OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Yavuz Özkan

Yavuz Özkan (1942 - 21 de maig de 2019) va ser un director de cinema i guionista turc. Özkan és millor conegut per la pel·lícula de 1978 Maden.

## Filmografia selecta

* "İlkbahar - Sonbahar " (2011)
* Hayal Kurma Oyunları (1999)
* Bir Erkeğin Anatomisi (1997)
* Bir Kadının Anatomisi (1995)
* Yengeç Sepeti (1994)
* Bir Sonbahar Hikayesi 1994
* İki Kadın (1992)
* Ateş Üstünde Yürümek (1991)
* Büyük Yalnızlık (1990)
* Filim Bitti (1989)
* Umut Yarına Kaldı (1988)
* Yağmur Kaçakları (1987)
* Son Savaşçı (1985)
* Sevgiliye Mektuplar (1982)
* Demiryol (1979)
* Maden 1978
* Vardiya (1976)
* Yarış (1975)
* 2x2=5 (1974)

## Referències

* ↑ «Usta yönetmen Yavuz Özkan hayatını kaybetti». Hürriyet, 22-05-2019. Arxivat de l'original el 22 de maig de 2019. [Consulta: 26 maig 2019].
* ↑ «WHO'S WHO IN TURKISH CULTURE AND ART: Yavuz Özkan». turkishculture.org.
# Albert Van Vlierberghe

Albert Van Vlierberghe (Belsele, Sint-Niklaas, Flandes Oriental, 18 de març de 1942 — Sint-Niklaas, 20 de desembre de 1991) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1965 i 1980. El 1964 va prendre part als Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va disputar, sense sort, dues proves del programa de ciclisme. En el seu palmarès destaquen tres victòries d'etapa al Tour de França i tres del Giro d'Itàlia.

## Palmarès

* 1965
** 1r al Tour de Loir i Cher i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal
* 1966
** 1r a Omloop der Vlaamse Gewesten
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1967
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1968
** 1r a Kustpijl
* 1969
** 1r als Giro de les Tres Províncies
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa al Giro de Sardenya
* 1970
** 1r a Flèche Rebecquoise
** 1r a la Harelbeke - Poperinge - Harelbeke
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1971
** 1r a GP E5
** 1r a la Harelbeke - Poperinge - Harelbeke
** 1r a l'Omloop van de Fruitstreek Alken
** 1r a la Sàsser-Càller
** 1r a Grote Prijs Stad Zottegem
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1972
** 1r a Brussel·les-Meulebeke
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1973
** 1r a Gran Premi de Valònia
* 1975
** 1r a la Belsele - Puivelde

### Resultats al Tour de França

* 1966. Abandona (16a etapa). Vencedor d'una etapa
* 1970. 48è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1971. 29è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1973. 52è de la classificació general
* 1975. 32è de la classificació general
* 1976. 57è de la classificació general
* 1978. 56è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1967. 60è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1968. Abandona
* 1969. 38è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1970. 44è de la classificació general
* 1971. 36è de la classificació general
* 1972. 57è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1973. Abandona
* 1974. 69è de la classificació general
* 1977. 72è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1977. 35è de la classificació general

## Referències

* ↑ «VAN VLIERBERGHE Albert». [Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Albert Van Vlierberghe». [Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Albert VAN VLIERBERGHE» (en italià). [Consulta: 14 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Albert van Vlierberghe a sitiodeciclismo.net
# Francisco David González Borges

Francisco David González Borges (Las Palmas de Gran Canaria, 25 d'agost de 1981) és un futbolista professional canari que juga com a migcampista.

## Enllaços externs

* David González a BDFutbol
* David González, Fitxa a Soccerway
# Mesta

«Mesta» té aquests significats:
* Concejo de la Mesta, organització ramadera de la Corona de Castella.
* El riu Mesta, antigament conegut com a Nestos.
* La Mesta, pedania d'Alcaraz (Albacete)
* Déu egipci, també conegut com a Imset.
* Mesta: població del municipi de Bansko (Bulgària).
# Ratpenat cuallarg petit australià

El ratpenat cuallarg petit australià (Ozimops planiceps) és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids que es troba a Austràlia.

## Referències

* ↑ «Ratpenat cuallarg petit australià». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Distribució (anglès)
* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* ↑ Lumsden, L.F. & Reardon, T.B. (2021). "Ozimops planiceps." 2021 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2021. [Consulta: 3 abril 2023]

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Plectroglyphidodon dickii

Plectroglyphidodon dickii és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les Illes de la Línia, les Tuamotu, el Japó i Austràlia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ramona Peralba Sala

Ramona Peralba Sala (Gironella, Berguedà, 1904 - Sant Adrià de Besòs, Barcelonès 16 de maig de 1939) (també coneguda com a Cambrilsa) era una activista republicana, obrera tèxtil i militant de la CNT. Era la delegada de la CNT a la fàbrica tèxtil de Cal Monegal, a Gironella.
Fou una de les dotze dones de la Presó de les Corts executades al Camp de la Bota pel règim franquista. Tenia 35 anys i fou l'única dona entre els 62 afusellats per judici militar de la comarca del Berguedà.
Acabada la Guerra Civil amb la desfeta del Bàndol Republicà, s'inicià la Dictadura del General Franco amb una dura repressió contra els vençuts, aplicant metodologies específiques envers les dones, que van perdre tots els drets i llibertats adquirits durant la República. S'obrí una Causa General i s'encoratjaren les delacions de particulars.
Ramona Peralba va ser destinguda el març del 1939, arrel de la denúncia d'unes veïnes, que l'acusaven d'haver delatat un home emboscat a casa de la germana d'una d'elles, que posteriorment fou detingut i trobat mort a Puig-Reig. El 27 de març del 1939 ingressa a la presó de Les Corts de Barcelona. El 18 d'abril va comparèixer davant d'un Consell de Guerra Sumaríssim amb un grup de 14 persones de les quals cinc foren sentenciades a mort, essent ella l'única dona. En la sentència que la condemnava a mort, Ramona Peralba fou assenyalada com a Propagandista del desnudismo y de las ideas marxistas. Els informes de La Falange local i la Guàrdia Civil afirmaven que era delegada de la FAI a la secció tèxtil de la Colònia Monegal i afiliada a la CNT. L'acusació principal era la de rebel·lió.
Ramona Peralba fou afusellada al Camp de la Bota la matinada del 16 de maig de 1939 juntament amb Salvador Serralta Llorens i Vicens Camprubí Torber, dos alcaldes d'ERC. El seu cadàver va ser inhumat al fossar de la pedrera, a Montjuïc.

## Referències

* ↑ Hierro, Ignacio La desmemòria històrica. La Guerra Civil, el primer franquisme i la repressió al Berguedà (1936-1945), pàg. 124 - 125.
* ↑ «Els consells de guerra: Les onze afusellades del Camp de la Bota - PDF». [Consulta: 22 abril 2019].
* ↑ NacióBerguedà. «72 berguedans van ser executats per judici militar entre 1938 i 1980 | NacióBerguedà». [Consulta: 22 abril 2019].
* ↑ «"Perilloses i roges": la història de disset dones afusellades», 18-11-2016. [Consulta: 22 abril 2019].
* ↑ «[Llista de reparació jurídica de les víctimes del Franquisme. Consell de Guerra Sumaríssim - Causa 002281 contra Ramona Peralba Sala, Ref.98]» (en castellà). Arxiu Tribunal Militar tercer (Barcelona), 1939. [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ Valverde, Roser «Ramona Peralba Sala. En memòria de les dones reprimides pel franquisme al Berguedà». L'Erol. Revista cultural del Berguedà, 145/146, 2020.
* ↑ «El Cost Humà de la Guerra Civil». [Consulta: 2 març 2024].
* ↑ Bella, Emili. «Revenja d'estat contra les dones - 10 des 2016». [Consulta: 22 abril 2019].
* ↑ Barcelona, Helena López /. «El Camp de la Bota recordará els noms dels 1.706 ejecutats» (en català i castellà). El Periódico, 19-02-2014. [Consulta: 22 abril 2019].
# Vinyes Petites

Vinyes Petites és una obra de Sant Agustí de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'estructura de la casa està formada per tres cossos de planta rectangular edificat en forma d'U. El cos principal i més antic de la construcció, presenta els murs de pedres irregulars i morter amb les obertures amb llindes de pedra o bé modificacions amb ciment. La teulada d'aquest cos és a doble vessant i lateral a la façana principal; la porta té una llinda amb la data 1745. El cos lateral dret de la casa també té dues plantes i en una de les finestres una llinda amb la data 1746.

## Història

Les úniques dates de construcció de la casa les tenim a les dues llindes amb inscripció. La llinda de la porta d'entrada a la casa té la data 1745, i la de la part lateral de l'edifici la de 1746.

## Referències

* 1 2 «Vinyes Petites». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 juny 2020].
# Yawalapitís

Els yawalapitís (també jaulapiti, yaulapiti, o yawalapití) són una tribu indígena de la Conca amazònica del Brasil. El nom també s'escriu Iaualapiti en portuguès. L'actual poble yawalapiti està situat més al sud, entre el riu Tuatuari i el riu Kuluene. La seva població el 2011 era de 156 individus respecte a la població de 237 del 2010, però la baixa de 25 el 1954.
Els yawalapitís viuen al Parc indígena del Xingu, a la regió Alt Xingu juntament amb les tribus Kiabi, Yudja i Suya. Les formes de vida d’aquestes quatre tribus són força similars tot i tenir idiomes diferents. Els seus pobles es troben al voltant del llac Ipavu, que es troba a sis quilòmetres del riu Kuluene.

## Llengua

El yawalapití és una llengua maipurà central, que forma part de la família de les llengües arawak. El yawalapití està relacionat amb el waurá i el mehinaku.

## Descripció de les viles

Típic de les tribus del Xingu superior, el poble yawalapití és de forma circular i té cases comunals que envolten la plaça (uikúka) neta de vegetació. Al centre de la plaça hi ha la casa dels homes: freqüentada només pels homes i on s’emmagatzemen i toquen les flautes sagrades. És en aquesta casa o a la vora del riu propera on els homes es reuneixen per parlar al capvespre i on es pinten per a cerimònies.
La casa dels homes és similar a les cases residencials. Només té una o dues portes, sempre més petites que les de les residències, que donen a la plaça central. Les flautes es pengen a les bigues i durant el dia només es poden tocar a l'interior de la casa; a la nit (després de retirar-se les dones) els homes poden tocar les flautes al pati.
El ritual Quarup o Kuarup es realitza per honorar els membres de la tribu morta. Se celebra junt amb tribus veïnes.

## Història

El primer contacte històric entre els yawalapitís i els europeus es va produir el 1887, quan van ser visitats per l'expedició de Karl von den Steinen. En aquest període, es van situar al curs alt del riu Tuatuari, en una regió entre llacunes i pantans identificats pels yawalapitía com una petita granja. La impressió de l’antropòleg alemany sobre aquests indis va ser la pobresa, un poble que no tenia prou menjar per oferir als visitants.

## Notes

* 1 2 "Yawalapiti." Ethnologue. Retrieved 4 Feb 2012.
* 1 2 "Yawalapiti: Introduction." Povos Indígenas no Brasil. Retrieved 4 Feb 2012.
* ↑ http://pib.socioambiental.org/en/povo/yawalapiti/1192

## Bibliografia

* Eduardo Viveiros de Castro. Indivíduo e sociedade no Alto Xingu : Os Yawalapiti, Rio de Janeiro, UFRJ- Museu Nacional, 1977 (dissertação de Mestrado)
Pobles indígenes del Brasil :
Pobles indígenes de la Regió Nord :
Pobles indígenes de la Regió Nord-est :
Pobles indígenes de la Regió Centre-Oest :
Pobles indígenes de les regions Sud i Sud-est :
Articles relacionats :
# Albert V de Baviera

Albert V de Wittelsbach o de Baviera, conegut amb el sobrenom d'el Magnànim, (en alemany Albrecht V der Grossmutige) va néixer a Múnic (Alemanya) el 29 de febrer de 1528 i va morir a la mateixa ciutat el 24 d'octubre de 1579. Era un noble alemany de la Casa de Wittelsbach, fill de Guillem IV de Baviera (1493-1550) i de Maria Jacobea de Baden-Sponheim (1507-1580).
Va ser duc de Baviera des de 1550 fins a la seva mort. Albert va ser educat a Ingolstadt sota la tutela de professors catòlics. Amb el seu matrimoni amb l'arxiduquessa d'Àustria, va resoldre un llarg litigi existent entre el ducat de Baviera i la Casa d'Habsburg. D'aquesta manera es va poder dedicar als afers interns del seu país. Aviat es convertí en el líder alemany de la contrareforma, convençut que la causa del catolicisme anava lligada inseparablement amb l'interès de la Casa de Wittelsbach. Amb tot, especialment en els darrers anys, va cedir bona part de la gestió de govern als seus col·laboradors.
Va exercir com a protector de les arts, i ell mateix va aplegar-ne diverses col·leccions, a més de fundar la Biblioteca de la Cort de Múnic, que es va convertir en un dels centres culturals de Baviera.

## Matrimoni i fills

El 4 de juliol de 1546 es va casar a Ratisbona amb Anna d'Habsburg (1528-1590), filla de l'emperador Ferran I (1503-1564) i d'Anna d'Hongría (1503-1547). El matrimoni va tenir set fills:
* Carles, nascut i mort el 1547.
* Guillem (1548-1626), casat amb Renata de Lorena (1544-1602).
* Ferran (1550-1608), casat amb Maria Pettembeck (1573-1619).
* Maria Anna (1551-1608), casada amb Carles II d'Estíria (1540-1590).
* Maximiliana Maria (1552-1614)
* Frederic (1553-1554)
* Ernest (1554-1612).

## Bibliografia

* Dietmar Heil: Die Reichspolitik Bayerns unter der Regierung Herzog Albrechts V. (1550–1579). Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 1998, ISBN 3-525-36054-1 (Format digital)
* Friedrich Wilhelm Bautz: Albrecht V., Herzog von Bayern. A: Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Band 1, Hamm 1975, Sp. 90–91.
* Sigmund von Riezler: Albrecht V. A: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 1, Duncker & Humblot, Leipzig 1875, S. 234–237.
* Walter Goetz: Albrecht V. A: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 1, Duncker & Humblot, Berlin 1953, S. 158–160.

## Enllaços externs

* Hofkleiderbuch (Abbildung und Beschreibung der Hof-Livreen) des Herzogs Wilhelm IV. und Albrecht V. 1508-1551. de la Biblioteca Bàvara
* Porträtgalerie Bayern des Haus der Bayerischen Geschichte:
* Bildnis des Herzogs Albrecht V. von Bayern Arxivat 2010-08-10 a Wayback Machine.
* Bildnis des Herzogs Albrecht V. von Bayern Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* Bildnis des Herzogs Albrecht V. von Bayern auf dem Totenbett Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Fundulopanchax scheeli

Fundulopanchax scheeli és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Nigèria i Camerun.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Fundulopanchax scheeli» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Radda, A. C. 1970. Vorläufige Beschreibung von Aphyosemion scheeli nov. spec. Aquaria v. 4: 177-180.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Racó de Carlos

El Racó de Carlos és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Serradell.
Aquest paratge està constituït per la capçalera de la llau del Cornàs, a la vall alta de Serradell, al vessant meridional de la Serra de l'Estall. És un cap de vall emmarcat, a més de la Serra de l'Estall, pel Cornàs a llevant i el Serrat de Ladres a ponent. Davallen del Racó de Carlos tot de llaus i barrancs que s'apleguen en la llau del Cornàs, que més avall i al sud-est forma el riu de Serradell. L'Obaga del Mu és al davant i a migdia del Racó de Carlos.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Potencial Hardcore

Potencial Hardcore (PHC) és un segell discogràfic i botiga de discos i complements musicals amb seu al barri madrileny de Vallecas. La discogràfica, especialitzada en gèneres com el hardcore punk, l'oi! i l'ska, publica grups i artistes d'ideologia política antifeixista.
Potencial Hardcore es va formar el 1986 i al llarg de la seva existència ha publicat grups destacats de l'escena estatal com HHH, Etsaiak, L'Odi Social, Espasmódicos, Segismundo Toxicómano, Sin Dios, Subterranean Kids, Hechos Contra el Decoro, Los Muertos de Cristo, Non Servium, Núcleo Terco o Habeas Corpus. L'any 2016, va celebrar el seu trentè aniversari amb un concert especial al centre social okupat Atalaya de Madrid.

## Referències

* ↑ «[Audio Historia del punk en Madrid: documental “Lo que hicimos fue secreto”]». kaosenlared.net. [Consulta: 3 agost 2018].
* ↑ «Radikal H.C.El nihilismo hecho hardcore». lafonoteca.net. [Consulta: 23 juliol 2018].
* ↑ Salvador Domínguez. Los hijos del rock: los grupos hispanos 1975-1989, 2004.
* ↑ «Entrevista al sello Potencial Hardcore». RTVE. [Consulta: 3 agost 2018].
* ↑ «Fotos de Camisetas del Concierto 30 aniv. POTENCIAL HARDCORE. Madrid, 2 julio 2016». kaosenlared.net, 09-07-2016. [Consulta: 23 juliol 2018].
* ↑ «Potencial Hardcore: Festival 30 aniversario». lafactoriadelritmo.com. [Consulta: 23 juliol 2018].
# Ramales de la Victoria

Ramales de la Victoria és un municipi de la Comunitat Autònoma de Cantàbria. Limita al nord amb Rasines, a l'oest amb Ruesga, al sud amb Soba i a l'est amb la província de Biscaia. Està situat en la vall de l'Asón, que antigament era una via de comunicació molt important, ja que comunica el port de Laredo amb la Meseta Central.

## Localitats

* Gibaja, 388 hab. en 2006, dividida en els barris de:
** Bárcena, 23 hab., a 4 km de la capital
** La Estación, 40 hab., a 4 km
** Pondra, 33 hab., a 4 km
** La Quintana, 230 hab.
** Riancho, 62 hab., a 4 km
* Ramales de la Victoria (Capital), con 1.945 habitants en 2006, dividits en els barris:
** Ramales de la Victoria, 1.551 hab.
** Cubillas, 46 hab.
** Entrepuentes, 21 hab.
** Guardamino, 42 hab., a 2 km
** Helguero, 56 hab., a 2 km
** Iseña, 7 hab.
** El Mazo, 55 hab.
** La Pared, 10 hab., a 3 km
** Salto del Oso, 100 hab., a 1 km
** Sierra Alcomba, 14 hab., a 2 km
** Los Valles, 9 hab., a 2 km
** Veares, 19 hab., a 2 km
** Vegacorredor, 15 hab.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2007 |
| 1.275 | 1.502 | 1.633 | 2.189 | 2.449 | 2.976 | 3.381 | 3.237 | 3.000 | 3.012 | 3.544 | 2.367 |
Font: INE

## Enllaços externs

* PR-S.22 Camí de les Coves de Ramales Arxivat 2007-12-27 a Wayback Machine.
* PR-S.22 Camí del Picón del Carlista Arxivat 2007-12-27 a Wayback Machine.
# Vlasta Kálalová

Vlasta Kálalová di Lotti (Bernartice, 26 d'octubre de 1896 - Písek, 15 de febrer de 1971) va ser una metgessa txeca, interessada en entomologia i en malalties tropicals.

## Biografia

Va nàixer a Bernartice. Son pare, Jan Kálal, era professor. Va estudiar medicina, amb especialitat en cirurgia, àrab i persa a la Universitat Carolina de Praga. Es va graduar amb honors el 1922. En la seua època hi havia molt poques dones cirurgianes a Txecoslovàquia. Després d'atendre una conferència de parasitologia del professor Jaroslav Hlava, es va interessar per les malalties tropicals i el seu tractament.
El 1924 va anar a Turquia gràcies a l'ajuda del president txecoslovac Tomás Garrigue Masaryk. El 1925 va fundar un hospital a Bagdad, a la Casa Burazanliu. El va dirigir entre 1925 i 1932, a més de treballar-hi com cirurgiana. Durant esta època va tenir relació amb diversos membres de la Família Reial iraquiana. Durant la seua estada a l'Iraq va recollir diverses espècies d'insectes que va enviar al Museu Nacional de Praga. Va arribar a enviar cinc-cents mil espècimens, alguns d'ells inèdits fins al moment.
El 1932 va tornar a Txecoslovàquia amb la seua família, però el 1942 la ciutat de Bernartice va sofrir els atacs nazis i l'execució de 22 ciutadans. El 8 de maig de 1945, en plena retirada de les forces nazis, les SS van afusellar a 44 persones de la localitat, entre elles al seu marit, Giorgio di Lotti, i els seus dos fills.

## Premis i honors

* Kálalová va rebre l'Ordre de Tomáš Garrigue Masaryk el 1992.
* L'asteroide 66934 Kálalová, descobert per Jana Tichá i Miloš Tichý a l'Observatori Kleť el 1999, va ser nomenat en la seua memòria. El nom oficial va ser publicat pel Minor Planet Center el 21 de juliol de 2005 (M.P.C. M.P.C. M.P.C. 54567).

## Referències

* 1 2 3 «La médica checa Vlasta Kálalová fundó el 1925 un hospital en Bagdad». espanol.radio.cz, 30-11-2005. [Consulta: 3 febrer 2021].
* ↑ «Národní muzeum: Výroční zpráva 2007, s. 26.» (en checo). www.nm.cz, 31-07-2012. Arxivat de l'original el 2012-07-31. [Consulta: 3 febrer 2021].
* ↑ «Pražský hrad: Řád TGM - Seznam vyznamenaných» (en checo). hrad.cz. [Consulta: 3 febrer 2021].
* ↑ «(66934) Kalalova». Minor Planet Center. [Consulta: 8 febrer 2020].
* ↑ «MPC/MPO/MPS Archive». Minor Planet Center. [Consulta: 8 febrer 2020].
# Albert Valentín i Escolano

Albert Valentín i Escolano (Cornellà de Llobregat, 17 de febrer de 1962) és un futbolista català de la dècada de 1980. És pare dels també futbolistes Gerard Valentín Sancho i Pol Valentín Sancho.
Es formà al futbol base del FC Barcelona, arribant a jugar al Barcelona Amateur i al Barcelona Atlètic. L'any 1986 fitxà per la UE Figueres, on jugà durant nou temporades amb més de 250 partits jugats a segona divisió i Segona B.
Un cop retirat ha ocupat càrrecs a l'staff tècnic de clubs com Figueres, Espanyol i Barça.
* UE Figueres: Director esportiu: 1995-1999
* UE Figueres: Director general: 2000-2002
* RCD Espanyol: Coordinador àrea esportiva: 2003-2008
* FC Barcelona: Secretari tècnic: 2010-2014
* Real Zaragoza: Secretari tècnic: 2015-2017
* Olympique de Marsella: Direcció esportiva: 2017-
També ha estat professor de l'Escola Catalana d'Entrenadors, i durant la seva etapa al Figueres fou entrenador temporal en vuit partits, diversos cops.
Autor del llibre "La Dirección Deportiva en un Club de Futbol Profesional" de la Editorial Futbol de Libro
Professor en el Master de Direcció Esportiva de la Real Federació Espanyola de Futbol

## Referències

* 1 2 Closa, Toni; Pablo, Josep; Salas, José Alberto; Mas, Jordi. Gran diccionari de jugadors del Barça. Barcelona: Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «D. Albert Valentín Escolano». RFEF. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ «Albert Valentín: "La idea es que el Zaragoza esté entre los diez primeros de Primera"». El Periódico de Aragón. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ «Albert Valentín, adjunto de Zubi en el Marsella». Mundo Deportivo. [Consulta: 9 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Albert Valentín i Escolano a BDFutbol
* Albert Valentín i Escolano Fitxa com a entrenador a BDFutbol
* ↑ Valentin Escolano, Alberto. La Dirección Deportiva en un club de futbol profesional (en castellà). Futbol de Libro.