OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zebrasoma rostratum

Zebrasoma rostratum és una espècie de peix pertanyent a la família dels acantúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 21 cm de llargària màxima.
* 4-5 espines i 23-28 radis tous a l'aleta dorsal i 19-24 radis tous a l'anal.
* És de color marró fosc a gairebé negre.

## Alimentació

Hom creu que menja algues.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (23 °C-28 °C) que viu entre 8 i 35 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: des de les illes de la Línia, les illes Marqueses, les illes de la Societat i les Tuamotu fins a Pitcairn.

## Costums

És bentopelàgic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Guiasu, R.C. i R. Winterbottom, 1998. Yellow juvenile color pattern, diet switching and the phylogeny of the surgeonfish genus Zebrasoma (Percomorpha, Acanthuridae). Bull. Mar. Sci. 63(2):277-294.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Baensch, H.A. i H. Debelius, 1997. Meerwasser atlas. Mergus Verlag GmbH, Postfach 86, 49302, Melle, Alemanya. 1216 p. 3a edició.
* ↑ Kailola, P.J., 1991. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. III. Gobiidae to Molidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea. 153 p.
* ↑ Randall, J.E., 2001. Acanthuridae. Surgeonfishes (tangs, unicornfishes). p. 3653-3683. A: K.E. Carpenter i V. Niem (editors). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae), estuarine crocodiles.. FAO, Roma.
* ↑ Randall, J.E., 2001. Surgeonfishes of Hawai'i and the world. Mutual Publishing and Bishop Museum Press, Hawaii. 123 p.
* ↑ Wass, R.C., 1984. An annotated checklist of the fishes of Samoa. Natl. Ocean. Atmos. Adminis. Tech. Rept., Natl. Mar. Fish. Serv., Spec. Sci. Rept. Fish. (781).
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Corb marí beccurt

El corb marí beccurt (Microcarbo melanoleucos) és una espècie d'ocell marí de la família dels falacrocoràcids (Phalacrocoracidae) que habita costes, illes, estuàris, llacs, aiguamolls, estanys i pantans de les illes de la Sonda (excepte Sumatra i Borneo). Illes Waigeo, Salawati i Misool, Nova Guinea, Numfor. Illes Palau, Salomó i Santa Cruz (Galápagos). Nova Caledònia. Austràlia, Tasmània. Nova Zelanda amb l'illa Stewart i Campbell.
# Fiona (cràter)

Fiona és un cràter d'impacte al planeta Venus de 3,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim celta que va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2003.

## Referències

* ↑ «Fiona». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].
# Casa Marcet (Sabadell)

La Casa Marcet és una obra eclèctica de Sabadell (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, de planta baixa i dos pisos amb terrat superior. La façana, molt estreta, mostra, a la planta baixa, dues obertures d'arc carpanell. L'obertura de la dreta és la porta d'accés i l'altra, una finestra. Al primer i segon pis hi ha balcons, l'inferior d'arc rebaixat i el superior d'arc de mig punt. L'edifici es corona amb barana de terrat de tipus senzill. És remarcable la decoració de la façana, amb elements de pedra treballada, així com el tractament del ferro forjat de les baranes dels balcons.

## Història

Hi ha constància documental de la sol·licitud de llicència d'obres de reforma de la façana (23 de maig de 1918) i de la corresponent concessió del permís (11 de juny 1918). L'arquitecte que signava el projecte era Joaquim Manich i Comerma.

## Referències

* 1 2 «Casa Marcet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].
# Carmen Amorós i Valldaura

Carmen Amorós i Valldaura (Barcelona, 1961 - Barcelona, 2017), filla de Joan Amorós i Andreu, viuda d'Enric Sió i Guardiola, fou escriptora i periodista.

## Llibres

* Sió, Enric: Barcelona, guapa! Documentació i textos: Carmen Amorós i Valldaura ; Barcelona : Enric Sió Studi, 1992.
* ¿Sabes, princesa?, Barcelona: Prensa Siete, 1993.
* Quadern balcànic, poemari, editorial Mediterrània-Eivissa, ISBN 9788495565686
* Ales de vidre, Barcelona: Stonberg, 2016, ISBN 9788494617201

## Referències

* ↑ «Adeu a la Carmen Amorós». LLers: elpuntavui.cat, 19-04-2017. [Consulta: 30 abril 2017].
* ↑ «Mor als 55 anys la periodista i escriptora Carmen Amorós». Barcelona: ara.cat, 19-04-2017. [Consulta: 30 abril 2017].
* ↑ «Fallece a los 55 años la periodista y escritora Carmen Amorós». Barcelona: Elperiodico.com, 19-04-2017. [Consulta: 30 abril 2017].
* ↑ «'Ales de vidre' de Carmen Amorós comença a volar». Figueres: Emporda.info, 22-03-2017. [Consulta: 30 abril 2017].
* ↑ «Ales de vidre». Barcelona: emporda.info, 12-12-2016. Arxivat de l'original el 5 de desembre 2016. [Consulta: 30 abril 2017].

## Enllaços externs

* Éride Arxivat 2017-10-02 a Wayback Machine.
* Blogs, Articles Carmen Amorós
* Més 324, Entrevista a Carmen Amorós, periodista i escriptora, 05/04/2017
* Se n'ha anat la Carmen Amorós
# Josep Narro i Celorrio

Josep Narro i Celorrio (Barcelona, 1902 - Guadalajara, Mèxic, 1994) va ser un dibuixant i il·lustrador català. Es va formar en el seu ofici Barcelona i a París. Va publicar acudits a L'Esquella de la Torratxa i il·lustrà obres infantils i didàctiques, com La conquesta de València (1932), Les victòries de Roger de Llúria (1932), de Melcior Font, Rondalles populars (1933), de Valeri Serra i Boldú, i altres. Va militar al Partit Socialista Unificat de Catalunya. Va estar internat als camps de concentració d'Argelers, de les Haràs (Perpinyà), del Barcarès i d'Agde. Posteriorment visqué a França i treballà per a l'editor Janés i Olivé i per a l'Editorial Joventut. El 1949 es va cartejar amb la filla d'un ric terratinent mexicà i el 1951 va emigrar i es va casar amb l'amiga mexicana i va fundar una família. A Mèxic va col·laborar a Pont Blau i a altres revistes catalanes.

## Referències

* 1 2 3 «Josep Narro i Celorrio | enciclopèdia.cat». [Consulta: 26 març 2018].
* ↑ «Narro». [Consulta: 26 març 2018].
* ↑ «El Mume reprèn l'humanisme de Josep Narro». El Punt Avui.
* 1 2 «El dibuixant que va immortalitzar els nens dels camps de concentració». Ara.cat.
* ↑ Formosa, Feliu. Sense nostàlgia. Barcelona: Edicions Proa, 2015, p. 198. ISBN 978-84-7588-540-7.

## Enllaços externs

* Els dibuixos de Josep Narro als camps de concentració, TV3
* Josep Narro. Dibuixar la veritat nua dels camps del Rosselló (1939-1941). Museu Memorial de l'Exili. La Jonquera. Alt Empordà, TV3
# Zveno

Zveno (búlgar Звено «la Xarxa») va ser una organització búlgara amb una doble vessant, militar i política, que va ser fundada en els anys 30 del segle xx per un conjunt d'oficials de l'exèrcit búlgar i d'intel·lectuals del país. Encara que els militants del Zveno no eren pròpiament feixistes, no obstant això preconitzaven tant un Estat com un sistema econòmic de tipus corporatiu. Un altre dels components de la sevaideologia era un sentiment contrari a la llibertat d'existència dels partits polítics; per a acabar, s'oposaven frontalment a l'ORIM, un moviment independentista macedoni amb activitats terroristes. Zveno estava igualment vinculat a les Lligues militars d'extrema dreta que eren responsables de la caiguda i assassinat del primer ministre de Bulgària Aleksàndar Stamboliski, deposat i executat després del Cop d'estat del 9 de juny de 1923. El 19 de maig de 1934, els dirigents del Zveno, els coronels Damian Vèltxev i Kimon Gueorguíev, van organitzar un nou cop d'estat, instaurant un règim dictatorial al país similar al de Benito Mussolini.
El gener de 1935, el tsar Boris III va orquestrar una maniobra política, mitjançant la qual va allunyar Zveno del poder, tot la qual cosa li va permetre instaurar una dictadura de tipus personal. Per a la gestió del Govern, va cridar el general Pentxo Zlàtev, un monàrquic, que després del cop d'estat va ser nomenat nou primer ministre de Bulgària. Com a conseqüència de la marxa desastrosa de la Segona Guerra Mundial per al Tercer Reich, amb el qual Bulgària s'havia aliat, en 1943, Zveno es va unir al moviment de resistència antifeixista, el Front Patriòtic. El 9 de setembre de 1944, el Front Patriòtic va donar un cop d'estat de resultes del qual Gueorguiev va tornar a ocupar el càrrec de primer ministre, alhora que Veltxev s'encarregava del Ministeri de Defensa.
D'aquesta manera, el Zveno va assolir la signatura d'un acord d'alto el foc amb la Unió Soviètica i convocà les eleccions legislatives búlgares de 1945, en les que fou la tercera força política. El 1946, Vèltxev va dimitir en senyal de protesta per les activitats del Partit Comunista Búlgar, i Gueorguíev va ser reemplaçat per Gueorgui Dimitrov, el dirigent del Partit Comunista. Zveno es va presentar a les eleccions legislatives búlgares de 1946 dins el Front Patriòtic i va continuar existint a Bulgària, encara que en forma merament testimonial, fins a l'any 1949.

## Bibliografia

* (castellà) Kimon Gueorguiev a biografias y vidas
* (castellà) Boris III Arxivat 2008-01-30 a Wayback Machine. a buscabiografias
* (castellà) El 9 de septiembre de 1944: fecha polémica en la historia búlgara BNR Ràdio Bulgària
# Corb marí cama-roig

El corb marí cama-roig (Phalacrocorax gaimardi) és un ocell marí de la família dels falacrocoràcids (Phalacrocoracidae) que habita penya-segats costaners d'Amèrica del Sud, des del Perú, cap al sud fins a l'Estret de Magallanes i a la costa sud de l'Argentina.
# Relacions entre Cap Verd i la República Popular de la Xina

Les relacions entre Cap Verd i la Xina es refereix a les relacions actuals i històriques entre la República Popular de la Xina i Cap Verd. Els dos estats van establir relacions bilaterals a l'abril de 1976, poc després que Cap Verd va obtenir la independència de l'Imperi Portuguès. Cap Verd és un adherent ala política d'una sola Xina. Xina va mantenir relacions amb Cap Verd al llarg de la dècada de 1970 fins a mitjans dels anys 1990 principalment per evitar que la República de la Xina (Taiwan) obtingués el reconeixement internacional de Cap Verd mitjançant la diplomàcia de xequera. No obstant això, a mitjans de la dècada de 1990, el nombre de capitalistes xinesos van començar a invertir a l'illa i les relacions créixer durant la dècada de 2000 a conseqüència d'això.

## Desenvolupament econòmic

Des del primera conferència del Fòrum per a la Cooperació entre Xina i Àfrica el 2000, el govern xinès ha lliurat 63,5 milions $ en finançament al desenvolupament. Aquests projectes inclouen 4,4 milions $ per a la construcció de la presa de Poilão a Santa Cruz, 22 milions $ per construir un estadi esportiu a Monte Vaca, i 2,3 $ milions en perdó del deute. Durant 2010 el Fòrum per a la Cooperació Econòmica i Comercial entre Xina i els països de parla de la portuguesa a Macau, Wen Jiabao va anunciar la creació d'un fons d' 10.000 milions $ destinat a impulsar el comerç entre Xina i els països de parla portuguesa.

## Bibliografia

* Cardenal, Juan Pablo; Araújo, Heriberto. La silenciosa conquista china (en castellà). Barcelona: Crítica, 2011, p. 88.

## Referències

* ↑ China in Cape Verde: the Dragon's African Paradise Arxivat 2010-02-09 a Wayback Machine. CSIS per Loro Horta
* 1 2 Austin Strange, Bradley C. Parks, Michael J. Tierney, Andreas Fuchs, Axel Dreher, and Vijaya Ramachandran. 2013. China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection. CGD Working Paper 323. Washington DC: Center for Global Development. http://aiddatachina.org/projects?utf8=%E2%9C%93&search=&active_string%5B%5D=Active&country_name%5B%5D=Cape+Verde&scope_names%5B%5D=Official+Finance%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ Austin Strange, Bradley C. Parks, Michael J. Tierney, Andreas Fuchs, Axel Dreher, and Vijaya Ramachandran. 2013. China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection. CGD Working Paper 323. Washington DC: Center for Global Development. http://aiddatachina.org/projects/797 Arxivat 2013-06-24 at Archive.is
# Cens jueu

El "Cens jueu" (en alemany Judenzählung) va ser una mesura instituïda per l'Alt comandament de l'exèrcit alemany el 1916 durant les convulsions de la Primera guerra mundial. A mesura que el futur s'enfosquia per Alemanya l'interès de l'exèrcit per trobar un boc expiatori augmentava. Aquest foren els jueus. El Cens fou vist com una manera de "demostrar" que la població jueva estaven traint el seu país esquivant el servei militar. Però les xifres van indicar no només que la proporció no era menor del normal, també s'oferien voluntaris en gran quantitat per lluitar a la línia de front.
Aquesta acció va incomodar i sorprendre la comunitat jueva, que s'havia mostrat molt patriòtica. Uns 100.000 van passar per l'exèrcit, dels quals 12.000 moriren i 35.000 van ser condecorats pel seu valor.
El fet que els alemanys els giressin tan de pressa l'esquena va indignar gran part dels jueus alemanys. Va ser un moment de ràpida disminució de les relacions entre alemanys i jueus. Molts no pogueren creure que la seva realitat xoqués tan fortament amb la impressió generalitzada. Aquest episodi també va ajudar molts joves jueus alemanys a virar cap al sionisme, en adonar-se que l'acceptació per la societat alemanya era una causa perduda.

## Referències

* Dwork, Deborah and Jan Van Pelt, Robert. Holocaust: A History. New York: W.W. Norton & Company, 2002.
# Cantó de Morne-à-l'Eau-2

El cantó de Morne-à-l'Eau-2 és una divisió administrativa francesa situat al departament de Guadalupe a la regió de Guadalupe.

## Composició

El cantó comprèn part de la comuna de Morne-à-l'Eau.

## Administració

Llista dels consellers generals successius :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Jean Bardail | FGPS | |
| Les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Joseíto

José Iglesias Fernández (23 de desembre de 1926 - 12 de juliol de 2007), sobrenomenat Joseíto, va ser un futbolista espanyol que jugava de migcampista i fou posteriorment entrenador.
Va acumular un total de 134 partits i 54 gols a la Lliga al llarg de nou temporades, concretament en representació del Reial Madrid, amb el qual va participar en 177 partits oficials i va marcar 77 gols, guanyant deu títols majors.

## Carrera de club

Nascut a Zamora, Castella i Lleó, Joseíto va jugar a diversos clubs abans d'arribar al Real Santander SD el 1949, inclòs el local CA Zamora. En la seva primera temporada va ajudar els càntabres a ascendir a la Lliga.
L'estiu de 1951 Joseíto es va traslladar al Reial Madrid (dos anys abans que un altre jugador que representaria ambdós clubs, Francisco Gento), va romandre a l'Estadi Santiago Bernabéu durant els vuit anys següents i va participar en prop de 200 partits oficials. De 1955 a 1959 va guanyar quatre copes d'Europa consecutives, contribuint amb 11 partits i sis gols en el procés; no obstant això, després de l'arribada de Raymond Kopa, va començar a actuar amb menys regularitat.
Joseíto es va retirar l'any 1961 amb gairebé 35 anys, després de passar un any a la segona divisió amb el Levante UD i el Rayo Vallecano. En les dècades següents va dirigir una sèrie de clubs en els tres nivells principals del futbol espanyol, sent al capdavant del València CF i del Granada CF (dos períodes) al màxim nivell.

## Carrera internacional

Joseíto va tenir la seva primera i única convocatòria amb la selecció espanyola el 28 de desembre de 1952, un empat amistós 2-2 amb Alemanya Occidental jugat a Madrid.

## Palmarès
### Valladolid

* Tercera Divisió: 1945–46, 1946–47

### Salamanca

* Tercera Divisió: 1947–48

### Racing de Santander

* Segona Divisió: 1949–50

### Reial Madrid

* La Lliga: 1953–54, 1954–55, 1956–57, 1957–58
* Copa d'Europa: 1955–56, 1956–57, 1957–58, 1958–59
* Copa Llatina: 1955, 1957

## Mort

Joseíto va morir a Granada, Andalusia, el 12 de juliol de 2007, després de patir el segon ictus en sis anys. Tenia 80 anys.

## Referències

* 1 2 Real Madrid biography Arxivat 12 December 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ El partido al cronómetro (Play-by-play); El Mundo Deportivo, 29 desembre 1952 (castellà)
* ↑ Joseíto, ganador de cuatro Copas d'Europa con el Real Madrid (Joseíto, winner of four European Cups with Real Madrid); El Mundo, 12 juliol 2007 (castellà)

## Enllaços externs

* Joseíto a BDFutbol
* Joseíto Fitxa com a entrenador a BDFutbol
* National team data (en castellà)
# (3297) Hong Kong

(3297) Hong Kong és un asteroide que pertany al cinturó d'asteroides, descobert el 26 de novembre de 1978 per l'equip de l'Observatori de la Muntanya Porpra de Nanquín, Xina.
Provisionalment va ser anomenat com a 1978 WN14. Fou anomenat Hong Kong en homenatge a l'illa xinesa de Hong Kong.

## Vegeu també

Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 5 novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=3297.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 29 gener 2024].
* ↑ «(3297) Hong Kong» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 29 novembre 2018].
* ↑ «(3297) Hong Kong» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 29 novembre 2018].
# Corb marí de Brandt

El corb marí de Brandt (Phalacrocorax penicillatus) és una espècie d'ocell de la família dels falacrocoràcids (Phalacrocoracidae) que habita costes i badies des del sud d'Alaska, a la llarga de la costa occidental del Canadà i els Estats Units fins Baixa Califòrnia i les illes del Golf de Califòrnia.
# Quint Petili Rufus

Quint Petili Rufus (llatí: Quintus Petilius Rufus) va ser un magistrat romà del segle i.
Va ser nomenat cònsol l'any 83, juntament amb l'emperador Domicià. L'esmenten els Fasti.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/684?rgn=full+text;view=image;q1=Rufus%2C+Peti+liusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 676. ]
# Guerra de passions

Guerra de passions (títol original: A Soldier's Tale) és una pel·lícula neo-zelandesa realitzat per Larry Parr i estrenada l'any 1988. Ha estat doblada al català.

## Argument

Durant la Segona Guerra Mundial, Saul, sergent britànic destinat a França, i Belle, una jove francesa, s'enamoren, però ella és acusada de col·laborar amb l'enemic per la Resistència que la condemna a mort. Saul fa tot el possible per salvar aquella que estima.

## Repartiment

* Gabriel Byrne: Saul
* Marianne Basler: Belle
* Paul Wyett: Charlie
* Judge Reinhold: « el ianqui »
* Benoît Régent: el pare superior
* Maurici Garrel: Senyor Pradier
* Jacques Mathou: Wolf
* Bernard Farcy: André
* Roch Leibovici: « el noi »
* Claude Mann: Winterhalter
* Mathew Byam Shaw: el tinent Mortimer
* David Duffy: el soldat Smith
* Nicolas Tronc: Balthazar
* Véronique Müller: Simone
* Claudine Berg: la dona gran
* Philippe El Mercier: Gustave
* Éric Galliano: Karl

## Premis i nominacions
### Premis

* New Zealand Film and TV Awards 1992 :
* Premi al millor so a John McKay
* Premi a la millor actriu a Marianne Basler

## Crítica

* "Molt entretingut drama ambientat en la II Guerra Mundial. Melodrama de qualitat sobre la relació entre un sergent britànic i una camperola francesa, amb unes interpretacions bastant creïbles, sobretot la de Byrne."

## Referències

* ↑ «Guerra de passions». esadir.cat.
* ↑ «A Soldier's Tale». IMDb.
* ↑ Morales, Fernando «A Soldier's Tale». El País.
# Carlos Alberto de Almeida Junior

Carlos Alberto de Almeida Junior (Rio de Janeiro, 17 de juny de 1980) és un exfutbolista brasiler que jugava com a centrecampista.
Inicià la seua carrera al Brasil amb un exitós pas per Flamengo i Vasco, amb els que va aixecar sengles campionats carioques. Això li va valer el salt a Europa, fitxant l'any 2005 per l'Standard Liège de la Jupiler League. No va tenir continuïtat i va canviar Bèlgica per Suïssa, cercant minuts a l'FC Aarau. El 2011 torna al Brasil, i juga en clubs modestos com el Bangu i el Cabofriense, on es retirarà el 2015.

## Referències

* ↑ Madruga, Expedito. «Campeão no último Carioca do Vasco, atacante brilha e revela torcida por Fla» (en portuguès brasiler). globoesporte. Globo, 12-04-2014. [Consulta: 23 setembre 2024].
* ↑ «Carlinhos - Informações e Estatísticas do Jogador» (en portuguès brasiler). ogol.com.br. [Consulta: 23 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Perfil a la Lliga Suïssa de Futbol (alemany)
# Josep Recio Ariza

Josep Recio Ariza (Fernán-Núñez, 24 de gener de 1957) és un ciclista català d'origen andalús, ja retirat. Es formà íntegrament com a ciclista a Catalunya després que la seva família s'hi traslladà a viure quan era ben petit. Durant la seva carrera professional, entre 1982 i 1991, aconseguí més de 30 victòries, destacant les cinc etapes a la Volta a Espanya, la Volta a Catalunya de 1983 i la Setmana Catalana de 1985, cursa que guanyà després que prosperés un recurs en contra de la seva desqualificació per dopatge. El 1991 va donar positiu per cocaïna en un control antidopatge a la fi del Gran Premi d'Albacete.
Entre 1992 i 1998 fou el promotor del Critèrium de Cerdanyola.

## Palmarès

* 1976
** Vencedor d'una etapa de la Volta da Ascensión
* 1981
** 1r a la Volta a Tarragona
* 1982
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1983
** 1r a al Clàssica d'Ordizia
** 1r a la Volta a Catalunya i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Aragó
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Astúries
** Vencedor d'una etapa a la Volta a La Rioja
* 1984
** 1r a la Volta a Aragó i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Galícia
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
* 1985
** 1r a la Volta a Burgos i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Volta a Múrcia
** 1r a la Volta a Aragó i vencedor d'una etapa
** 1r a la Setmana Catalana i vencedor d'una etapa
** 1r a Nàquera
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Catalunya
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Euskadi
* 1986
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Astúries
* 1988
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Aragó
* 1989
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
* 1990
** 1r a la Volta a l'Alentejo

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1982. 38è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1983. 29è de la classificació general
* 1984. 9è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1985. Vencedor de 2 etapes
* 1986. 28è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1988. 40è de la classificació general
* 1989. 85è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1988. Abandona (12a etapa)

## Referències

* ↑ «RECIO ARIZA José». [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «José Recio Ariza | enciclopedia.cat». [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ Agencia EFE. «Recio, rehabilitado como ganador de la Semana Catalana de Ciclismo». El País, 28-06-1985. [Consulta: 8 agost 2009].
* ↑ País, El «Dopaje positivo de Recio por cocaína» (en castellà). El País [Madrid], 16-03-1991. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Critèrium de Cerdanyola | enciclopedia.cat». [Consulta: 4 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Josep Recio a www.sitiodeciclismo.net