va morir el 6 de desembre de 1997 a la seva residència de Rotterdam.

## Carrera esportiva

Va participar, als 14 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 realitzats a Los Angeles (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en les proves dels 100 metres lliures i dels relleus 4x100 metres lliures, convertint-se en la medallista més jove dels Països Baixos. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1936 realitzats a Berlín (Alemanya nazi) va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova dels relleus 4x100 metres lliures, on establí un nou rècord olímpic (4:36.0 minuts) amb l'equip neerlandès de natació, i finalitzà quarta en els 100 metres lliures.
Durant el Bombardeig de la ciutat de Rotterdam durant la Segona Guerra Mundial (14 de maig de 1940) la seva casa natal fou destruïda, i amb ella tots els seus trofeus aconseguits.
Al llarg de la seva carrera guanyà sis medalles al Campionat d'Europa de natació, entre elles tres medalles d'or. Al llarg de la seva carrera, així mateix, establí tres nous rècords del món en tres disciplines: el 9 de juliol de 1933 establí un nou rècord als 100 metres lliures (1:06.0 minuts; posteriorment el rebaixà fins als 1:04.6 minuts), el 3 de maig de 1933 en els 200 m. lliures (2:28.6 minuts; posteriorment el rebaixà fins als 2:25.3 minuts) i el 12 de juliol de 1934 en els 400 m. lliures (5:16.0 minuts).
# Naoko Kawai

Naoko Kawai (河合奈保子, Kawai Naoko) és una cantant, compositora, cantautora, actriu i artista japonesa activa principalment durant la dècada de 1980 i principis de 1990. Des de 1981 a 1986 va participar al conegut programa de televisió NHK Kōhaku Uta Gassen i al Japan Record Awards.

## Biografia

Naoko Kawai va nàixer el 24 de juliol de 1963 al districte de Sumiyoshi, a la ciutat d'Osaka, al Japó. De la mà del segell discogràfic Nippon Columbia, Naoko va debutar amb el seu primer senzill el 1980. Durant la seua carrera va participar en diversos prestigiosos certàmens de música japonesa com el Japan Record Awards o el Gran Premi de la Música Japonesa. El 1987 el senzill "Izayoi Monogatari" va guanyar el premi a millor cançó al festival de música internacional de Praga.

## Discografia
### Senzills

| Nº | Llançament | Llançament | Llançament |
| Nº | Data | Any | Single |
| 1 | 1 de juny | 1980 | "Ôkina mori no chiisana ouchi" (大きな森の小さなお家) |
| 2 | 25 d'agost | 1980 | "Young Boy" (ヤング・ボーイ) |
| 3 | 10 de desembre | 1980 | "Aishitemasu" (愛してます) |
| 4 | 10 de març | 1981 | "17-sai" (17才) |
| 5 | 1 de juny | 1981 | "Smile for Me" (スマイル・フォー・ミー) |
| 6 | 1 de setembre | 1981 | "Moonlight Kiss" (ムーンライト・キッス) |
| 7 | 5 de setembre | 1981 | "Love Letter" (ラブレター) |
| 8 | 10 de març | 1982 | "Ai wo Kudasai" (愛をください) |
| 9 | 10 de juny | 1982 | "Natsu no Heroine" (夏のヒロイン) |
| 10 | 1 de setembre | 1982 | "Kenka wo Yamete" (けんかをやめて) |
| 11 | 1 de desembre | 1982 | "Invitation" |
| 12 | 1 de març | 1983 | "Strow Touch no Koi" (ストロー・タッチの恋) |
| 13 | 1 de juny | 1983 | "Escalation" (エスカレーション) |
| 14 | 14 de setembre | 1983 | "UN Balance" (UNバランス) |
| 15 | 1 de desembre | 1983 | "Gimonfu" (疑問符) |
| 16 | 1 de març | 1984 | "Soyokaze no Melody" (微風のメロディー) |
| 17 | 1 de juny | 1984 | "Control" (コントロール) |
| 18 | 28 d'agost | 1984 | "Kuchibiru no Privacy" (唇のプライバシー) |
| 19 | 5 de desembre | 1984 | "Kita eki no Solitude" (北駅のソリチュード) |
| 20 | 5 de març | 1985 | "Jelous Train" (ジェラス・トレイン) |
| 21 | 12 de juny | 1985 | "Debut - Fly Me To Love" (デビュー〜Fly Me To Love) |
| 22 | 3 d'octubre | 1985 | "Lavender Lips" (ラヴェンダー・リップス) |
| 23 | 12 de desembre | 1985 | "Tsuki ni Furu Yuki" (THROUGH THE WINDOW〜月に降る雪〜) |
| 24 | 1 d'abril | 1986 | "Namida no Hollywood" (涙のハリウッド) |
| 25 | 24 de juliol | 1986 | "Setsuna no Natsu" (刹那の夏) |
| 26 | 26 de novembre | 1986 | "Half Moon Serenade" (ハーフムーン・セレナーデ) |
| 27 | 1 de març | 1987 | "Omoide no Conney Island" (想い出のコニーズ・アイランド) |
| 28 | 24 de juliol | 1987 | "Izayoi Monogatari" (十六夜物語) |
| 29 | 1 de març | 1988 | "Kanashii Hito" (悲しい人) |
| 30 | 21 de juliol | 1988 | "Harbour Light Memories" |
| 31 | 10 de novembre | 1989 | "Kanashimi no Anniversary" (悲しみのアニバァサリー 〜Come again〜) |
| 32 | 10 d'abril | 1990 | "Mi · Rai" (美・来) |
| 33 | 1 de setembre | 1990 | "Nemuru, Nemuru, Nemuru" (眠る、眠る、眠る) |
| 34 | 21 de juny | 1992 | "Golden sunshine day" |
| 35 | 21 d'octubre | 1993 | "Engagement" (エンゲージ) |
| 36 | 21 de març | 1994 | "Yume no ato kara" (夢の跡から) |

## Referències

* ↑ https://www.generasia.com/wiki/Kawai_Naoko
* ↑ https://www.discogs.com/es/artist/2922129-Naoko-Kawai
* ↑ Va ser un senzill doble amb la cançó Manhattan Joke
# Trombofília

La trombofília (anomenada a vegades estat d'hipercoagulabilitat o protrombòtic) és una anomalia de la coagulació sanguínia que augmenta el risc de trombosi (formació de coàguls de sang en els vasos sanguinis). Aquestes anomalies es poden detectar en el 50% de les persones que tenen un episodi de trombosi (com la trombosi venosa profunda a la cama) que no va ser provocada per altres causes. Una proporció significativa de la població té una anomalia detectable, però la majoria només desenvolupa la trombosi en presència d'un factor de risc addicional.
No existeix un tractament específic per a la majoria de les trombofílies, però els episodis recurrents de trombosi poden ser una indicació d'anticoagulació preventiva a llarg termini. La primera forma principal de trombofília, la deficiència d'antitrombina, va ser identificada el 1965, mentre que les alteracions més comunes (incloent el factor V de Leiden) van ser descrites en la dècada de 1990.

## Referències

* ↑ Mitchell RS, Kumar V, Abbas AK, Fausto N. «Chapter 4». A: Robbins Basic Pathology. Eighth. Philadelphia: Saunders, 2007. ISBN 1-4160-2973-7.
* 1 2 3 Heit JA «Thrombophilia: common questions on laboratory assessment and management». Hematology Am. Soc. Hematol. Educ. Program, 2007, 1, 2007, pàg. 127–35. DOI: 10.1182/asheducation-2007.1.127. PMID: 18024620.
* ↑ Kyrle PA, Rosendaal FR, Eichinger S «Risk assessment for recurrent venous thrombosis». Lancet, 376, 9757, 01-12-2010, pàg. 2032–9. DOI: 10.1016/S0140-6736(10)60962-2. PMID: 21131039.
* ↑ Dahlbäck B «Advances in understanding pathogenic mechanisms of thrombophilic disorders». Blood, 112, 1, 01-07-2008, pàg. 19–27. DOI: 10.1182/blood-2008-01-077909. PMID: 18574041.
* ↑ Rosendaal FR, Reitsma PH «Genetics of venous thrombosis». J. Thromb. Haemost., 7 Suppl 1, 01-07-2009, pàg. 301–4. DOI: 10.1111/j.1538-7836.2009.03394.x. PMID: 19630821.
# GIV-5133

La GIV-5133 és una carretera actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La GI correspon a la demarcació de Girona, i la V al seu antic caràcter de veïnal. Discorre íntegrament en el terme municipal de Vilademuls, de la comarca del Pla de l'Estany.
Arrenca del poblet de Sant Marçal de Quarantella, des d'on s'adreça cap a migdia fent força revolts, fins que s'aboca en la GI-513 en el terme de Vilademuls, al sud-est del Bosc Pla.

## Enllaços externs

* La GIV-5123 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# GIP-6543

La GIP-6543 és una carretera antigament anomenada provincial, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. Les lletres GI corresponen a la demarcació territorial de Girona i la P al seu antic caràcter de provincial.
Té l'origen a l'extrem sud-est de la vila de Palafrugell, a la Plaça de Josep Pallach, des d'on surt cap al sud-est, paral·lela pel costat de ponent de la carretera GIV-6546, molt més ampla i transitada. De fet, aquesta segona carretera és un desdoblament de la primera. Passa pel veïnat de Santa Margarida, i fent diversos revolts, arriba a l'extrem nord de la població de Calella de Palafrugell en poc més de 2 quilòmetres. Continua un tram més endins de la població, fins que es converteix en el Carrer de Chopitea.

## Referències

* ↑ Palafrugell reordenarà l'autovia i la carretera vella de Calella, Ràdio Capital, 29 de desembre de 2016
* ↑ Procés participatiu sobre l'espai entre la Carretera vella de Calella i l'Autovia 2017 Arxivat 2018-09-11 a Wayback Machine. a palafrugell.cat
# Francesc de Paula Ponsà i Cantí

Francesc de Paula Ponsà i Cantí (Sant Andreu de Palomar, 1849 - Puigcerdà, 1901) fou un fabricant comerciant i banquer català. Va ser mecenes d'Antoni Estruch i Bros. El 1891 feu construir la seva residència a Sabadell: la Casa Ponsà, actual seu de l'Arxiu Històric de Sabadell.

## Referències

* ↑ Arxiu Històric de Sabadell. Padró de veïns de 1890 (c. Tres Creus 75), Padró de veïns de 1895 (c. Indústria 32).
* ↑ «Arxiu Històric de Sabadell. Casa Ponsà». Ajuntament de Sabadell. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2014. [Consulta: 15 desembre 2014].
* ↑ Alcoberro, Agustí. «L'artista: Antoni Estruch i Bros». Sàpiens. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2014. [Consulta: 15 desembre 2014].
* ↑ «La Casa Ponsà». Arxiu Històric de Sabadell. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2014. [Consulta: 15 desembre 2014].
# Frontera de gra

La frontera de gra (també anomenada vora de gra o límit de gra) és la superfície de separació entre dos cristalls (grans) d'un mateix material policristal·lí. La frontera de gra sorgeix a conseqüència del mecanisme del creixement de gra, o cristal·lització, quan dos cristalls que han crescut a partir de nuclis diferents es "troben". Tot i tenir la mateixa estructura cristal·lina, les orientacions, a causa de l'atzar, seran diferents i uns cristalls compensaran als altres: els policristalls solen ser isòtrops.
Com major grandària tingui el gra, pitjor conductivitat elèctrica tindrà, ja que la vora de gra impedeix el moviment dels electrons. D'altra banda, com menor grandària tingui, tindrà més resistència mecànica, perquè les dislocacions tindran menor mobilitat en estar impedit el seu moviment. Els límits de gra «ancoren» les dislocacions i impedeixen el seu moviment; per tant, un policristall resistirà millor la tracció que un monocristall.

## Bibliografia

* Callister, William D. (Pere Molera i Solà i Marc J. Anglada i Gomila, traducció). Introducción a la ciencia e ingeniería de los materiales (en castellà, traduïte de l'anglès). Edicions Reverté, 1995. ISBN 84-291-7253-X.
# Fuentes de Jiloca

Fuentes de Jiloca és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de la Comunitat de Calataiud.
# Fuentes de Ebro

Fuentes de Ebro és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de Saragossa. El 2023 tenia 4.643 habitants.

## Referències

* ↑ «Aragón (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 27 gener 2024].
# Fresneda de la Sierra Tirón

Fresneda de la Sierra Tirón és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Montes de Oca. Limita al nord amb Pradoluengo, San Vicente del Valle i Belorado, a l'est amb Valgañón, al sud amb Barbadillo de Herreros i a l'oest amb Santa Cruz del Valle Urbión.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 119 | 107 | 116 | 115 |
# Fundació Comissió Cavalcada dels Reis d'Igualada

La Fundació Comissió Cavalcada dels Reis d'Igualada és una entitat catalana que impulsa la Festa dels Reis considerada més antiga de Catalunya, amb origen documentat a finals del segle xix. Durant la seva història ha mantingut la implicació de la societat civil i una àmplia participació ciutadana. El Govern de Catalunya li concedí la Creu de Sant Jordi el 2013.

## Referències

* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 25 personalitats i 15 entitats». Web oficial de la Generalitat de Catalunya, 30-04-2013. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 2 abril 2014].