OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Al-Matamma

Al-Matamma (Metemma) és una ciutat el nord - est d'Etiòpia, amb la frontera amb el Sudan, a la regió Amhara. Al cens de 1973 hi havia 1108 famílies o sigui uns 6000 habitants. El 2005 tenia 5.581 habitants.

## Història

Es va desenvolupar a causa de les caravanes que creuaven el Nil en aquest lloc, com a vila germana de Shandi, sent coneguda a vegades com Shandi al-Gharb. Al final del segle xviii va participar en les revoltes al regne de Funj i el 1801 una facció rival de la família dels Sadab que regnava a Shandi s'hi va establir i es va aliar als Shaikiyya locals en la seva lluita contra els funj. El 28 de març de 1821 la ciutat fou ocupada pel serasker egipci Ismail Kamil Pasha quan els sis mil habitants d'aquell temps estaven governats pel rei Musaid, que estava subordinat al seu cosí el makk Nimr, rei de Shandi. Ismail Kamil que fou rebut a la capital per Nimr el 1822. Els sobirans d'un i altre costat van tramar un complot contra el governador egipci general Ismail Kamil Pasha i un conflicte sobre el preu dels esclaus va provocar l'assassinat d'Ismail i la revolta del djaaliyyun i altres tribus de més al sud; els rebels foren derrotats pel defterdar Mehmed Khusrew Bey serasker de Kordofan, i Shandi fou assolada més que al-Matamma. Destruïda Shandi, la població d'al-Matamma a l'altre costat del riu la va substituir i va esdevenir el principal centre comercial dels djaaliyyun amb una important població d'homes de negocis i comerciants, servint de punt de trànsit per a les caravanes. Els djaaliyyun es van beneficiar de l'ocupació i els seus petits comerciants (djallaba) es van estendre a diverses parts del Sudan, afavorint el comerç d'esclaus. Charles George Gordon, governador del Sudan, va prendre mesures contra ells el 1879, i llavors van donar suport a Muhammad Ahmad al-Mahdi, però després el seu successor Abdullahi, va donar preferència als Bakkara; quan Horatio Herbert Kitchener va avançar cap a Omdurman, el cap djaaliyyun d'al-Matatma, Abd Allah Sad al-Djaali va trair a Abdullahi i va refusar evacuar la ciutat tal com se li ordenava, i va demanar ajut als britànics, però al no rebre suport la ciutat fou ocupada per forces mahdistes i Abd Allah Sad va morir a la lluita l'1 de juliol de 1897. Després es va recuperar lentament però ja mai va retrobar el seu paper anterior.

## Referències

* H. A, Mc Michael, A History of the Arabs in the Sudan, Cambridge 1922.
* Winston Churchill, The River War: An Account Of The Reconquest Of The Sudan, 1902, text complet al Projecte Gutenberg.
* Bjørkelo, A.. "al-Matamma." Encyclopaedia of Islam, Second Edition., 2012. Referència. 19 de març de 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/al-matamma-SIM_5035>
# Eleanor Laing

Eleanor Laing (Paisley, 1 de febrer de 1958) és una política anglesa del partit conservador anglès qui va representar l'àrea electoral d'Epping Forest i és membre del parlament anglès des de les eleccions generals del 2013. Laing té el títol honorífic d'Orde de l'Imperi Britànic. L'octubre del 2013 va ser escollida portaveu de la cambra dels comuns (cambra baixa del parlament anglès). Laing va néixer a Paisley, Renfrewshire i va créixer prop del poble d'Elderslie on el seu pare era regidor. Es va educar a l'escola pública local St Columba's School. Després es va graduar d'art i de dret a la Universitat d'Edimburg. Va ser la primera dona com a presidenta de l'Associació d'estudiants de la Universitat d'Edimburg. Va treballar d'advocada a Edimburg i a La City de Londres.

## Referències

* ↑ «DECEMBER 08(1).pdf THE SUNDAY TIMES TOP SCOTTISH SCHOOL» (en anglès). http://www.st-columbas.org/,+13-07-2019.+[Consulta: http://www.st-columbas.org/UserFiles/COLUMBAN DECEMBER 08(1).pdf].
* ↑ «Deputy Speaker election: Eleanor Laing elected - News from Parliament» (en anglès). https://www.parliament.uk,+13-07-2019.+[Consulta: 13 juliol 2019].
* ↑ «Eleanor Laing MP, Epping Forest» (en anglès). https://www.theyworkforyou.com/,+13-07-2019.+[Consulta: 13 juliol 2019].
# Mont Opi

El mont Opi (en llatí: Oppius, en italià: Colle Oppio) és un contrafort d'un dels set turons de Roma, l'Esquilí.
És el nom, segons Varró, de l'elevació més septentrional de l'Esquilí. Està separat del Cispius per la vall on hi ha la Subura al nord, i del Celi al sud per la vall del Colosseu. L'Oppius i el Cispius estaven units i formaven l'altiplà de l'Esquilí, i quedaven inclosos dins de la muralla Serviana. A les festes del Septimontium era un dels punts on s'hi celebraven sacrificis, juntament amb el Fagutal, un esperó proper que va acabar confonent-se amb l'Opi.

## Origen del nom

Segons Varró, el turó va prendre el seu nom d'Opiter Oppius, un general de Túsculum enviat a Roma per protegir la ciutat mentre Tul·lus Hostili assetjava Veios amb l'exèrcit romà. Opi va passar posteriorment a ser el nomen d'una gens romana plebea, la gens Òpia. El turó va portar el nom d'Opi fins a finals de la República, i més tard ja no es troba cap referència amb aquest nom.

## Història

L'Opi estava ocupat per un poble des de l'inici de l'edat del ferro, que s'havia situat allà a partir del segle ix aC. Potser aquell lloc era una continuació de les zones habitades del Quirinal, el Viminal i el Capitoli, que se suposa que estaven poblades pels sabins.

## Referències

* ↑ Marc Terenci Varró. De lingua latina, V, 50
* ↑ Platner, S. B; Thomas Ashby. A topographical dictionary of ancient Rome. Londres: Oxford University Press: H. Milford, 1929, p. 371-372.
* ↑ Richardson, Lawrence. A new topographical dictionary of ancient Rome. Baltimore: The Johns Hopkins University Press, 1992, p. 276-277. ISBN 9780801843006.
# Herve

Herve, en való Hêve és un municipi belga de la província de Lieja a la regió valona. A principis de 2008 tenia 16.755 habitants.
Es troba a 8 km en línia recta de Verviers i a 17 km de Lieja. És considerada la capital del país d'Herve, regió coneguda pel seu formatge amb denominació d'origen.
L'església de Saint Jean-Baptiste (a la foto) és el seu principal atractiu monumental. Va ser construïda al segle xvii i la torre, d'una altura de 49 metres, data del segle xiii. El campanar té la particularitat de girar en espiral. L'església va ser declarada monument històric l'any 1934.

## Nuclis

* Battice
* Bolland
* Chaineux
* Charneux
* Grand-Rechain
* Julémont
* Xhendelesse

## Enllaços externs

* Lloc web oficial d'Herve (en francès)

## Referències

* ↑ Jean Haust, «Hêve», Dictionnaire liégeois, Liège, Editorial H. Vaillant-Carmanne, 1933, pàgina 320
# Ismael Girard

Ismael Girard (Gensac, Gironda, Aquitània 1898 - Tolosa 1976) fou un escriptor i metge occità. Fou un dels impulsors de l'occitanisme anterior a la Segona Guerra Mundial. El 1923 fundà amb Camil Soula la revista Òc i fou un dels artífexs de la Societat d'Estudis Occitans. El 1945 la SEO es transformà en l'Institut d'Estudis Occitans, amb el que va col·laborar però se'n separà el 1964 per raons d'orientació.
El 1928 va realitzar amb Josep Carbonell i Gener el famós exemplar de l'Amic de les Arts sobre la poesia occitana, i col·laborà també amb l'Oficina de Relacions Meridionals de la Generalitat de Catalunya. Publicà poesies en gascó amb el pseudònim Delfin Dario.

## Bibliografia

Obres científiques (en francès)
* Le Comminges thermal et climatique (1926)
* La mortalité par tuberculose et par cancer à Toulouse (1934)
* La mortalité infantile à Toulouse au cours d'une période de 25 anys : 1908-1932 (1935)
* La tuberculose est guérissable (1940)
Literatura
* Anthologie des poètes gascons, d'Armagnac, d'Astarac, de Lomagne, d'Albret et de Bas-Comminges. (1942)
* Signes : poèmas (en occità, 1960)
# Jotunheimen

La Jotunheimen (Pronunciació en noruec:ˈjuːtʉnˌhæɪmən, la llar dels gegants) és una serra amb prop de 3.500 km² de longitud situada al sud de Noruega, formant part de la gran serralada dels Alps Escandinaus. Les 29 muntanyes més altes de Noruega es troben totes a la Jotunheimen, incloent el cim més alt, el Galdhøpiggen, de 2.469 msnm. Jotunheimen s'estén a banda i banda de la frontera entre els comtats d'Oppland i Sogn og Fjordane.
La Jotunheimen conté el Parc Nacional de Jotunheimen, que es va establir el 1980 i té una superfície de 1.151 km². La serra d'Hurrungane - formant part de la Jotunheimen - també es troba a l'interior del parc nacional amb els pics més inaccessibles de la Jotunheimen. Al costat de la frontera del parc es troba la Reserva Natural d'Utladalen, que cobreix la vall i la muntanya de Falketind, entre d'altres.
Jotunheimen és molt popular entre els excursionistes i escaladors, i l'Associació Noruega de Muntanya manté una sèrie de refugis de muntanya a la zona, així com senders senyalitzats que discorren entre les cases de camp i altres que es troben fins a alguns dels pics.
La imatge des de Gjende mostra un penya-segat arrossegant cap avall al llac. A la seva base hi ha una casa d'hostes popular anomenada Memurubu. La imatge està presa des de Gjendesheim, un punt de partida per anar d'excursió a la serra. Hi ha un sender molt popular al llarg de la cresta de Besseggen, que segueix la cadena muntanyosa per la dreta.
Hi ha una carretera turística nacional, la Ruta de la Sognefjell, que va de Skjolden a Lom. També hi ha un altre camí, el RV 51, que va de Gol fins a Vågå per la zona especial de Valdresflya.
Originalment no hi havia un nom comú d'aquesta àmplia serralada, però l'any 1820 el geòleg i alpinista noruec Baltazar Mathias Keilhau (1797-1858) va proposar el nom de Jotunfjeldene "les muntanyes dels gegants" (inspirat en el nom alemany Riesengebirge). Això va ser canviat posteriorment a Jotunheimen pel poeta Aasmund Olavsson Vinje el 1862. Aquest nom va ser inspirat directament pel nom de Jötunheimr en la mitologia nòrdica.
La serralada també té importància arqueològica, ja que a l'agost del 2006 s'hi va trobar una sabata de cuir que els arqueòlegs estimen que es va fer entre el 1800 i el 1100 abans de Crist, sent així l'article de roba més antic descobert a Escandinàvia. Va ser descobert juntament amb diverses fletxes i una pala de fusta, el que porta als arqueòlegs a la conclusió que havien realitzat un vedat de caça important.

## Referències

* ↑ http://www.dirnat.no/attachment.ap?id=7074%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ "Old Shoe- Even Older." The Norway Post, 2 May 2007.

## Enllaços externs

* Tilltopps - Excursionisme a Jotunheimen
* Les muntanyes de Jotunheimen - la guia oficial de viatges de Noruega
# Moraleja

«Moraleja» té aquests significats:
* La Moraleja, urbanització residencial luxosa al municipi d'Alcobendas
* Moraleja (Càceres), municipi de la província de Càceres a la comunitat autònoma d'Extremadura
* Moraleja de Enmedio, municipi de la Comunitat Autònoma de Madrid
* Moraleja de Matacabras, municipi de la província d'Àvila a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
* Moraleja de las Panaderas, municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
* Moraleja de Sayago, municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
* Moraleja del Vino, municipi de la província de Zamora, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
# Douglas Kirkland

Douglas Kirkland (Toronto, 16 d'agost de 1934 - Los Angeles, 2 d'octubre de 2022) fou un fotògraf canadenc instal·lat als Estats Units.

## Inici

Als 24 anys, Kirkland va ser contractat com a fotògraf del personal de la revista Look i es va fer famós per les seves fotografies de 1961 de Marilyn Monroe fetes pel número del 25è aniversari de Look. Posteriorment es va incorporar al personal de la revista Life.

## Carrera

A Who’s Who de persones notables van plantejar per a Kirkland el gran innovador de fotografia Man Ray i el fotògraf / pintor Jacques Henri Lartigue fins al doctor Stephen Hawking. Els seus treballs incorporen figures com Mick Jagger, Sting, Björk, Arnold Schwarzenegger, Morgan Freeman, Orson Welles, Andy Warhol, Oliver Stone, Mikhail Baryshnikov, Leonardo DiCaprio, Coco Chanel, Marlene Dietrich, Brigitte Bardot, Judy Garland, Elizabeth Taylor, Sophia Loren, Catherine Deneuve, Michael Jackson, Paris Hilton i Diana Ross. El retrat de Kirkland de Charlie Chaplin es troba a la National Portrait Gallery de Londres.
Kirkland era contractat per a treballs arreu del món i ha treballat a la indústria del cinema com a fotògraf especial en més de 150 pel·lícules, entre les quals el 2001: A Space Odyssey, The Sound of Music, Sophie's Choice, Out of Africa, The Pirate Movie, Butch Cassidy i el Sundance Kid, Romancing the Stone, Titanic i Moulin Rouge!. Algunes de les seves famoses preses de cinema incorporen a John Travolta a la seqüència de ball de Saturday Night Fever, un retrat de Judy Garland plorant i el pictòric Playboy de març de 1976.Margot Kidder. El 1995, Kirkland va rebre el Lifetime Achievement Award de la American Motion Picture Society of Operating Cameramen.
El proper projecte de llibre de Kirkland titulat «A Life in Pictures» estava previst per a la seva publicació el 2013. «Titanic» va ser el primer llibre d'imatges que va arribar al número 1 de la llista de best-seller del New York Times i ho va fer tant a les llistes de tapa dura com a paperback.
Douglas Kirkland va donar conferències a la Smithsonian Institution, el Conservatori AFI de Hawaii i Los Angeles, a l'Art Center College of Design de Pasadena, així com als Centres Kodak de Hong Kong, Singapur i Taiwan.

## Referències

* ↑ Sandomir, Richard «Douglas Kirkland, Who Took Portraits of Movie Stars, Dies at 88» (en anglès). The New York Times, 09-10-2022. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Saperstein, Pat; Saperstein, Pat. «Douglas Kirkland, Hollywood Photographer, Dies at 88» (en anglès americà). Variety, 05-10-2022. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ Badman, Keith. The Final Years of Marilyn Monroe: The True Story (en anglès). Quarto Publishing Group USA, 2012-06-21. ISBN 978-1-78131-051-9.
* ↑ Verlhac, Anne. Marilyn Monroe: A Life in Pictures (en anglès). Chronicle Books, 2007-09-27, p. 171. ISBN 978-0-8118-6147-2.

## Bibliografia

* https://web.archive.org/web/20050920232215/http://www.photoinsider.com/pages/kirkland/kirkland.html
# Mont Paektu

El Mont Paektu (també conegut com a Golmin Šanggiyan Alin i Mont Changbai) és un volcà situat a la frontera entre la Xina i Corea del Nord. Amb 2744 metres és el punt més alt de la serralada Changbai i de la Península de Corea. Al cim de la muntanya s'hi troba un llac de cràter conegut com a Llac del Paradís. Va ser formada per una erupció l'any 946, probablement una de les més potents dels darrers 5000 anys juntament amb l'erupció minoica. Tan el volcà com la caldera son indrets sagrats per nord i sud-coreans.

## Referències

* ↑ Sang-Hun, Choe «For South Koreans, a Long Detour to Their Holy Mountain» (en anglès). New York Times.
# Parròquia de Sant Francesc d'Assís

«Parròquia de Sant Francesc d'Assís» té aquests significats:

## Parròquies

* Parròquia de Sant Francesc d'Assís de Badalona
* Parròquia de Sant Francesc d'Assís de Sabadell
# Inari (Finlàndia)

* Per a altres significats, vegeu «Llac Inari».
Inari —Aanaar, en sami d'Inari; Anár, en sami septentrional; Aanar, en sami skolt; Enare en suec— és una ciutat de Finlàndia a la Lapònia Finlandesa. La seva economia es basa principalment en la indústria de la fusta, el manteniment de la natura i el turisme. És el centre de la cultura sami on hi ha el Museu Siida, seu del Museu Nacional dels Samis de Finlàndia. El seu aeroport és a Ivalo, una localitat turística. Té 6.825 habitants (31-12-2016), una densitat de població de 0,45h/km² i ocupa una superfície de 15.055,10 km². El Parc Nacional Lemmenjoki, el més gran de Finlàndia, es troba parcialment dins d'Inari com també el Parc Nacional Urho Kekkonen. El llac Inari és el tercer més gran de Finlàndia.
En el període 1981-2010, la temperatura mitjana anual ha estat de -0,6 °C, la temperatura mitjana de gener de -12,8 °C i la de juliol de 13,9 °C. En el mateix període, la precipitació anual ha estat de 500,1 mm amb màxims el juliol i agost.

## Referències

* ↑ «SIIDA - Consultada el 17.4.2017-(en anglès)».
* ↑ «Population by Area and Population and increase of population - Consultada el 17.4.2017-(en anglès)».
* ↑ «Population density by area 1.1.2016 - Consultada el 17.4.2017-(en anglès)».
* ↑ «Temperature and precipitation statistics from 1961 onwards - Consultada el 18.4.2017-(en anglès)».

## Enllaços externs

* Municipi d'Inari – Lloc web oficial Arxivat 2009-02-01 a Wayback Machine.
* Museu Siida - Lloc web oficial
# Jódar

El clima de Jódar és de tipus mediterrani amb estius secs i càlids amb hiverns frescos. Jódar és el municipi amb més habitants de la comarca de Sierra Mágina (Província de Jaén, Espanya). Està situat en les proximitats del turó de San Cristóbal. La seva població supera els 13.000 habitants.
# Aeroport de Casablanca Tit Mellil

L'aeroport de Casablanca Tit Mellil (àrab: مطار الدار البيضاء تيط مليل, maṭār ad-Dār al-Bayḍāʾ Tīṭ Mallīl) (codi OACI: GMMT) és un aeroport situat a Tit Mellil, Marroc, vora Casablanca.
És un aeroport petit que es troba a uns 30 quilometres (19 mi) de Casablanca.

## Referències

* ↑ Airport information for GMMT from DAFIF (effective octubre 2006).
* ↑ Informació de l'Aeroport de Casablanca Tit Mellil a Great Circle Mapper. Font: DAFIF (vàlid a octubre de 2006).
* ↑ "Aéroport de Benslimane : 500 MDH investis... pour une infrastructure non ouverte aux vols internationaux ! Arxivat 2012-04-06 a Wayback Machine." La Vie éco. Consultat el 8 desembre 2011. "Tous sont en activité sur le site sauf Casa Air service qui tout en y louant un hangar a déménagé ses activités à Tit-Mellil, un aéroport de dimensions nettement plus modestes qui se trouve à moins d'une trentaine de kilomètres, à la sortie de Casablanca."

## Enllaços externs

* OurAirports - Casablanca
* Great Circle Mapper - Casablanca
# Mus neavei

Mus neavei és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu al sud-est de Zàmbia, el nord de Sud-àfrica i, possiblement, el sud-est de la República Democràtica del Congo, el sud de Zimbàbue, l'oest de Moçambic i el sud de Tanzània. Els seus hàbitats naturals són les sabanes i els herbassars montans. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. Aquest tàxon fou anomenat en honor de l'entomòleg britànic Sheffield Airey Neave.

## Referències

* ↑ Gerrie, R.; Kennerley, R. Mus neavei. UICN 2017. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2017, consultada el 13 març 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 289-290. ISBN 978-0801893049.
# Douglas H. Wheelock

Douglas Harry "Wheels" Wheelock (nascut el 5 de maig de 1960) és un astronauta americà. Ha volat dues vegades a l'espai, registrant 178 dies en el Transbordador Espacial, Estació Espacial Internacional, i la Soiuz russa. El 12 de juliol de 2011, Wheelock va anunciar que tornaria al servei actiu amb l'Exèrcit dels Estats Units en suport de l'Operació Enduring Freedom.

## Referències

* ↑ «@Astro_Wheels 12 Jul via web». Twitter, 12-07-2011. [Consulta: 18 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Douglas H. Wheelock a Twitter
* Douglas H. Wheelock Arxivat 2010-10-07 a Wayback Machine. a Twitpic
* Spacefacts biography of Douglas H. Wheelock
# Muin al-Din

Muin al-Din és el nom dels següents personatges:
* Muín-ad-Din Únur, (?-1149), atabeg de Damasc.
* Muín-ad-Din (?-1387), historiador persa.
# Onychostoma daduensis

Onychostoma daduensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Günther, A. 1896. Report on the collections of reptiles, batrachians and fishes made by Messrs. Potanin and Berezowski in the Chinese provinces Kansu and Sze-chuen. Ann. Mus. Zool. Acad. Imp. Sci. Sant Petersburg, 1896: 199-219, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Shan, X., R. Lin, P. Yue i X. Chu 2000 Cyprinidae: Barbinae. p. 3-170. A: P. Yue et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes III. Science Press. Beijing. 1-661.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Incapacitat permanent

La incapacitat permanent és la pèrdua permanent, parcial o total de la capacitat per treballar d'una persona després d'una malaltia o un accident. En cas d'incapacitat permanent, versaria possiblement en una pensió vitalícia i/o una liquidació en efectiu, basada en el tipus de discapacitat (permanent). Per al càlcul d'incapacitat permanent després de la consolidació, la persona és convocada pel control mèdic del seu fons d'assegurança de salut, per a ser examinat per un metge. Això proporcionaria el mesurament d'un grau d'incapacitat permanent.

## Vegeu també

* Incapacitat temporal
# Jóhann Berg Guðmundsson

    En aquest nom islandès, el darrer nom és un patronímic, no pas un cognom. La manera de referir-se a aquesta persona és pel nom de pila.
Jóhann Berg Guðmundsson (Reykjavík, el 27 d'octubre de 1990) és un futbolista islandès que actualment juga pel Burnley FC de la Premier League i per la selecció islandesa com a extrem.
# Mus mayori

Mus mayori és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de Sri Lanka, on viu a altituds d'entre 165 i 2.310 msnm. Es tracta d'un animal nocturn. El seu hàbitat natural són els boscos de diferents tipus. Està amenaçat per l'expansió dels camps de conreu, l'activitat humana i la depredació per animals domèstics. Aquest tàxon fou anomenat en honor de E. W. Mayor, que n'havia recollit l'espècimen tipus.

## Referències

* ↑ De A. Goonatilake et al. Mus mayori. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 11 març 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 267. ISBN 978-0801893049.