OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Martha Farley

Martha Farley (també coneguda com a Mary Farlee o Mary Harvey), fou una de les poques dones jutjades per pirateria a Amèrica. Juntament amb la seva família i John Vidal es mogué durant uns pocs anys prop d'Ocracoke Inlet, a Carolina del Nord
La familia Farley havia estat condemnada i transportada per separat a la província de Carolina del Nord el 1725, però el maig de 1727, van participar en els atacs tant a un naufragi com a uns quants vaixells petits, entre ells la goleta Anne i Francis, a prop d'Ocracoke Inlet, en una piragua. Els assaltants que acompanyaren Martha foren el seu marit Thomas Farley, els seus dos fills, i dos pirates més, Edward Coleman i Thomas Allen, tots ells sota les ordres de John Vidal, un pirata d'origen irlandès.
Poc després la banda fou capturada, mentre que Thomas Farley va escapar i es desconeix el seu destí final. El 15 d'agost de 1727 se'ls jutjà i es condemnà a la forca a Vidal, Coleman i Allen (si bé Vidal seria indultat més endavant). Martha Farley va al·legar que no tenia ni idea que el seu marit Thomas volia implicar-se en la pirateria i va afirmar que creia que tornaven amb les amistats que havien deixat a la provícia de Carolina del Sud. El tribunal la va creure i, no volent deixar orfes els seus fills, la va absoldre.

## Referències

* 1 2 Duncombe, Laura. Pirate Women: The Princesses, Prostitutes, and Privateers Who Ruled the Seven Seas (en anglès). Chicago: Chicago Review Press, 2017. ISBN 9781613736043 [Consulta: 14 juny 2017].
* ↑ Brooks, Baylus C.. Quest for Blackbeard: The True Story of Edward Thache and His World (en anglès). Lake City FL: Lulu.com, 2016, p. 318–319. ISBN 9781365258855 [Consulta: 14 juny 2017].
* ↑ «Letter from Robert Carter to the Board of Trade, [post 17 agost 1727]». [Consulta: 14 juny 2017].
* ↑ Newell, Sam «A Man of Desperate Fortune The Career and Trial of John Vidal - North Carolina Periodicals Index». digital.lib.ecu.edu, 12, 1, 2004, pàg. 6–17 [Consulta: 14 juny 2017].

## Vegeu també

* Dones pirates
# National Council for the Conservation of Plants and Gardens

El Consell Nacional per a la Conservació de Plantes i de Jardins en anglès: National Council for the Conservation of Plants and Gardens (NCCPG) va ser fundat com una associació caritativa del Regne Unit el 1978 amb l'objectiu de coordinar els talents botànics de horticultores i conservacionistes amb la cura dels jardiners afiliats, tant aficionats com professionals. La declaració de missió de l'organització ens diu, que "l'NCCPG intenta conservar, documentar, promoure i fer disponible la rica biodiversitat de les plantes de jardí de Gran Bretanya i Irlanda en benefici de cadascun amb a través de l'horticultura, l'educació i la ciència." Específicament, les metes de l'organització són:
* Promoure la propagació tant de les espècies com les cultivars de plantes de jardí de les illes britàniques, així com la conservació ecològica d'aquelles espècies de plantes que estiguin en perill
* Promoure i canalitzar la recerca en les plantes cultivades, els seus mediambients, els seus orígens, la seva importància històrica i cultural.
* Promoure l'educació del públic en la conservació de les plantes de jardí.
Gràcies a les quotes dels seus membres i els donatius dels seus patrocinadors l'NCCPG cerca redescobrir i reintroducir plantes de jardí que es trobin en perill animant a la seva propagació i distribució perquè puguin ser conreades tan extensament com sigui possible. Els treballs de l'NCCPG estan coordinats amb altres organismes de la conservació així com amb els jardins botànics, el National Trust, National Trust for Scotland, English Heritage, the Royal Horticultural Society i moltes altres societats hortícoles.
El director de l'NCCPG és HRH el Príncep de Gal·les.
El 2010, el jardiner de televisió Alan Titchmarsh es va convertir en president de l'organització benèfica.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de l'NCCPG
# Insaponificable

Insaponificables o no saponificables és la fracció residual que és insoluble en l'aigua (però soluble en solvents orgànics) després de la saponificació.
El contingut en insaponificable en les matèries grasses és generalment de l'ordre de 0,5 a 2%. Es tracta d'una mescla complexa que inclou esterols, hidrocarburs (esqualè, ...), triterpens, alcohols grassos (ceres), pigments liposolubles, vitamines, etc. Aquest percentatge pot arribar a 15% en la mantega de karité i als 50% en la cera d'abella.
La fracció insaponificable dels olis vegetals troba aplicacions en cosmètica per les seves propietats biològiques.
Els constituents insaponificables són una important consideració quan es seleccionen mescles d'olis per a fabricar sabó. Els insponificables poden ser beneficiosos en la fórmula del sabó, perquè poden tenir propietats com la humectació, acondicionament, vitamines, textura, etc. D'altra banda, si la proporció d'insaponificable és massa alta, o l'insaponificable específic present no proporciona prou beneficis, en pot resultar un sabó defectuós o de qualitat inferior.

## Percentatge d'insaponificables

Alguns exemples de contingut d'insaponificables:
* Baix percentatge (<1%) : en olis refinats com l'oli d'oliva
* Alt percentatge (6-17%): en mantega de karité sense refinar
* Molt alt percentatge (50+%): cera d'abella
* Insaponificable del ~100% oli mineral, cera de parafina
# María de las Mercedes Adam de Aróstegui

María Emma de les Mercedes Adam de Aróstegui (Camagüey, Cuba, 24 de setembre de 1873 - Madrid, Espanya, 20 d'octubre de 1957) fou una pianista i compositora cubana que va viure i treballar a Espanya.

## Biografia

Va néixer a Camagüey i es va traslladar a Espanya amb la seva família quan tenia nou anys, començant els seus estudis amb Joaquín Zuazagoitia a Santiago de Compostel·la. Va estudiar piano i composició al Reial Conservatori Superior de Música de Madrid, rebent el primer premi de piano el 1888, i posteriorment va continuar els seus estudis de piano a París amb Louis Diémer, i de composició amb Jules Massenet i Vincent d'Indy. Després de completar la seva educació musical, va treballar com a compositora i concertista de piano, realitzant concerts amb Pau Casals.
El 1933 va publicar l'assaig: L'ètica i l'estètica en l'obra musical.
Durant tots els seus viatges entre Espanya i Cuba, va conservar els seus vincles professionals i afectius amb músics cubans i es va integrar en l'ambient artístic-musical de l'illa, no només amb les seves visites periòdiques, sinó, a través de la seva obra, ja que el 16 de juliol de 1933 l'Orquestra Simfònica de l'Havana, sota la direcció de Gonzalo Roig, va interpretar la seva serenata espanyola. Aquest mateix any, l'Orquestra Filharmònica de l'Havana, dirigida per Amadeo Roldán, va portar a escena tres més de les seves obres:
* La peregrinació de Childe Harold. (1898-1899)
* Poema simfònic. (1914)
* En el camp de Waterloo.
Durant la dècada de 1930, la seva època més prolífica, va estrenar la seva òpera La vida es sueño, basada en l'obra homònima de Calderón de la Barca, convertint-se així en la primera dona cubana a compondre una òpera, estrenada per l'Orquestra Simfònica de l'Havana. Les obres orquestrals van tenir gran rellevància en la seva producció, de les quals destaquen La infància, Danses cubanes, Serenata andalusa, i la Ballade guerrière écossaise, amb text de Sir Walter Scott. També va compondre cançons i la peça per a veu i violoncel À une femme.
Va morir a Madrid el 20 d'octubre de 1957.

## Obra
### Òpera

* La vida es sueño.

### Música simfònica

* La peregrinació de Childe Harold. (1898-1899)
* Poema simfònic. (1914)
* En el camp de Waterloo.
* La infància.
* Danses cubanes.
* Serenade Andalouse.
* Ballade Guerriere Ecossaise.
* La vida és somni.

### Cançons

* Recopilació de l'adolescència.
* El quadern dels records.
* Harmonia de la nit.
* Antonio i Cleòpatra.
* À une femme.
* Si tu...
* Cançó.
* Cançó de Barberine.
* Ars Longa.

### Himne

* Himne patriòtic.

## Referències

* ↑ McVicker Mary F. (2016). Women Opera Composers: Biographies from the 1500s to the 21st Century. McFarland & Company Inc. ISBN 9780786495139.
* ↑ Furmen Schleifer, Martha; Galván, Gary (2016). Latin American Classical Composers: A biographical dictionary. Rowman & Littlefields. ISBN 9780810888708.
* ↑ Cantero Valdés, Alicia (2005). Con música, textos y presencia de mujer. Edicions UNIÓN. 2005. ISBN 959-209-577-9.
* ↑ Sadie, Julie Anne; Samuel, Rhian (1994). The Norton/Grove dictionary of women composers (Digitalitzat online per GoogleBooks). ISBN 9780393034875.
# Gustaaf Hermans

Gustaaf Hermans (Wezemaal, Rotselaar, 12 de maig de 1951) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1973 i 1975. Del seu palmarès destaca el Campionat del Món en contrarellotge per equips de 1971. Va participar en els Jocs Olímpics de 1972.

## Palmarès

* 1971
** Campió del món en contrarellotge per equips (amb Gustaaf Van Cauter, Louis Verreydt i Ludo Van Der Linden)
* 1972
** 1r a la Fletxa ardenesa
** 1r al Gran Premi Jef Scherens
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Algèria
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bèlgica amateur

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Guo Shengkun

Guo Shengkun (en xinès 郭声琨) (octubre 1954), polític xinès, membre del 19è Politburó del Partit Comunista Xinès.

## Biografia

Va néixer l'octubre de 1954 a Xingguo, província de Jiangxi. Durant l'època de la Revolució Cultural va ser un dels "joves enviats" a una comuna agrícola de Wuliting a Xingguo (1973-1977).
Va estudiar a l'Institut de Metal·lúrgia a Ganzhou (1977-1979) i Mineria l'Institut de Metalurgia de Jiangjxi (actual Universitat de Ciència i Tecnologia de Jiangxi). A la Universitat Central de Tecnologia de Changsha a la província de Hunan, va estudiar un Master d'Enginyeria de Gestió (1994-1996). Té un doctorat en Enginyeria i en Administració d'Empreses per la Universitat de Ciència i Tecnologia de Pequín (2003-2007). Va començar a treballar l'agost de 1973 i es va unir al Partit Comunista el desembre de 1974.

## Càrrecs ocupats

Inicialment (1979-1985) va ocupar càrrecs de caràcter tècnic al Ministeri d'Indústria Metal·lúrgica i a les empreses estatals com la "Xina National Nonferrous Metals Industry Corporation" (1985-1992), "Guixi Silver Mine" (1992-1993)," Xina National Nonferrous Metals Industry Corporation" de Nanchang (1993-1997). Posteriorment va ser subdirector general de la Corporació Nacional de Metalls no Ferrosos (1997-98), subdirector del Ministeri de Metalls no Ferrosos (1999-2000) i President del Consell de Supervisió de les grans empreses estatals claus sota el Consell d'Estat. Com a Director General de la corporació d'Alumini de la Xina -Chinalco-(2001-2004) va supervisar l'entrada a la Borsa de Nova York i a la Borsa de Hong Kong, de la filial d'aquesta companyia, Chalco.
Després de més de vint anys en llocs relacionats amb la indústria del metall en l'àmbit polític va passar a ser secretari adjunt del Partit i vicegovernador de la Regió Autònoma de Guangxi (Zhuang) (2008-2012).
El desembre de 2012 va succeir a Meng Jianzhu com a Ministre de Seguretat Pública, càrrec que va ocupar fins al novembre de 2017 quan el va succeir Zhao Kezhi.
Des del 2013 es Conseller d'Estat, i des del 2017 es secretari de la Comissió Central per Assumptes Polítics i Legals, del Partit Comunista de la Xina.
Des del 19è Congrés Nacional del Partit Comunista de la Xina (octubre 2017) forma part del Comitè Central, posició que ja havia ocupat com a suplent per primera vegada en el 16è Congrés del 2002 i el 17è i membre en el 18è.

## Referències

* 1 2 Cheng, Li. «Guo Shengkun. Born 1954» (en anglès). [Consulta: novembre 2017].
* 1 2 «Guo Shengkun -- Member of Political Bureau of CPC Central Committee» (en anglès), 25-10-2017. Arxivat de l'original el 2014-01-08. [Consulta: novembre 2017].
* ↑ «Guo Shengkun» (en anglès). [Consulta: novembre 2017].
# Crna Marija

Crna Marija és una pel·lícula iugoslava del 1986. Va ser dirigida pel serbi Milan Živković, que també va escriure el guió.

## Sinopsi

Després de la mort del seu líder Zenit, el grup de rock cau en una crisi creativa i financera, de la qual només poden ser rescatats amb un nou disc d'èxit. En una deformació temporal, sense inspiració creativa, es tornen l'un contra l'altre. A través de conflictes, acusacions mútues i qüestionaments, el grup aconsegueix adquirir una nova identitat i en el concert benèfic té un gran èxit.

## Repartiment

* Milan Mladenović - Seva
* Branko Vidaković - Sivi
* Sonja Savić - Anja
* Milan Gutović - Kodža
* Vlasta Velisavljević - Editor de discografia
* Branislav Lečić - Zenit
* Igor Pervić - Gagi
* Goran Čavajda - Tučak
* Mishko Blave - Guitarrista
* Gordana Gadžić - Seka
* Mihajlo Bata Paskaljević - Vlasta
* Dragan Zarić - productor de televisió

## Recepció

Fou exhibida a la secció Zabaltegi del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1987 i a la secció informativa de la VII edició de la Mostra de València.

## Referències

* ↑ Crna Marija al web del BFI
* ↑ Crna Marija al web del Festival de Sant Sebastià

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Vígľaš

Vígľaš és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1393.
# Insan Jaag Utha

Insan Jaag Utha (la humanitat ha despertat) és una pel·lícula de cinema hindi dirigida i produïda el 1959 per Shakti Samanta, amb guió de Nabendu Ghosh i Vrajendra Gaur, basada en una història de Saroj Mitra. Fou protagonitzat per Sunil Dutt, Madhubala, Nasir Hussain, Bipin Gupta i Madan Puri en els papers principals. La banda sonora fou composta de Sachin Dev Burman, amb lletres de Shailendra. Fou seleccionada a la secció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1959.
Samanta va començar la seva carrera a la dècada de 1950, realitzant pel·lícules d'entreteniment i thrillers com Inspector (1956) i Howrah Bridge (1958). Amb Insaan Jaag Utha tenia la intenció de canviar el gènere cap a temes socials. Tanmateix, després que la pel·lícula no va tenir èxit a taquilla, va tornar a fer pel·lícules orientades a l'entreteniment durant una altra dècada, abans de tornar al gènere amb pel·lícules com Aradhana (1969), Kati Patang (1970) i Amar Prem (1971).

## Argument

Gauri viu a un petit poble de l'Índia amb el seu antic marit, combatent durant la guerra de la independència, Laxmandas, i un germà petit, Gulab, i es guanya la vida treballant. Un dia sent que un home s'amaga al voltant de casa seva, aquest home serà presentat com Ranjeet, que acaba d'arribar de Bombai. Ranjeet i Gauri es fan amics després que Ranjeet tracti una ferida al peu de Gauri, i ambdós s'enamoren. Ranjeet comença a treballar per al Govern en la construcció d'una presa, on també treballa Gauri, però es promou a operador de grues. El que no saben Gauri i Laxmandas és que Ranjeet es troba al poble per una raó –avarícia– per la maleta d'or que havia enterrat al pati de Gauri, el mateix or que havia robat fa cinc anys, i el mateix or pel qual havia passat cinc anys a la presó.

## Repartiment

* Sunil Dutt - Ranjeet
* Madhubala - Gauri
* Nasir Hussain - Laxmandas
* Bipin Gupta - mantriji
* Madan Puri - Mohan Singh
* Minoo Mumtaz - Muniya
* Sundar - Sukham
* Praveen Paul - propietari de l'hotel
* Nishi Kohli - Hamsa/Rinee
* Keshav Rana - Robert
* Shyam Kumar - Chander
* Kundan - Bahadur

## Referències

* ↑ Khageśa Debabarmana. S.D. Burman: The World of His Music. Rupa Publications India, 2013, p. 1955, 1959. ISBN 978-81-291-2063-2.
* ↑ Insan Jaag Utha al web del Festival de Sant Sebastià
* ↑ «Bollywood will miss wizard of entertainment Shakti Samanta». The Hindu, 10-04-2009 [Consulta: 25 maig 2013].
# María de las Nieves Téllez-Girón y Sandoval

María de las Nieves Téllez-Girón y Sandoval (ca. 1660 — Madrid, 7 de juny de 1732) va ser una aristòcrata castellana, filla dels ducs d'Osuna. Va esdevenir duquessa consort de Medinaceli pel seu matrimoni amb el IX duc Luis Francisco de la Cerda y Aragón, amb qui va arribar a tenir una filla que, tanmateix, va morir de forma prematura, i va deixar sense descendència directa el ducat.

## Biografia

Era filla del V duc d'Osuna, Gaspar Téllez-Girón y Sandoval i de la IV duquessa d'Uceda, Feliche de Sandoval y Ursino.

### Matrimoni

Es va casar amb un parent seu, el duc de Medinaceli Luis Francisco de la Cerda a l'església de Santa María la Real de la Almudena el 2 de febrer de 1678; la seva relació de parentesc procedia de que María de las Nieves era cosina germana de la mare del duc. El matrimoni va tenir una única filla, Catalina, que va néixer el 20 de desembre de 1678 a Lucena. Just després els ducs van marxar a Madrid, i és a la capital espanyola on va morir la seva filla prematurament el 1681, sense que el matrimoni arribés a tenir més fills.
Ran de la mort de l'hereva i del duc, el ducat es va quedar sense successió directa i va passar a través de Feliche María de la Cerda y Aragón al nebot de Luis Francisco, Nicolás.

### Mort

María de las Nieves havia estat reclosa al convent d'observants de San Francisco de Madrid des de feia anys. Quan es va assabentar que el seu marit havia mort empresonat al castell de Pamplona, la duquessa ja no va voler abandonar el convent i va residir-hi fins a la seva mort i, de fet, hi va ser enterrada el 1732.
D'acord amb el testament del duc, María de las Nieves com a vídua va rebre una pensió de 220.000 rals, consignats de la meitat de les rendes dels estats d'El Puerto de Santa María i Comares.

## Referències

* 1 2 3 «María de las Nieves Téllez-Girón» (en castellà). Fundación Casa Ducal de Medinaceli. [Consulta: 12 febrer 2016].
* ↑ López de Cárdenas, 1777, p. 276.
* ↑ López de Cárdenas, 1777, p. 277.
* ↑ López de Cárdenas, 1777, p. 279.
* ↑ González de Molina, 2000, p. 34.

## Bibliografia

* González de Molina, Manuel. La historia de Andalucía a debate (en castellà). Barcelona: Anthropos, 2002.
* López de Cárdenas, Fernando Josef. Memorias de la ciudad de Lucena y su territorio (en castellà). Écija: Imprenta de Benito Daza, 1777.
# Hebron (desambiguació)

«Hebron» té aquests significats:
* Hebron, ciutat de Palestina a Cisjordània, a la vall d'Eshkol.
* Hebron (Dakota del Nord)
* Hebron (Illinois)
* Hebron (Indiana)
* Hebron (Kentucky)
* Hebron (Maine)
* Hebron (Maryland)
* Hebron (Nebraska)
* Hebron (Nova Hampshire)
* Hebron (Ohio)
* Hebron (Wisconsin)
* Hebron Estates, població dels Estats Units a l'estat de Kentucky.
* Mount Hebron, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia.
* New Hebron, població dels Estats Units a l'estat de Mississipi.
* Vall d'Hebron, barri de Barcelona.
# Har Brachà

Har Brachà —en hebreu הר ברכה, literalment ‘la muntanya de la benedicció’— és un assentament israelià a la cresta sud del mont Guerizim. a una altitud de 870 metres sobre el nivell del mar, a les muntanyes de Judea i Samaria, a la Cisjordània ocupada, prop de la ciutat palestina de Nablus. Har Brachà porta el nom d'una de les dues muntanyes que s'esmenten al Deuteronomi sobre les que la meitat de les dotze tribus d'Israel van ascendir per pronunciar les benediccions, i comparteix la cresta del mont Guerizim amb el poble de Kiryat Luza, el principal llogaret samarità. Està organitzada com un assentament comunitari i està sota la jurisdicció del Consell Regional de Samaria. L'any 2016 tenia 2.339 habitants. La comunitat internacional considera que els assentaments israelians a Cisjordània són il·legals en virtut del dret internacional. El govern israelià ho nega. La terra de Har Brachà va ser confiscada pels israelians a tres llogarets palestins propers: la major part de la terra prové del llogaret de Burin, i la resta dels llogarets de Kafr Qalil i de Iraq Burin.

## Història

Har Brachà es va establir per primera vegada com un lloc militar avançat de la Brigada Nahal, i va ser desmilitaritzat quan va esdevenir un lloc residencial, en el dia de la independència de l'Estat d'Israel, Yom ha-Atsmaüt, l'any 1983. La ràpida expansió del llogaret s'atribueix universalment a la Ieixivà de Har Brachà, que va ser construïda en 1991, així com al director de la ieixivà, el Rabí Eliezer Melamed, que és també el Rabí de l'assentament de Har Brachà. Encara que la gran majoria dels estudiants (uns 150 a l'any) no són originaris dels assentaments israelians, molts dels graduats de la ieixivà tornen per viure als assentaments. Alguns cristians evangèlics procedents dels Estats Units s'han unit a la comunitat, comptant amb el suport del Rabí Melamed, encara que la seva presència ha suscitat certa controvèrsia entre els residents.

## Ieixivà

La ieixivà de Har Brachà (ישיבת הר-ברכה en hebreu) va ser fundada en 1991 pel Rabí Eliezer Melamed. A més del programa hesder, la ieixivà ofereix un programa de beques que permet que els estudiants solters i casats que s'han graduat en el programa hesder, tinguin l'oportunitat d'obtenir un títol acadèmic de la Universitat d'Ariel, mentre continuen amb els seus estudis sobre la Torà a la ieixivà.

## Referències

* ↑ Deuteronomy 27:11-13
* ↑ «The Geneva Convention». BBC News, 10-12-2009 [Consulta: 27 novembre 2010].
* ↑ The Expansion of the Colony of Brakha at the Expense of Iraq Burin Lands, October 1, 2009, POICA
* ↑ Tzofia Hirschfeld, 'Har Bracha Residents: Christians Out!,' at Ynet 2 December 2011.
# Martin Fowler

Martin Fowler (Walsall, 18 de desembre de 1963) és un desenvolupador de programari britànic, autor i orador públic internacional sobre desenvolupament de programari, especialitzat en anàlisi i disseny orientat a objectes, UML, patrons i metodologies de desenvolupament de programari àgil, inclosa la programació extrema.
El seu llibre de 1999 Refactoring va popularitzar la pràctica de la refacció de codi. El 2004 va introduir un nou patró arquitectònic, anomenat Presentation Model (PM).

## Biografia

Fowler va néixer i va créixer a Walsall, Anglaterra, on va anar a la Queen Mary's Grammar School per a la seva educació secundària. Es va graduar a la University College de Londres el 1986. El 1994 es va traslladar als Estats Units, on viu prop de Boston, Massachusetts, al suburbi de Melrose.
Va començar a treballar amb programari a principis dels anys vuitanta. Surt de la universitat el 1986 comença a treballar en el desenvolupament de programari per a Coopers & Lybrand fins al 1991. L'any 2000 es va incorporar a ThoughtWorks, una empresa de consultoria i integració de sistemes, on exerceix com a científic en cap.
Ha escrit nou llibres sobre el tema del desenvolupament de programari. És membre de l'Agile Alliance i va ajudar a crear el Manifest per al desenvolupament de programari àgil l'any 2001, juntament amb 16 companys signants. Manté un bliki, una barreja de blog i wiki. Va popularitzar el terme injecció de dependència com una forma d'inversió de control.

## Referències

* ↑ «About Martin Fowler». martinfowler.com. [Consulta: 1r maig 2021].
* ↑ Stephane Faroult; Pascal L'Hermite (2008). Refactoring SQL Applications. O'Reilly Media. p. 8. ISBN 978-0-596-55177-3
* ↑ Stephen Chin; Dean Iverson; Oswald Campesato; Paul Trani (2011). Pro Android Flash. Apress. p. 300. ISBN 978-1-4302-3232-2
* 1 2 Martin Fowler at martinfowler.com. Retrieved 2012-11-15.
* ↑ James A. Highsmith (2002). Agile Software Development Ecosystems. Addison-Wesley Professional. p. 133. ISBN 978-0-201-76043-9
* ↑ Martin Fowler | ThoughtWorks. Retrieved 2015-03-30.
* ↑ Manifesto for Agile Software Development. Retrieved 2012-12-10.
* ↑ Kamil Piętak; Marek Kisiel-Dorohinicki (2013). "Agent-Based Framework Facilitating Component-Based Implementation of Distributed Computational Intelligence Systems". In Ngoc-Thanh Nguyen; Joanna Kołodziej; Tadeusz Burczyński et al. Transactions on Computational Collective Intelligence X. Springer. p. 38. ISBN 978-3-642-38496-7
* ↑ Martin Fowler (2004) "Inversion of Control Containers and the Dependency Injection pattern". Retrieved 2012-11-15.
# Nawagaon

«Nawagaon» té aquests significats: