OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paraboloide

Un paraboloide és la superfície quàdrica tal que en cada un dels seus punts de la superfície hi podem fer passar un pla de manera que la secció de la superfície per aquest pla sigui una paràbola. De vegades el terme paraboloide es fa servir per referir-se específicament al paraboloide de revolució.
Segons les seccions que es poden obtenir en altres direccions tenim diferents tipus de paraboloide.
Un paraboloide de revolució és la superfície il·limitada formada pels punts que equidisten d'un punt fix anomenat focus i un pla anomenat director.
Aquesta és l'equació del paraboloide de distància p del focus al pla director, amb el pla director perpendicular a l'eix x i el focus a l'origen de coordenades:
Es pot entendre com format per la revolució d'una paràbola al voltant del seu eix. És un cas particular del paraboloide el·líptic on les el·lipses tenen iguals els dos eixos i són cercles (paraboloide circular).

## Referències

* ↑ «paraboloide». Gran Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «paraboloide de revolució». Gran Enciclopèdia Catalana.
# Pau de Miró i de Miró

Pau de Miró i de Miró (Reus, 25 de març de 1766 - Reus, 6 de setembre de 1832) va ser un comerciant i polític català.
De família terratinent ennoblida per l'arxiduc Carles, el seu besavi Pau Miró i Simó tenia el privilegi de ciutadà honrat que ell va heretat. Era fill de Pau de Miró i Sabater, un ric comerciant reusenc. L'any 1791 Pau de Miró i de Miró es va casar amb Maria Ignàsia de Segarra i de Mercante, filla de Josep de Segarra i de Baldrich, historiador i ciutadà honrat, amb grans possessions agràries, que aportà al matrimoni un dot de 12.000 lliures. Va tenir una participació molt activa en la vida política reusenca, sempre des del bàndol conservador. Els anys 1804, 1805 i 1806 va ser síndic procurador a l'ajuntament de Reus, i, com que estava vinculat als sectors absolutistes, va ser regidor amb l'alcalde Joan Casas de l'any 1816 al 1818. Ja havia fet un intent a Reus el 30 d'abril de 1813, encara amb la Guerra del francès, d'organitzar un avalot de signe antiliberal que va fracassar. El 1817 va ser el regidor comissionat per l'ajuntament per a anar a Barcelona per a verificar el encabezamiento de Reus pel que feia a l'impost de l'aiguardent i licors. L'any 1820 era administrador de la Casa de la Caritat per als pobres de la vila. Cap a mitjans de 1817 va ser admès a la Reial Mestrança de Granada.
Segons la Diana constitucional política y mercantil de la villa de Reus, un periòdic del Trienni liberal, el mes de maig de 1822 va deixar en préstec 40 duros per a atendre les despeses per a la construcció de muralles, despeses que s'havien generat a petició de l'ajuntament per posar a Reus en una bona situació defensiva davant de les partides absolutistes de la comarca El préstec el devia fer segurament per pressió social, però va fer el possible per recuperar els diners prestats.

## Referències

* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 19 gener 2022].
* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 23 gener 2022].
* ↑ Rovira i Gómez, Salvador-J. Els nobles del Baix Camp (segle xix). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2008, p. 179-180. ISBN 9788493410889.
* ↑ «Lista de los señores ciudadanos que han contribuido en numerario para sufragar los estraordinarios gastos para resistir a las tentativas...». Diana constitucional política y mercantil de la villa de Reus, 25, 18-V-1822, pàg. 4.
# Parc Nacional d'Ifrane

El Parc Nacional d'Ifrane (àrab: منتزه إفران الوطني, Mutanazzah Ifrān al-Waṭanī; amazic: ⴰⴼⵔⴰⴳ ⴰⵏⴰⵎⵓⵔ ⵏ ⵉⴼⵔⴰⵏ) és una àrea protegida en la serralada de l'Atles mitjà, al Marroc. Té una extensió de 500 quilòmetres quadrats. Gran part del parc està cobert de boscos com el cedre de l'Atles. El parc nacional d'Ifrane és un dels pocs hàbitats que queden per a la mona de Gibraltar. Aquest primat prehistòric tenia una gamma molt més àmplia al nord d'Àfrica, però en l'actualitat sobreviu com una espècie en perill d'extinció en hàbitats estrictament restringits i fragmentats.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-02-10. [Consulta: 2 desembre 2016].
* ↑ Anthony Ham, Paula Hardy and Alison Bing. 2007. Morocco, Lonely Planet Publications, Paul Clammer ISBN 1-74059-974-8, ISBN 978-1-74059-974-0, 528 pàgines
* ↑ C. Michael Hogan. 2008. Barbary Macaque: Macaca sylvanus, Globaltwitcher.com, ed. N. Stromberg

## Bibliografia

* Parc National d'Ifrane Arxivat 2012-11-07 a Wayback Machine. – Centre d'Echange d'Information sur la Biodiversité du Maroc
* Anthony Ham, Paula Hardy and Alison Bing. 2007. Morocco, Lonely Planet Publications, Paul Clammer ISBN 978-1-74059-974-0. 528 pàgines
* C. Michael Hogan. 2008. Barbary Macaque: Macaca sylvanus, GlobalTwitcher.com, ed. N. Stromberg Arxivat 2009-08-31 a Wayback Machine.
# Partit Democràtic Etíop

El Partit Democràtic Etíop o Ethiopian Democratic Party (EDP) fou un partit polític d'Etiòpia fundat el 1998 per joves activistes oposats al marxisme-leninisme dominant; va refusar identificar-se amb cap ètnia i tenia una plataforma de drets individuals i col·lectius, economia de mercat, propietat privada de la terra, independència judicial, estat de dret i respecte dels drets humans; a nivell administratiu demanava la devolució de poders al nivells inferiors i aprovava l'existència de governs regionals però els volia basats en criteris històrics abans que ètnics-lingüístics.
El 1999 es va fusionar a la Unió Democràtica d'Etiòpia per formar el Partit d'Unió Democràtic Etíop i el nou partit va encapçalar una aliança anomenada Forces Democràtiques Etiòpiques Unides, que fou un dels partits d'oposició més grans a Etiòpia a les eleccions del 2000. El setembre del 2004, en vistes a les eleccions del 2005, l'EDUP es va unir al Ethiopian Medhin Democratic Party i va agafar el nom de Partit d'Unió Democràtic Etiòpic-Mehdin formant una aliança electoral amb tres altres partits anomenada Coalició d'Unitat Democràtica (CUD o Kinijit) que javia aconseguit 108 escons quan el govern va ordenar suspendre el recompte al·legant frau; en els resultats final retocats només es van atorgar a l'aliança 34 escons. Posteriorment el partit va recuperar el nom original de Partit Democràtic Etíop però des de les eleccions de 2010 no té representació al Parlament (el govern controla el 99,6% dels escons o sigui 545 de 547)

## Referències

* Breu història Arxivat 2012-02-11 a Wayback Machine.
# Partit Democràtic Liberal (Japó)

El Partit Democràtic Liberal (en japonés: 民主自由党, Minshujiyutō Minjutō) fou un partit polític del Japó.

## Història

El partit fou fundat el març de 1947 com una unió del Partit Liberal del Japó, Dōshi Club i una facció del Partit Democràtic liderada per Saitō Takao. Afegit això a l'oposició a la llei de nacionalització del carbó, el partit va aconseguir 152 membres de la Cambra de Representants del Japó i 46 membres de la Cambra de Consellers del Japó.
Degut a la unió del PDL i de l'intent de Takeshi Yamazaki de formar un nou govern després de la dimissio d'Hitoshi Ashida com a Primer Ministre, Shigeru Yoshida, membre del partit va esdevindre Primer Ministre en octubre de 1948 i convocà eleccions anticipades el gener de 1949. El PDL va guanyar amb 269 dels 466 escons. Per primera volta des d'abans de la Segona Guerra Mundial un partit disposava de majoria absoluta. Shigeru Yoshida va continuar de Primer Ministre.
En març de 1950 el partit va convergir amb la facció pro-aliança del PD per a formar el nou Partit Liberal.

## Referències

* 1 2 Haruhiro Fukui (1985) Political parties of Asia and the Pacific, Greenwood Press, pp481–482
# Paul Simon

Paul Frederic Simon (Newark, Nova Jersey, 13 d'octubre de 1941) és un cantautor i músic estatunidenc d'origen jueu. Es va graduar al Queens College i va estudiar durant un breu període a l'escola de dret de Brooklyn (Nova York).

## Biografia
### Simon & Garfunkel

Simon va ser el compositor del duo Simon & Garfunkel, que va fer uns quants àlbums de gran èxit com Bridge Over Troubled Waters (1970). Abans d'unir-se a Garfunkel, Simon havia compost i gravat més de 30 cançons entre 1957 i 1964, any que el duo va gravar el seu primer disc amb la companyia Columbia Records.
Simon i Garfunkel van fer gran part de la banda sonora de la pel·lícula de 1967 The Graduate, protagonitzada per Dustin Hoffman i Anne Bancroft. Paul Simon va compondre la cançó Mrs. Robinson especialment per a la pel·lícula, amb la qual va guanyar dos premis Grammy. També hi apareixen altres cançons del duo.
El 1970 Simon & Garfunkel graven per a la CBS l'àlbum Bridge over Troubled Water. El tema principal, El cóndor pasa, tenia la música del peruà Daniel Alomías Robles, i l'acompanyament a la quena del bolivià Ungla Ramos. El 1972, per a la cançó Duncan torna a utilitzar els sons andins de la quena.
Encara que ja feia una dècada que estaven separats (el duo es va dissoldre el 1971), Simon es va tornar a trobar amb Garfunkel el 1981 per a fer un concert al Central Park de Nova York. Van començar a fer un nou àlbum junts, però Garfunkel se'n va anar perquè no estava d'acord amb algunes de les lletres escrites per Simon. Aquest àlbum seria de Paul Simon en solitari, Hearts and Bones.
El 2003 Simon i Garfunkel es van tornar a trobar per fer una gira, primer pels Estats Units d'Amèrica i després per la resta del món (2004).

## Referències

* ↑ Paul Simon | Biography lyricsfreak.com
# Parazacco spilurus

Parazacco spilurus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix bentopelàgic i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ «Parazacco spilurus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Chen, Y.Y. i X. Chu, 1998. Danioninae. p. 19-61. A: Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press, Beijing, 531p.
* ↑ Hwang, H.C., I.Y. Chen i P.C. Yueh, 1988. The freshwater fishes of China in colored illustrations. Vol. 2 Shanghai Sciences and Technology Press, Shanghai, la Xina. 201 p.
* ↑ Kottelat, M., 2001. Freshwater fishes of northern Vietnam. A preliminary check-list of the fishes known or expected to occur in northern Vietnam with comments on systematics and nomenclature. Environment and Social Development Unit, East Asia and Pacific Region. El Banc Mundial. Freshwater Fish. Vietnam (BOOK), juny: i-iii + 1-123 + 1-18.
* ↑ Nichols, J.T., 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, Nova York, Estats Units, 322 p.
* ↑ Wang, S. (ed.), 1998. China red data book of endangered animals. Pisces. National Environmental Protection Agency. Endangered Species Scientific Commision. Science Press, Beijing, Xina. 247p.
* ↑ Ye, F. i P. Song, 1991. Danioninae. p. 67-79. A: J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds). 1991. The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 pp.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Partit Comunista Algerià

El Partit Comunista Algerià (PCA) (francès: Parti Communiste Algérien, PCA) va ser un partit comunista d'Algèria. El PCA va emergir el 1920 com una extensió del Partit Comunista Francès (PCF), tot i que amb el temps se'n va separar (1936). El PCA es va oposar, sota la influència del PCF, a la lluita per a l'alliberament nacional d'Algèria, ja que el PCF considerava Algèria prematura per a la independència nacional.
El secretari general del PCA fou Bachir Hadj Ali. L'any 1955 el Partit Comunista va ser prohibit per les autoritats franceses. El partit es va orientar cap al moviment d'alliberament nacional. El PCA va obtenir estatus legal l'any 1962, però l'any 1964 va ser prohibit i dissolt. Els comunistes algerians més tard es van integrar en el Moviment Democràtic i Social.

## Referències

* ↑ Gilberg, 1988, p. 242.

## Bibliografia

* Gilberg, Trond (ed.). Coalition Strategies of Marxist Parties (en anglès). Duke University Press, 1988. ISBN 0-8223-0849-5.
# Passatge de Madoz

El Passatge de Madoz és un pas per vianants que uneix el carrer de Ferran, a l'alçada del número 10, amb la Plaça Reial.
Consta dels dos extrems coberts per porxades i un tram central a cel obert. Els pòrtics estan constituïts per dues filades de dos pilars de planta rectangular que suporten tres arcs formers sobre impostes, dels que pengen fanals. D'aquestes impostes neixen també els arcs torals que suporten la volta de canó de la porxada.
La zona central, descoberta, compta bàsicament amb portals comercials en planta baixa sobre els que s'obren les finestres dels entresòls dels edificis del voltant. Per sobre s'aixequen tres plantes pis amb obertures formades per balcons que, a ritme regular, recorren totes les façanes seguint els eixos de vertical i horitzontal. Es tracta doncs d'una façana uniforme, de marcat caràcter academicista.

## Història

Des de 1570 la comunitat dels Caputxins estava establerta a Barcelona. Primer van estar a Santa Madrona de Montjuïc, d'on passaren a Sant Gervasi de Cassoles, d'aquí a Sarrià i a Gràcia, per tornar a Santa Madrona el 1616. Destruït el convent per les tropes franco-espanyoles durant el setge de 1714, Felip V d'Espanya indemnitzà la comunitat donant-li l'Hort del Vidre, arran de les muralles de la Rambla.
El 1718 començà a ser construït el nou convent de Santa Madrona, l'església del qual tenia la façana a la Rambla, al lloc on avui comença el Carrer de Ferran i amb claustre que tenia la planta baixa jònica i el pis amb arcs bessons units per un penjant.
El 1822 les Corts lliuraren el convent al municipi constitucionalista, que volgué enderrocar-lo per donar lloc a una plaça dedicada als herois espanyols. Amb aquest fi sortejà els futurs solars i començà l'enderroc del convent. Els canvis polítics de 1825 determinaren la restauració del convent, que fou definitivament enderrocat després de l'exclaustració de 1835.
Va ser aleshores quan es va especular amb la possibilitat de construir-hi un teatre i un parell de galeries envidriades, que si s'haguessin fet haurien estat les primeres d'Europa, anteriors fins i tot a les Vittorio Emanuele de Milà (1865-1877). Finalment, l'any 1848, es va decidir de construir a l'indret una plaça pública, i es va convocar un concurs que establia que la plaça s'havia d'urbanitzar com un recinte tancat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Passatge Madoz». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Pau de Terracina

Sent aliats contra Francesco Sforza, Eugeni IV i Alfons el Magnànim van negociar un arranjament de les seves diferències en la primavera de 1443, donant lloc a un acord formal a Terracina el 14 de juny 1443. Sota els termes d'aquest tractat Eugeni va reconèixer Alfons com a rei de Nàpols i del seu fill Ferran com a successor, consolidant la conquesta del Regne de Nàpols, a canvi del reconeixement d'Eugeni com a papa, i retirar el suport a Fèlix V i el Concili de Basilea.

## Referències

* ↑ Stieber, Joachim W. Pope Eugenius IV, the Council of Basel and the Secular and Ecclesiastical Authorities in the Empire (en anglès). Brill, 1978, p. 197-198. ISBN 9004052402.
# Pedro Bay

Pedro Bay és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. El 2010 tenia 42 habitants (segons el cens del 2000 encara eren 50). El 2000 hi havia 17 habitatges i 13 famílies

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Fact Sheet- Pedro Bay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Pedro Barceló García

Pedro Barceló García (Barcelona, 31 de gener 1951) és un metge català, diputat al Parlament de Catalunya en la IV Legislatura.

## Biografia

Llicenciat en medicina i cirurgia per la Universitat de Barcelona el 1974. Fou professor ajudant del Departament de Fisiologia i Bioquímica de la Facultat de Medicina de la UB el 1974-1976, s'especialitzà en reumatologia el 1977 i fou cap del servei de Reumatologia de l'Hospital de l'Aliança de Vic (1980-1990) i de la Clínica Platón des de 1980. És membre del Col·legi Oficial de Metges de Barcelona i de l'Acadèmia de Ciències Mèdiques de Catalunya i Balears.
També ha estat president de la Societat Espanyola de Reumatologia de 1988 a 1992. Des del 2001 és cap de la Unitat de Reumatologia de l'Hospital Universitari de la Vall d'Hebrón. També ha participat en el programa mèdic de RTVE Más vale prevenir.
Políticament, fou elegit diputat pel Partit Popular a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1992, on fou membre de la Comissió d'Estudi de les Dificultats de la Utilització del Llenguatge de Signes.

## Obres

* Atlas de radiologia reumatológica,
* Manual de enfermedades reumàticas de la Sociedad Española de Reumatologia
* Plan de perfeccionamiento en reumatologia I y II

## Enllaços externs

* Diputados al Parlament de Catalunya a la Vanguardia, 17-3-1992

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la IV Legislatura p. 15
# Council Grove

Council Grove és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 2.321 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Council Grove tenia 2.321 habitants, 1.002 habitatges, i 634 famílies. La densitat de població era de 500,6 habitants per km².
Dels 1.002 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,3% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 36,7% no eren unitats familiars. En el 34,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 19% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 23,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.949 $ i la renda mediana per família de 37.061 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.500 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 20.189 $. Entorn del 7,4% de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Council Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Council Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Marcel Boogmans

Marcel Boogmans, (2 de setembre de 1904 - ?) fou un ciclista belga, que es va especialitzar en les curses de sis dies.

## Palmarès

* 1928
** 3r als Sis dies de Nova York (amb Alfonso Zucchetti)
* 1930
** 3r als Sis dies de Mont-real (amb Laurent Gadou)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Telecinco Estrellas

Telecinco Estrellas era un canal de ficció que pertanyia a Telecinco, que emetia les 24 hores al dia i s'emetia a través de la TDT. Es va substituir el 18 de febrer per FDF.

## Programació

Els continguts de Telecinco Estrellas eren sèries de Telecinco de producció pròpia, tant sèries actuals com antigues sèries que ja no s'emeten en aquest canal.
Entre les sèries que s'emetien estan "Médico de familia", "7 vidas", "Periodistas", "Javier ya no vive solo", "Al salir de clase", "Hermanas","Señor Alcalde","El Pasado es Mañana", etc.

## Referències

* ↑ Telecinco Estrellas y Telecinco Sport conforman las emisiones TDT de la cadena formulatv
* ↑ Ultimas imagenes de Telecinco estrellas a Dailymotion
* ↑ Telecinco estrellas web arxivat
# Zissermanovski

Zissermanovski - Зиссермановский (rus) - és un khútor, un poble, del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, a la vora dreta del riu Zelentxuk Vtoroi, un afluent del riu Kuban, davant de Dalni, a 8 km al sud de Tbilísskaia i a 97 km a l'est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Màrinski.
# Jsendra

Jsendra és una varietat d'arròs obtinguda al Departament d'arròs de Sueca en 2005. Des de la seua aparició, ha anat substituint en el cultiu a la varietat Sénia. Tanmateix, i juntament amb varietats com Gleva, Fonsa o Montsianell, generalment es classifiquen com a Arròs Sénia, ja que, tot i ser tècnicament noves varietats, mantenen característiques semblants.
Deu el seu nom a Juan Sendra, investigador de l'IVIA que participà en el projecte i que va faltar abans del registre de la varietat, motiu pel qual els seus companys volgueren homenatjar-lo.

## Història i característiques

El procés d'obtenció del Jsendra s'inicia en 1993, per encreuament de l'arròs Sénia, varietat pròpia de l'IVIA, amb la californiana M202. La planta fa una alçada mitjana de 74 cm, el que permet una producció òptima, per constrast a plantes més altes com la del bomba, que fan que el procés d'obtenció siga més car. Per la seua banda, la resistència del JSendra a la pyriculària és semblant a la de les altres varietats actualment utilitzades.

## Referències

* ↑ «La ciencia que va al grano». Levante-EMV, 05-02-2013.
* ↑ «Guardianes del arroz». Levante-EMV, 30-08-2015.
* ↑ «Variedades» (en castellà). Arròs de València. Arxivat de l'original el 2015-09-07. [Consulta: 6 setembre 2015].
* 1 2 3 4 Ballesteros, R. «Características de la nueva variedad de arroz Jsendra». Comunitat Valenciana Agrària - IVIA, num. 26, 2004. Arxivat de l'original el 2012-07-04. [Consulta: 7 setembre 2015].
# Tesero

Tesero és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 2.785 habitants. Limita amb els municipis de Cavalese, Deutschnofen (BZ), Panchià, Pieve Tesino, Predazzo i Varena.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Giovanni Delladio | Llista cívica |
# Marcel Blistène

Marcel Blistène (9è districte de París, 3 de juny de 1911 - Grassa, 2 d'agost de 1991) va ser un director de cinema francès.
Marcel Blistène es va incorporar a Paramount Pictures el 1930 com a assistent, després d'estudiar literatura. Després va iniciar una carrera com a periodista de cinema, per a Pour vous i Cinémonde.
Va realitzar la seva primera pel·lícula Étoile sans lumière el 1945, i en els tretze anys que van seguir, només va dirigir deu pel·lícules més.

## Filmografia
### Director

* Les Amants de demain (1959)
* Sylviane de mes nuits (1957)
* Gueule d'ange (1955)
* Fire Under Her Skin (1954)
* This Age Without Pity (1952)
* Bibi Fricotin (1951)
* Le Sorcier du ciel (1949)
* Rapide de nuit (1948)
* Back Streets of Paris (1946)
* Star Without Light (1946)

## Guió

* Sylviane de mes nuits (1957)
* Gueule d'ange (1955)
* Fire Under Her Skin (1954)
* Star Without Light (1946)

## Productor

* Sylviane de mes nuits (1957)

## Referències

* ↑ «Marcel Blistène» (en txec). Česko-Slovenská filmová databáze. [Consulta: 5 novembre 2022].
* ↑ Boterf, Hervé Le. Harry Baur (en francès). Pygmalion (réédition numérique FeniXX), 1995. ISBN 978-2-403-02870-6.
* ↑ Vian, Boris. Chroniques du menteur (en francès). Le Livre de Poche, 2012-07-30. ISBN 978-2-253-17458-5.