OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Bastia-5

El cantó de Bastia-5 és una antiga divisió administrativa francesa situat al departament de l'Alta Còrsega i a la Col·lectivitat Territorial de Còrsega. Comprèn el districte de Lupino de Bastia. Va desaparèixer el 2015.

## Història

* De 1833 a 1848, els dos cantons de Bastia (Terra Nova i Terra Vecchia) tenien el mateix conseller general. El nombre de consellers generals estava limitat a 30 per departament.
* El cantó de Bastia-5 va ser creat pel decret del 18 d'agost de 1973 arran del desmantellament dels antics cantons de Bastia-I i Bastia-II; pren el nom oficial de "cantó de Bastia-V (Lupino)"».
* Va ser modificat per decret del 20 de gener de 1982 amb motiu de la creació del cantó de Bastia-6.
* El cantó va quedar suprimit pel decret del 26 de febrer de 2014 que va entrar en vigor durant les eleccions departamentals de març de 2015.

## Administració

Llista de consellers generals :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2015 | Éric Calloni | PRG | |

## Composició

Llista de municipis :
| Nom | Població | Codi Postal | Codi Insee |
| Bastia | 37 884 (1) | 20200 | 2B033 |
(1) fracció de municipi

## Referències

* ↑ https://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k5492729z/f181.image.r=cantons%201833
* ↑ Décret nº 73-825 du 18 août 1973 portant création de cantons dans le département de la Corse.
* ↑ Décret nº 82-53 du 20 janvier 1982 portant création et modification de cantons dans le département de la Corse-du-Sud.
* ↑ Décret nº 2014-255 du 26 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département de la Haute-Corse

## Enllaços externs

* pla del cantó de Bastia-5 a Mapquest
# Valenciennellus carlsbergi

Valenciennellus carlsbergi és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 2,1 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batipelàgic que viu entre 0-200 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea i el mar de la Xina Meridional.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Goode G. B. & Bean T. H., 1896. Oceanic Ichthyology, a treatise on the deep-sea and pelagic fishes of the world, based chiefly upon the collections made by the steamers Blake, Albatross, and Fish Hawk in the northwestern Atlantic, with an atlas containing 417 figures. Spec. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 2. Text: i-xxxv + 1-26 + 1-553.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bruun, A. F., 1931. On some new fishes of the family Gonostomatidae. Preliminary note. Vidensk. Medd. Dansk Naturh. Foren. Kjøbenhavn v. 92: 285-291, Pl. 8.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Yang, J., Z. Huang, S. Chen i Q. Li, 1996. The Deep-Water Pelagic Fishes in the Area form Nansha Islands To the Northeast part of South China Sea Science Publication Company, Beijing. 190 pp.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea. A revised and annotated checklist. Vol. 1. Myxinidae to Synbranchidae. Research Bulletin Núm. 41. Department of Fisheries and Marine Resources, Port Moresby, Papua Nova Guinea. 194 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mancomunitat Intermunicipal d'Alcàntera

La Mancomunitat Intermunicipal d'Alcàntera és una mancomunitat de municipis de la Ribera Alta. Aglomera 4 municipis i 4.221 habitants, en una extensió de 30,60 km². Actualment (2007) la mancomunitat és presidida per Jorge Penalba Sancho, del Partit Popular i regidor de Sellent.
Les seues competències són:
* Aigües potables
* Recollida d'animals abandonats
* Serveis socials
Els pobles que formen la mancomunitat són:
* Alcàntera de Xúquer
* Càrcer
* Cotes
* Sellent
# Romà Cunillera i Porcar

Romà Cunillera i Porcar (Barcelona, 18 de gener de 1955) fou un futbolista català de les dècades de 1970 i 1980.
Durant la seva carrera va jugar tant de defensa central com de davanter centre. Es formà al futbol base del RCD Espanyol, arribant a jugar a l'equip Amateur, i essent cedit al Terrassa FC, amb qui ascendí a segona divisió, i al CF Gavà. L'any 1977 fitxà pel Nàstic de Tarragona, on jugà durant més d'una dècada, fins al 1988, club amb el qual arribà a jugar a segona divisió. Acabà la seva carrera al CD Tortosa.

## Referències

* 1 2 3 «Cunillera, un goleador en el Nastic». Mundo Deportivo, 25-07-1977. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Cunillera, procedente del Español, nuevo fichaje del Tarrasa». Mundo Deportivo, 06-04-1975. [Consulta: 9 abril 2017].
* 1 2 3 «Fitxa a CF Gava». CF Gavà. Arxivat de l'original el 2017-04-22. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Romà Cunillera i Porcar a BDFutbol
# Columna cromatogràfica

S'anomena columna cromatogràfica a un tub cilíndric, més llarg que ample, i a la fase estacionària continguda en el seu interior, emprada en cromatografia per a realitzar separacions de mescles, a través de la qual circula la fase mòbil o eluent.
En un principi les columnes de cromatografia eren cilindres de vidre, més llargs que amples, plens d'una substància absorbent. Posteriorment les necessitats de major poder de separació feren que s'hagués d'augmentar la longitud de les columnes i reduir-ne el diàmetre, per la qual cosa es fabricaren en forma de tubs flexibles que es poden enrotllar i que s'empren en cromatografia de gasos, etc.
N'hi ha de diferents tipus:
* Columna capil·lar: Una columna capil·lar és una columna cromatogràfica de diàmetre molt petit que conté la fase estacionària en les seves parets internes.
* Columna de separació: Una columna de separació és una columna cromatogràfica de bescanvi iònic que s'empra per separar els ions dels components de la mostra, i que s'utilitza en cromatografia iònica.
* Columna reblerta: Una columna reblerta és una columna cromatogràfica de vidre, de coure o d'acer inoxidable, reblerta amb un suport en què hi ha dipositada la fase estacionària en una cromatografia gas-líquid, o reblerta amb un suport absorbent en una cromatografia gas-sòlid.
* Columna supressora: Una columna supressora és un tipus de columna cromatogràfica de bescanvi iònic emprada per eliminar selectivament els ions de la fase mòbil de l'eluat que prové de la columna de separació.

## Referències

* ↑ Costa, J. M. Diccionario de química física. Ediciones Díaz de Santos, 2005. ISBN 9788479786915.
* ↑ Estelrich, J. Tècniques instrumentals. Edicions Universitat Barcelona, 2003. ISBN 9788483384046.
Equipament de laboratori de química :
# Cantó de Baud

El cantó de Baud (bretó Kanton Baod) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 6 comunes :
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Baud | Baod | 4.813 | 48,09 | 56150 | 56010 |
| Bieuzy-les-Eaux | Bieuzhi-an-Dour | 708 | 18,98 | 56310 | 56016 |
| Guénin | Gwennin | 1.227 | 28,71 | 56150 | 56074 |
| Melrand | Mêlrant | 1.525 | 40,39 | 56310 | 56128 |
| Pluméliau | Pluniav | 3.091 | 67,72 | 56930 | 56173 |
| Saint-Barthélemy | Bartelame | 1.050 | 21,90 | 56150 | 56207 |
| Cantó | Baod | 12414 | 225,79 | - | 5603 |

## Evolució demogràfica

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 14.790 | 14.413 | 14.058 | 13.261 | 12.538 | 12.414 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1994- | Noël Le Loir | Divers droite | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Yutaka Akita

Yutaka Akita (Nagoya, Prefectura d'Aichi, Japó, 6 d'agost de 1970) és un exfutbolista i entrenador japonès que va disputar 44 partits amb la selecció japonesa.

## Referències

* ↑ Japan National Football Team Database
* ↑ Yutaka Akita a National-Football-Teams.com (anglès)
# Vescomtat de Tatzó

El vescomtat de Tatzó fou una jurisdicció feudal del comtat del Rosselló, originada en el vescomtat del Rosselló i que comprenia les terres de la vila i terme d'Argelers. El vescomte Guillem vers el 1051 es titulava vescomte de Tatzó, del nom del seu castell principal (a l'actual Tatzó d'Avall) que fou ampliat el segle xii. Un vescomte Ramon, possible fill de Guillem, apareix abans del 1100. Hug, el seu fill, o més probablement el germà, va morir vers el 1105 i va deixar com a hereva única la seva filla Jordana, casada amb Bernat de Llupià, senyor de Llupià que va portar el títol vescomtal. Van tenir un fill, Hug II, que encara vivia el 1163. Els seus descendents van abandonar el títol vescomtal per emprar només el de senyors de Tatzó.

## Llista de vescomtes

* Guillem, vers 1051-?
* Ramon I ?-vers 1100
* Hug I, ?- vers 1106
* Jordana vers 1106-?
* Bernat de Llupià vers 1125-1145
* Hug II vers 1145-després de 1163
* Ramon II, senyor de Tatzó vers 1164.

## Bibliografia

* Alart. Cartulaire Roussillonnais. 1880a ed., p. 117.

## Referències

* ↑ Alart, op. cit.
# Defensa Nimzoíndia

La defensa Nimzoíndia (Nimzo-Índia, NimzoÍndia), és una obertura d'escacs caracteritzada pels moviments:
    1.d4 Cf6
    2.c4 e6
    3.Cc3 Ab4
D'altres ordres de jugades, com ara 1.c4 e6 2.Cc3 Cf6 3.d4 Ab4, també són possibles. A l'Encyclopaedia of Chess Openings la Nimzoíndia es classifica amb els codis E20-E59.
Aquesta obertura hipermoderna fou desenvolupada pel GM Aron Nimzowitsch, qui la va introduir a nivell de mestres a començaments del segle xx. A diferència de la majoria d'obertures índies la Nimzoíndia no implica un fianchetto immediat, tot i que les negres sovint continuen amb ...b6 i ...Ab7. Tot clavant el cavall blanc, les negres eviten l'amenaça 4.e4 i amenacen al seu torn de crear peons doblats al camp blanc. Les blanques poden intentar crear un centre de peons i desenvolupar les peces per preparar un assalt a la posició negra.
El retard per part de les negres en compromètrer-se amb una determinada estructura de peons fa de la Nimzoíndia una defensa molt flexible contra 1.d4. També pot transposar a línies del gambit de dama o de la defensa índia de dama. La Nimzoíndia és una defensa contra 1.d4 molt respectada actualment, i es juga a tots els nivells. L'han practicada tots els Campions del món des de Capablanca. Les blanques sovint juguen 3.g3 o 3.Cf3 per evitar la Nimzoíndia, permetent llavors 3.Cf3 Ab4+ (la defensa Bogoíndia) amb 4.Ad2 o 4.Cbd2, en comptes de 4.Cc3.

## Bibliografia

* Kosten, Tony. Mastering the Nimzo-Indian. B. T. Batsford Ltd, 1998. ISBN 0-7134-8383-0.
* Yakovich, Yuri. Play The 4 f3 Nimzo-Indian. Gambit Publications, 2004. ISBN 9781904600169.
* Dearing, Edward. Play the Nimzo-Indian. Everyman Chess, 2005. ISBN 1-85744-403-5.
* Ward, Chris. Offbeat Nimzo-Indian. Everyman Chess, 2005. ISBN 1-85744-369-1.
* Komarov, Dmitry; Djuric, Stefan; Pantaleoni, Claudio. Chess Opening Essentials, Vol. 3: Indian Defences. New In Chess, 2009. ISBN 978-90-5691-270-3.
* Raphael, Michael W.. ReViewing Chess: Nimzo-Indian, Volumes 99.1-109.1. Amazon Kindle, 2010.
# Mancomunitat Intermunicipal de l'Alt Millars

La Mancomunitat Intermunicipal de l'Alt Millars és una mancomunitat de municipis de la comarca del mateix nom. Aglomera 5 municipis i 1.268 habitants, en una extensió de 188,40 km².
Les seues competències són:
* Agència de Desenvolupament Local
* Camins rurals
* Cartells indicatius
* Exposicions
* Formació
* Magatzem d'usos múltiples
* Neteja viària i recollida de fem
* Projectes particulars
* Serveis socials
Els pobles que formen la mancomunitat són:
* Cortes d'Arenós
* Aranyuel
* Lludient
* Montanejos
* Sucaina
# Romà Fabra i Puig

Romà Fabra i Puig (Barcelona, 1875 - Sant Sebastià, 26 d'agost de 1948), primer marquès del Masnou, fou un industrial i mecenes català.

## Biografia

Era fill de Camil Fabra i Fontanills, primer marquès d'Alella, i de Dolors Puig i Cerdà, filla de l'industrial i polític Ferran Puig i Gibert. Juntament amb el seu germà, Ferran Fabra i Puig, va pertànyer a una nissaga de polítics i industrials catalans lligats a les filatures Fabra i Coats. A més, van ser mecenes de l'Observatori Fabra, que es troba al Tibidabo.
En agraïment pels generosos donatius atorgats a la vila del Masnou, l'any 1921 el consistori masnoví va nomenar Romà Fabra fill adoptiu de la vila. L'any següent, el rei Alfons XIII li va concedir el títol de marquès del Masnou arran del patrocini d'un pavelló hospitalari a la Casa Benèfica per als soldats ferits que tornaven de la guerra d'Àfrica. També va col·laborar en la societat cooperativa de cases barates La Masnouense (carrers d'Itàlia, Navarra, Flos i Calcat i Francesc Macià). El 1926, el Masnou li va posar el seu nom a un passeig (passeig de Romà Fabra). L'any 1944 se li va concedir la Gran Creu del Mèrit Civil.
Es va casar amb Marcel·lina de Monteys i Xuriguer, amb qui tingué diversos fills: Camil Fabra i de Monteys, segon marquès del Masnou, Alfons Fabra i de Monteys, casat amb Montserrat Muntadas i Claramunt, i Paz Fabra i de Monteys, casada amb Enrique Piñeyro Queralt, marquès de la Mesa de Asta. Els germans Camil i Alfons Fabra i de Monteys, han estat president i vicepresident, respectivament, de Filatures de Fabra i Coats.
Va morir el 26 d'agost de 1948 mentre es trobava de vacances a Sant Sebastià i va ser enterrat al cementiri del Sud-Oest de Barcelona.

## Vegeu també

* Casa del Marquès del Masnou
* Marquesat del Masnou

## Referències

* ↑ "La Vanguardia", dimarts, 5 octubre 1926, pàgina 11
* ↑ «Presentació de la Casa del Marquès, centre d'empreses». Arxivat de l'original el 2016-01-25. [Consulta: 29 setembre 2015].
* 1 2 Necrològica de Romà Fabra i Puig a "La Vanguardia" Dissabte 28 d'agost de 1948, pàgines 6 i 7
* ↑ «Romà Fabra i Puig». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Colotes de Làmpsac

Colotes (en grec antic: Κολώτης Λαμψακηνός, Kolṓtēs Lampsakēnós) va ser un filòsof de l'antiga Grècia natural de Làmpsac que va viure al segle iii aC. Era de l'escola epicúria, i va ser un dels deixebles més famosos d'Epicur.
Plutarc diu que era molt intel·ligent, però també dogmàtic i molt intolerant. Feia atacs violents contra Sòcrates i altres filòsofs, i Epicur l'anomenava afectuosament Koλωτάρας i Koλωτάριoς. Plutarc també explica que Colotes, després d'escoltar un discurs d'Epicur sobre la naturalesa de les coses, va caure de genolls davant seu i li va dir que l'instruís. Colotes deia també que no es podia ensenyar filosofia a través de les faules, cosa a què s'oposà Ciceró (Rep., VI 7).
Va escriure un llibre per demostrar que no es podia viure d'acord amb les doctrines d'altres filòsofs (ὅτι κατὰ τὰ τῶν ἄλλων φιλοσόφων δόγματα οὐδὲ ζῆν ἐστιν) dedicat a un dels reis Ptolemeus, probablement Ptolemeu IV Filopàtor. Per refutar-lo Plutarc va escriure dues obres, un diàleg per demostrar que era «impossible viure agradablement segons Epicur» i un llibre Contra Colotes. La seva obra no forma part de la tradició manuscrita, i solament es conserva de manera fragmentària. No obstant això, es van trobar uns fragments a la Vil·la dels Papirs d'Herculà que pertanyen a una obra de Colotes contra el llibre Lisis de Plató.

## Referències

* 1 2 Smith, 1867.

## Bibliografia

* Smith, William (ed.). «Colotes». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown, & Comp., 1867, p. 813-814.
# Yutaka Ikeuchi

Yutaka Ikeuchi (Prefectura d'Aichi, 25 d'agost de 1961) és un futbolista japonès que disputà vuit partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Vilaterçana

Vilaterçana és una masia del municipi de Calders (Moianès) protegida com a bé cultural d'interès local. La masia és en un pla, a 678,1 metres d'altitud i pertany a la parròquia de Sant Vicenç de Calders. És a prop de l'extrem de llevant del terme, a prop del límit amb els termes municipals de Moià i de Monistrol de Calders. Queda 150 metres a ponent de la masia de la Grossa. El seu accés pel nord és per una pista rural en bon estat que arrenca cap al sud del punt quilomètric 21,7 de la carretera N-141c, just al sud-oest de l'Hostal de la Grossa. Aquesta pista rural mena a la Grossa en uns 975 metres. Des del sud s'hi pot accedir en uns 5,5 quilòmetres des de Monistrol de Calders per una pista rural en estat irregular que des de la Païssa remunta el Serrat de la Tirolena i mena a la masia de Vilaterçana. Des del sud-oest, la pista parteix del punt quilomètric 38 de la carretera B-124, des d'on, asfaltada, mena a la masia de Sant Amanç en 1 quilòmetre i mig; uns 100 metres abans d'arriba a Sant Amanç, surt una pista cap al nord-est que mena a Vilaterçana i la Grossa en 2,2 quilòmetres.

## Arquitectura

El casal és d'una forma més o menys rectangular. L'edificació actual data de 1930-1960, però conservant les parets mestres d'una anterior masia. Els baixos estan adequats per l'habitatge (masoveria). L'entrada a les estances dels propietaris és per mitjà d'una gran escala exterior, de pedra. El segon pis és buit, però capacitat per l'habitatge. La construcció de la casa manté uns aires senyorials, que ja els tenia la primitiva casa (torrella defensiva a la façana SE i SW; escut amb el cap de tres àligues sobre la porta d'entrada...), i la mateixa construcció. Obertures força regulars. Construcció en pedra ben escairada; A dos aiguavessos amb el carener paral·lel a la façana.

## Història

El casal es va cremar a finals del segle xix, i va ser abandonat. El 1930 es començà a reconstruir les parets mestres conservant l'estructura exterior de l'anterior casa, excepte per la façana de ponent que es va aixecar de nou. Una altra modificació que va sofrir va ser l'aixecament d'un segon pis. El 1960 es fa l'estructura interna, i s'adossa al sector nord un cos rectangular d'una planta: graners als baixos i terrat al primer pis. A les arestes de les façanes SE i SW hi ha una garita de vigilància, circular, que ja hi era a l'antiga casa, ara convertida en balcó. Pel peu de la casa hi passava el camí ral cap a Monsitrol.

## Referències

* ↑ Fitxa de Vilaterçana Catàleg de masies i cases rurals de Calders
* 1 2 «Vilaterçana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].
# Damasci

Damasci (grec antic: Δαμάσκιος; llatí: Damascius) conegut com el Sirià (Σύρος) va ser un filòsof de Siría nadiu de Damasc i un famós mestre de filosofia neoplatònica a Atenes. No se sap el seu nom en siríac.
Va néixer cap al final del segle v. Va estudiar a Alexandria sota el retòric Teó, i matemàtiques i filosofia sota Ammoni, i sota Isidor de Gaza.
Va anar a Atenes, on els neoplatònics estaven dirigits per Marí i Zenòdot d'Atenes, successors del famós Procle, i va esdevenir deixeble dels dos i després el seu successor. Va rebre el renom de ὁ διάδοχος i fou el darrer que va tenir càtedra de filosofia a Atenes, perquè el 529 Justinià I va clausurar l'escola i els filòsofs, inclòs Damasci, van haver d'emigrar a Pèrsia sota el rei Cosroes I. Va tornar a Atenes el 533, perquè Cosroes havia signat un tractat de pau amb els romans d'Orient que permetia que la filosofia pagana no fos perseguida, però la seva sort final és desconeguda, només se sap que no va trobar cap escola on pogués ensenyar. Però les idees de Procle i la filosofia neoplatònica va seguir vigent fins a finals de l'edat mitjana.
Es conserva una de les seves obres: Dubtes i solucions dels primers principis (Ἀπορίαι καὶ Λύσεις περὶ τῶν πρώτων ἀρχῶν). La resta d'obres són:
* Ἀποπίαι καὶ λύσεις εἰς τὸν Πλάτωνος Παρμενίδην.
* La continuació d'un comentari de Procle.
* Un comentari sobre Aristòtil.
* Altres obres només són conegudes per referències: περὶ κινήσεως; περὶ τόπου; περὶ χρόνου; Ἰσιδώρου Βίος, biografia d'Isidor, el seu preceptor, potser part de φιλόσοφος ἱοτορία
* Λόγοι Παράδοξοι, suposadament el seu principal treball, en 4 llibres, obra de la qual Foci n'elogia l'estil molt clar i entenedor, encara que com a cristià ataca alguns aspectes de la seva filosofia.
* Un comentari sobre Hipòcrates.
* L'Antologia grega inclou un dels seus epigrames.
Entre els seus deixebles, cal esmentar Simplici, el comentarista d'Aristòtil, Olimpiodor i Eulami.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/947?rgn=full+text;view=image;q1=DamasciusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 932. ]
# Varennes-sur-Allier

Varennes-sur-Allier és un municipi francès situat al departament de l'Alier i la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. El 2021 tenia 3.609 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 28 gener 2024].
# Mancomunitat Intermunicipal Foia de Castalla

La Mancomunitat Intermunicipal Foia de Castalla és una mancomunitat de municipis de la comarca de l'Alcoià (País Valencià). Aglomera 2 municipis i 14.371 habitants, en una extensió de 162,70 km². Actualment (2007) la mancomunitat és presidida per Juan Rico Rico, del Partit Popular i regidor de l'ajuntament de Castalla.
Les seues competències són:
* Depuració d'aigües residuals
* Serveis socials
Els pobles que formen la mancomunitat són:
* Castalla
* Onil
# Sandsvatn

El Sandsvatn és un llac situat a l'illa de Sandoy, a les illes Fèroe. És el llac més gran que hi ha a l'illa i el tercer més gran de l'arxipèlag feroès.
Té una superfície de 0,8 km² i una profunditat màxima de 5 metres. Està situat en una vall entre Skopun i Sandur, just al nord d'aquest últim. Té una forma allargada en direcció nord-sud, una amplada màxima de 700 metres i una llargada de 2 km. El Sandsvatn aboca les seves aigues a l'Atlàntic a la platja de Sandur, a través d'un curs d'aigua anomenat Niðri í Á.
Al llarg de la seva riba occidental hi circula la carretera que connecta Sandur amb Skopun, des d'on hi ha un ferri que porta fins al port de ferris Gamlarætt, a l'illa de Streymoy. A l'extrem nord del llac hi ha el centre escolar de l'illa i un bosc (de plantació) que va resultar molt danyat per un huracà el 1988.
El llac solia ser ric en truites, i salmons de llac. Al Sandsvatn se l'ha anomenat llac "interessant" per a l'observació d'aus.

## Referències

* ↑ «Størstu vøtn» (en feroès). Umhvørvisstovan. Arxivat de l'original el 2014-12-26. [Consulta: 6 juliol 2022].
* ↑ «Sandsvatn» (en anglès). mapcarta.com. [Consulta: 7 juliol 2022].
* ↑ Andersson, 2000, p. 118.
* ↑ «Observer les oiseaux sur les îles Féroé, un archipel isolé dans l’Atlantique Nord» (en francès). ornithomedia.com, 18-01-2021. [Consulta: 7 juliol 2022].

## Bibliografia

* Andersson, Bernt-Olov. Färöarna: Nordatlantens paradisöar (en suec). Norberg: Reptil, 2000. ISBN 91-630-9758-3.
# Colotes de Paros

Colotes de Paros （en llatí Colotes, en grec antic Κολώτης) fou un escultor nascut a l'illa de Paros, que va ajudar a Fídies en l'execució de l'estàtua de Zeus a Olímpia.
Va deixar altres obres, principalment en or i vori, a Elis on sembla que va viure desterrat, segons Pausànies. Podria haver viscut cap a l'Olimpíada 84, és a dir als voltants de l'any 444 aC, i tant Estrabó com Plini el Vell el lloen per les seves estàtues de filòsofs.

## Referències

* ↑ 1.Colotes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 814
# Caranx sansun

Caranx sansun és un peix teleosti de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 91,4 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes dels oceans Índic i Pacífic.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.