OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joe Strummer

John Graham Mellor (Ankara, Turquia, 21 d'agost de 1952 – Somerset, Anglaterra, 22 de desembre del 2002) més conegut com a Joe Strummer, va ser el cofundador, compositor, cantant i guitarrista de la banda punk britànica The Clash, i després de The Mescaleros.

## Discografia
### The Clash

* 1977 - The Clash
* 1978 - Give 'Em Enough Rope
* 1979 - London Calling
* 1980 - Sandinista!
* 1982 - Combat Rock
* 1985 - Cut the Crap
* 1999 - From Here to Eternity: Live (en viu)
* 2008 - Live at Shea Stadium (en viu)

### The 101'ers

* 1981 - Elgin Avenue Breakdown (recopilatori)

### Solo

* 1986 - Sid and Nancy Soundtrack (banda sonora)
* 1987 - Walker (banda sonora)
* 1987 - Straight to Hell Original Soundtrack (banda sonora)
* 1993 - When Pigs Fly Soundtrack (banda sonora)
* 1998 - Chef Aid: The South Park Album
* 1999 - Michael Hutchence (album)
* 2000 - Free the West Memphis 3
* 2002 - Jools Holland's Big Band Rhythm & Blues (aparició especial)
* 2003 - Unearthed (aparició especial)
* 2004 - Black Magic (aparició especial)

### The Latino Rockabilly War

* 1988 - Permanent Record Original Soundtrack (banda sonora)
* 1989 - Earthquake Weather

### The Mescaleros

* 1999 - Rock Art and the X-Ray Style
* 2001 - Global a Go-Go
* 2003 - Streetcore
* 2012 - Joe Strummer & The Mescaleros: The Hellcat Years
* 2012 - Live at Acton Town Hall

## Filmografia principal

Strummer també ha fet incursions al món del cinema; les principals són:
| Any | Títol | Rol | Dirigida per |
| 1983 | The King of Comedy | Street Scum | Martin Scorsese |
| 1987 | Walker | Faucet | Alex Cox |
| 1987 | Straight to Hell | Simms | Alex Cox |
| 1988 | Candy Mountain | Mario | Robert Frank i Rudy Wurlitzer |
| 1989 | Mystery Train | Johnny/Elvis | Jim Jarmusch |
| 1990 | I Hired a Contract Killer | ell mateix | Aki Kaurismäki |
| 1997 | Docteur Chance | Vince Taylor | F.J. Ossang |

## Vegeu també

* The Clash

## Enllaços externs

* Joe Strummer - Lloc web oficial
* Strummer Site; web oficial de Joe Strummer and the Mescaleros Arxivat 2014-06-06 a Wayback Machine. (anglès)
# Tresigallo

Tresigallo és un municipi de 4.662 habitants de la província de Ferrara, dins la regió d'Emília-Romanya.
Les comuni limítrofes són Ferrara, Formignana, Jolanda di Savoia, Migliarino, Ostellato El patró és San Pietro, festiu el 7 d'abril. El nom de l'alcalde (Sindaco) és Maurizio Barbirati, des del 30 de maig de 2006, del partit lista civica
# Chaoïta

La chaoïta és un mineral de la classe dels elements natius. Va ser anomenada així per Edward Ching-Te Chao (1919-2008), petròleg del servei geològic dels Estats Units. És un al·lòtrop de carboni i un polimorf del grafit, el diamant i la lonsdaleïta.

## Classificació

La chaoïta es troba classificada en el grup 1.CB.05b segons la classificació de Nickel-Strunz (1 per a Elements natius; C per a Semimetalls i no-metalls i B per a família carboni - silici; el nombre 05b correspon a la posició del mineral dins del grup). En aquesta classificació comparteix grup amb el grafit, fullerita, diamant, lonsdaleïta i silici natiu. En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 1.3.6.4 (1 per a Elements natius i aliatges i 3 per a Semi metalls i no-metalls; 6 i 4 corresponen a la posició del mineral dins del grup). Dins la classificació de Dana comparteix grup amb el grafit, la fullerita, el diamant i la lonsdaleïta.

## Característiques

La chaoïta és un element químic de fórmula química C. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1 a 2.

## Formació i jaciments

Va ser descrita per primer cop a Möttingen, al cràter Ries, a Baviera, Alemanya, i va ser aprovat com a mineral per la IMA l'any 1969. A la seva localitat tipus, la chaoïta apareix en gneissos amb grafit. També s'ha descrit en meteorits com el meteorit de Goalpara, a Assam; el meteorit Dyalpur, a Uttar Pradesh (Índia) i al cràter Popigai, al massís d'Anabarskii, a l'est de Sibèria. Els minerals associats amb la chaoïta són el grafit, el zircó, el rútil, la pseudobrookita, la magnetita, la pirrotina niquelífera i la baddeleyita.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Chaoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Llibre de Mineralogia, (en anglès)

## Bibliografia

* American Mineralogist: 54: 326.
# Garsa crestada gorjanegra

La garsa crestada gorjanegra (Calocitta colliei) és una espècie d'ocell de la família dels còrvids (Corvidae) que habita boscos clars, matolls i arbusts de Mèxic occidental.

## Referències

* ↑ «Garsa crestada gorjanegra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2020 (català)
# Portada/article juliol 20
## Psitacosaure

El psitacosaure (Psittacosaurus, "llangardaix lloro", grec ψιττακος/psittakos, "lloro" i σαυρος/sauros, "llangardaix") és un gènere de dinosaure ceratop psitacosàurid que va viure al Cretaci inferior en el que avui en dia és Àsia, fa entre 130 i 100 milions d'anys. És el gènere de dinosaure amb més espècies conegudes. Se'n reconeixen almenys deu espècies diferents a partir de fòssils trobats a diferents regions de la Xina, Mongòlia i Rússia, amb una possible espècie addicional de Tailàndia.
El psitacosaure no és tan familiar per al públic general com el seu parent llunyà, el triceratop, però és un dels gèneres de dinosaure més ben coneguts. Se n'han trobat més de 400 individus fòssils, incloent-hi molts esquelets complets. La majoria d'estadis d'edat estan representats, des de nounats fins a adults, cosa que ha permès nombrosos estudis detallats de les taxes de creixement i de la biologia reproductiva del psitacosaure.
# Cementiri Municipal de Fortià

El Cementiri Municipal de Fortià és una obra del municipi de Fortià (Alt Empordà) situada al sud-oest de la població.

## Descripció

Recinte de planta rectangular delimitat per una tanca d'obra arrebossada i emblanquinada. L'entrada té una zona enjardinada flanquejada per arbres. A la part superior del portal hi ha una creu i la llegenda en llatí "Lux perpetua lucea teys". El cementiri està format per dos patis, el segon afegit darrere de la capella i la tanca perimetral original, que va ser modificada. Des del portal d'entrada hi ha un camí pavimentat que condueix a la capella. Aquest petit edifici religiós, està coronat per una cornisa acabada en punxa al punt mitjà de la façana, el qual té dues vessants a tota la nau, i coronat per una creu.

## Història

La construcció del Cementiri Municipal va ser la conseqüència lògica de l'aplicació de la legislació estatal en matèria d'higiene i salut pública. Com a tots els municipis, històricament el cementiri es trobava situat al costat de l'església parroquial. En el cas de Fortià, el recinte funerari envoltava gran part del temple de Sant Julià i Santa Basilissa, així com en el seu interior on hi ha un gran nombre de làpides sepulcrals dels
Davant de les disposicions governatives per treure el recinte del mig de la població, el municipi des de mitjans del segle xix va iniciar els tràmits per construir un nou cementiri que no van reeixir, com el projecte per situar-lo al paratge de Sant Cels. Tot i això, no fou fins passada la Guerra Civil que el nou cementiri es faria realitat en uns terrenys cedits per la família hisendada Còdol anys abans. Una part de les restes van ser traslladades, però una part important de les mateixes van quedar al cementiri antic, el qual mai ha estat excavat. Actualment a l'antic cementiri parroquial hi ha una zona dedicada al joc de la petanca i les bitlles i una altra a aparcament.
El recinte, la capella i els nínxols van ser acabats de construir l'any 1948, d'acord amb el projecte redactat per Ricard Giralt i Casadesús i aprovat per la Consell Provincial de Sanitat el mes d'abril de 1946. Fins al 1976 no s'acabaren de traslladar totes les restes del cementiri parroquial. El 1987 es van construir 15 nínxols més i davant de la demanda de la població, el 1990 s'amplià el cementiri amb un segon pati projectat per l'arquitecte Lluís Gratacós.
Es pot destacar el panteó d'Andreu Brugués i Llobera i la seva esposa Pilar Morales, a l'extrem nord-oest; els nínxols de la família Estrada de Fortianell o el de les monges del Convent de Santa Clara (Fortià). La resta de nínxols denoten la senzillesa de qualsevol cementiri i hi ha força làpides realitzades per l'escultor figuerenc Artur Novoa.

## Referències

* ↑ Brugués Massot, Irene «Troballa de vuit làpides funeràries i dues osseres a l'església de Fortià». La Sibil·la. La Revista de Fortià, 2008, p. 4-7.
* ↑ Serna, Erica; Serra, Joan. Fortià. Quaderns de la Revista de Girona. Girona: Diputació de Girona, 2001, p. 36-37.
# Haacht

Haacht és un municipi belga de la província de Brabant Flamenc a la regió de Flandes. Està compost per les seccions de Haacht, Tildonk i Wespelaar.
# Jordi Canals i Prats

Jordi Canals i Prats va néixer a Barcelona el 28 de juliol de 1938, al barri de Sant Andreu de Palomar. Economista de formació, exerceix responsabilitats en diverses empreses. Tanmateix, sempre ha tingut interès per l'univers de la literatura. En jubilar-se l'any 2000 compagina l'escriure amb el llegir i seguir de prop la música i la poesia. Ha escrit cinc novel·les en català. Amb les dues primeres ha estat finalista del Premi Ramon Llull del 2002 amb Un piano a la sorra i del 2003 amb Cucadellum.com. Després seguiren L'herència del bruixot el 2009, El pou el 2010, Camins incerts el 2013, La foscor dels somiadors el 2017 (coautor amb Martín Roca del Teg de Guatemala) i Amor a dojo el 2019.

## Obra

* Un piano a la sorra, novel·la, SetzeVents Editorial, Urús 2008, ISBN 978-8492555000
* Cucadellum.com, novel·la, SetzeVents Editorial, Urús 2008, ISBN 978-8493645496
* L'herència del bruixot, narrativa, SetzeVents Editorial, Urús 2009, ISBN 978-84-92555-14-7
* El pou, novel·la, SetzeVents Editorial, Urús 2010, ISBN 978-84-92555-63-5
* Camins incerts, novel·la, Témenos edicions, 2013, ISBN 978-84-941677-7-5
* La foscor dels somiadors, novel·la, Témenos edicions, 2017, ISBN 978-84-946780-2-8
* Amor a dojo, poesia, Témenos edicions, 2019, ISBN 978-84-949897-3-5

## Referències

* ↑ «Canals, Jordi - SetzeVents». archive.li, 23-06-2010. Arxivat de l'original el 2010-06-23 [Consulta: 17 març 2009].
* ↑ «Jordi Canals – Témenos Edicions» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-02-15. [Consulta: 14 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Blog de l'autor
* http://www.lletrescatalanes.cat/ca/index-d-rs/item/canals-prats-jordi
# Tribus Confederades de Warm Springs

Tribus confederades de Warm Springs és una confederació de tribus d'amerindis dels Estats Units amb reconeixement del govern federal dels Estats Units que habita a la reserva índia de Warm Springs a l'estat d'Oregon. Segons el cens dels Estats Units de 2000 hi havia registrats com a membres de la tribu 3.831 individus.

## Tribus components

La confederació es compon de tres tribus del Pacífic Nord-oest:
* La tribu tenino que parla una llengua shahaptiana i es divideix en quatre subtribus: Deschutes superior i inferior (Tygh i Wyam), el tenino de Dalles i els Dock-Spus (John Day);
* Dues bandes dels wasco (The Dalles, també coneguts com a Ki-gal-Twal-la, i Dog River) que parlaven un dialecte del chinook
* Els paiute del nord, que parlen un dialecte de les llengües Uto-asteca família lingüística relacionada amb el xoixoni, i que tenen un estil de vida molt diferent de les bandes Wasco i Warm Springs.

## Història

Les tribus confederades van adoptar una constitució en 1938, després que la construcció de l'embassament de Bonneville inundés el principal lloc de pesca a Cascades Rapids. Després de la recepció d'un acord de 4 milions de dòlars en compensació per les inundacions de 1957 a Celilo Falls per la construcció de l'embassament de Dalles, les tribus utilitzaren part de la suma per construir el complex Kah-Nee-Ta, obert el 1964
En 2001 membres de les Tribus Confederades persuadiren l'Assemblea Legislativa d'Oregon d'aprovar una llei ordenant que la paraula squaw fos canviada en nombrosos topònims.

## Vegeu també

* Llists de tribus reconegudes federalment d'Oregon
* Kah-Nee-Ta High Desert Resort and Casino
* Casino Columbia Gorge

## Referències

* ↑ «The Oregon Story». Oregon Public Broadcasting, 2001. Arxivat de l'original el 2008-03-18. [Consulta: 8 setembre 2013].
* ↑ Sanders, Eli «Renaming 'Squaw' Sites Proves Touchy in Oregon». The New York Times, 11-12-2004.

## Enllaços externs

* Le tribus confederades de Warm Springs Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine. (web oficial)
# Ciriottiïta

La ciriottiïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor d'Ernesto Ciriotti (b. 1945), mineralogista italià de la Universitat de Torí i membre fundador de l'Associació Micromineralògica Italiana, per la seva llarga contribució a la sistemàtica mineral.

## Característiques

La ciriottiïta és un sulfur de fórmula química Cu(Cu,Ag)₃Pb$_{19}$(Sb,As)$_{22}$(As₂)S$_{56}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural de la Universitat de Florència, a Itàlia, amb el número de catàleg: 3161/i.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al túnel Espérance de les mines de Tavagnasco, a la localitat homònima dins la ciutat metropolitana de Torí (Piemont, Itàlia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ciriottiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 novembre 2020].
# Gabaldón

Gabaldón és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 198 | 182 | 169 | 198 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Coalició Aliança Popular-Partit Demòcrata Popular-Unió Liberal-Unió Valenciana

Alianza Popular-Partido Demócrata Popular-Unión Liberal-Unió Valenciana va ser una coalició electoral formada pels partits Alianza Popular, Partido Demócrata Popular, Unión Liberal i Unió Valenciana, que es va presentar a les eleccions municipals i Eleccions a les Corts Valencianes de 1983. El seu cap de llista va ser Manuel Giner Miralles.
A les eleccions generals espanyoles de 1986 els mateixos partits es presentarien dins de la Coalició Popular, liderada per Manuel Fraga.

## Referències

* ↑ Terrrasa, Rodrigo «El drama del PSOE valenciano» (en castellà). El Mundo, 30-03-2012. «En 1983 a Manuel Giner Miralles, cabeza de lista de la coalición entre Alianza Popular, Partido Demócrata Popular, Unión Liberal y Unió Valenciana»
# Christina Chalon

Christina Chalon (Amsterdam, maig de 1748 - Hazerswoude, 18 de desembre de 1808) va ser una artista gravadora neerlandesa. Eix d'una nissaga d'artistes. Son avi, Louis Chalon era pintor i actor del teatre municipal Stadsschouwburg d'Amsterdam, on son pare era mestre de capella.
Va estudiar pintura amb Sara Troost i Cornelis Ploos van Amstel. Es va dedicar més particularment als aiguaforts, on va adquirir una gran habilitat. Ha deixat una trentena de gravats, en la seva major part influïdes per Adriaen van Ostade. Va morir a Hazerswoude el 1808 va ser enterrada a Leiden. Els seus aiguaforts estan marcats amb «Chr Cha.», o «Chra» «Chal», o simplement amb «CC».
Entre les millors hi ha:
* An Interior, with three Boors.
* A Mother taking three children to School.
* An Old Woman saluting a peasant Boy.

## Referències

* ↑ de Haas, 2014.
* 1 2 Bryan, Michael. «Chalon, Christina». A: Robert Edmund Graves. Dictionary of Painers and Engravers [Diccionari de Pintors i Engravers] (en anglès). volum 1 A-K. Londres: George Bell and sons, 1886, p. 262.

## Enllaços externs

* de Haas, Anna. «Christina Chalon» (en neerlandès). Digitaal Vrouwenlexicon van Nederland, 13-01-2014.
* «[Reproduccions de gravats de] Christina Chalon» (en anglès). Artnet, 2022.
# Haageocereus fascicularis

Haageocereus fascicularis o Quisco de la precordillera d'Arica, és una espècie de cactus de la família de les Cactaceae. És nativa de Tarapacá a Xile

## Descripció

És ramificat a la base, arriba a 1 m d'alçada, amb nombrosos braços de 5-10 dm de llarg x 4-7 cm de diàmetre. Presenta 11-18 colzes obtusos, amb aurèoles amb espines marrons, tornant-se grisos amb l'edat.
A l'estiu, la floració és nocturna. Treu flors blanques molt perfumades de 7-9 cm de llarg, amb pericarpi i tub floral cobert de pèls i de petites escates vermelles.

## Taxonomia

Haageocereus fascicularis va ser descrita per(Meyen) F.Ritter i publicada en Kakteen in Südamerika 3: 1125. 1980.

### Etimologia

Haageocereus: nom genèric en honor del cognom de la família Haage, conreadors alemanys, i Cereus, en referència a la forma de columna de les seves tiges.
fascicularis epítet llatí que significa "fasciculada en paquets".

### Sinonímia

* Cereus fascicularis Meyen
* Cactus fascicularis (Meyen) Meyen 1833
* Echinocactus fascicularis (Meyen) Steudel
* Trichocereus fascicularis (Meyen) Britton i Rose
* Weberbauerocereus fascicularis (Meyen) Backeberg

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Cactus

## Referències

* ↑ «Haageocereus fascicularis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 13 juny 2013].
* ↑ En Epítetos Botánicos
* ↑ Haageocereus fascicularis en PlantList

## Bibliografia

* Ritter, F. 1981. Kakteen in Südamerika. Vol. IV. Peru 1239–1692. Friedrich Ritter Selbstverlag, Spangenberg.
* Zuloaga, F. O., O. N. Morrone, M. J. Belgrano, C. Marticorena & I. Marchesi. (eds.) 2008. Monogr. Syst. Bot. Missouri Bot. Gard. 107: 3 Vols., 3348 p.
* http://cactiguide.com/cactus/?genus=haageocereus&species=fascicularis
* http://www.cactuspro.com/encyclo/haageocereus/fascicularis
# Jordi Carbonell

Jordi Carbonell és el nom dels següents personatges:
* Jordi Carbonell i Tries (Perpinyà, 1920-2013), escriptor nord-català.
* Jordi Carbonell i de Ballester (Barcelona, 1924 - 2016), polític i filòleg català.
* Jordi Carbonell i Sebarroja (Barcelona, 1946), enginyer i polític català
# Txegodàievo

Txegodàievo (en rus: Чегодаево) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 24 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# Charles Gide

Charles Gide (Usès, 1847 - París, 1932) va ser un economista francès, gran divulgador de l'economia i defensor del cooperativisme a nivell global. Va ser professor en diverses universitats de França. El seu treball se centra en història de l'economia i del pensament econòmic, i va ser un dels fundadors de la Revue d'économie politique. És oncle de l'escriptor André Gide.

## Obres

* Du droit d'association en matière religieuse (1872)
* Principes d'économie politique (1884)
* La coopération (1900)
* Histoire des doctrines économiques (1904, amb Charles Rist)

## Referències

* ↑ «Charles Gide». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Geology Today

Geology Today és una publicació de la Societat Geològica de Londres i l'Associació de Geòlegs. Surt cada dos mesos i cada número conté vuit articles o més, per un total de 240 pàgines a l'any.
Un dels seus objectius és oferir una combinació de notícies i articles sobre temes d'actualitat en l'àmbit de les ciències de la Terra, escrits en un llenguatge assequible per experts de renom en la disciplina.

## Referències

* ↑ Davidson, M. W. «Geology Today» (en anglès). Universitat Estatal de Florida, 13 novembre 2015. [Consulta: 1 novembre 2021].
* ↑ «Geology Today» (en anglès). Universitat de Wolverhampton. [Consulta: 1 novembre 2021].
# Collet Redó

El Collet Redó és una muntanya de 461 metres que es troba al municipi de la Figuera, a la comarca catalana del Priorat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Premi Gillette al millor jugador jove

El Premi Gillette al millor jugador jove és el reconeixement que es lliura al millor jugador menor de 21 anys de cada edició de la Copa del Món de futbol. És atorgat per l'organització d'aquest esdeveniment des de la Copa del Món 2006.
| Copa del Món | Millor Jugador Jove | Equip |
| Alemanya 2006 | Lukas Podolski | Alemanya |
| Sud-àfrica 2010 | Thomas Müller | Alemanya |
| Brasil 2014 | Paul Pogba | França |
| Rússia 2018 | Kylian Mbappé | França |
| Qatar 2022 | Enzo Fernández | Argentina |

## Enllaços externs

* FIFAworldcup.com Arxivat 2007-03-29 a Wayback Machine.
* FIFA.com
# Haageocereus

Haageocereus és un gènere de cactus columnar gairebé exclusivament endèmic del Perú, les espècies del qual es distribueixen des del nord de Piura (Perú) fins al nord de Xile. Al Perú, les espècies d'aquest gènere creixen entre els 50 i 2800 msnm comprenent el desert costaner del Pacífic, el bosc sec de Piura i els Andes del sud, a Arequipa.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Curt Backeberg i publicat a Cactus Journal (Croydon) 1: 52. 1933.

### Etimologia

Haageocereus: nom genèric de Haageo en honor del cognom de la família Haage, cultivadors alemanys, i Cereus = ciri, en referència a la forma de ciri o columna de les seves tiges.

## Taxonomia

* Haageocereus acranthus
** Haageocereus acranthus subsp. acranthus
** Haageocereus acranthus subsp. olowinskianus
* Haageocereus albispinus
* Haageocereus australis
* Haageocereus chalaensis
* Haageocereus decumbens
* Haageocereus fascicularis
* Haageocereus icensis
* Haageocereus icosagonoides
* Haageocereus lanugispinus
* Haageocereus pacalaensis
* Haageocereus platinospinus
* Haageocereus pluriflorus
* Haageocereus pseudomelanostele
** Haageocereus pseudomelanostele subsp. pseudomelanostele
** Haageocereus pseudomelanostele subsp. aureispinus
** Haageocereus pseudomelanostele subsp. carminiflorus
** Haageocereus pseudomelanostele subsp. chryseus
** Haageocereus pseudomelanostele subsp. turbidus
* Haageocereus pseudoversicolor
* Haageocereus subtilispinus
* Haageocereus tenuis
* Haageocereus versicolor
* Haageocereus vulpes
* Haageocereus zangalensis

## Sinonímia

* Floresia Krainz & F.Ritter exBackeb. (nom. inval.)
* Haageocactus Backeb. (nom. inval.)
* Lasiocereus F.Ritter
* Neobinghamia Backeb.
* Peruvocereus Akers

## Vegeu també

* Característiques de les cactàcies

## Referències

* ↑ (Bradleya, Vol 25/2007 p. 45-124; Ecol. apl. [online]. gen./des. 2004, vol.3, no.1-2 [citat el 22 d'agost de 2009], p.17-22.
* ↑ «Haageocereus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 13 juny 2013].

## Bibliografia

* Natalia Calderon, Daniela Zappi, Nigel Taylor & Aldo Ceroni. Taxonomy and conservation of Haageocereus Backeb. (Cactaceae) in Peru. Bradleya Vol 25/2007 p. 45-124.
* CALDERON MOYA-MENDEZ, Natalia, CERONI STUVA, Aldo i OSTOLAZA NANO, Carlos. Distribució i estat de conservació del gènere Haageocereus (Família Cactaceae) en el departament de Lima. Perú. Ecol. apl. [online]. gen./des. 2004, vol.3, no.1-2 [citat 22 agost de 2009], p.17-22.

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=haageocereus
<http://www.scielo.org.pe/scielo.php?script=sci_arttext&pid=S1726-22162004000100003&lng=es&nrm=iso>. ISSN 1726-2216.).