OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Histrió

Histrió era el nom que es donava a la comèdia o tragèdia grecollatines l'actor disfressat que representava un paper al teatre grec. En el català actual té un sentit pejoratiu.
Els primers histrions van ser simples dansaires que els regidors de Roma van enviar a buscar a Etrúria cap al 363 aC. Després, aquests mateixos van passar a ser actors parlants, però per la seva condició servil van ser mirats sempre com infames, de manera que no podien adquirir el dret de ciutadans romans. El seu nom era i segueix sent objecte de menyspreu.

## Evolució del terme

Si bé derivant del terme clàssic la paraula «histrió» va servir per designar a qualsevol artista disfressat, amb el temps va derivar a designar els actors teatrals en general, a més de designar les persones que en la seva vida quotidiana actuen amb massa afectació.

## Vegeu també

* Màscara
* Teatre de l'Antiga Grècia

## Referències

Aquest article conté material del diccionari enciclopèdic popular il·lustrat Salvat de la dècada del 1906 a 1914 que es troba en el domini públic.
* ↑ histrió a Optimot

## Enllaços externs

* Tragèdia grega
# Histropedia

Histropedia és una eina interactiva que permet mostrar esdeveniments històrics, que funciona extraient dades de Wikidata i Viquipèdia i traça esdeveniments en una línia de temps.
Quan es presenta un esdeveniment a la línia de temps, la informació relacionada, com ara vídeos de YouTube, mencions a Twitter i llibres sobre temes similars d'Amazon, es poden veure disponibles en un quadre emergent. L'eina fou presentada públicament a la conferència de Wikimania l'agost del 2014 al Barbican Centre de Londres.

## Referències

* ↑ Parkinson, Hannah Jane «Histropedia – tool to visualise history unveiled at Wikimania». The Guardian, 2014 [Consulta: 27 octubre 2019].
# Histèresi magnètica

La histèresi magnètica es produeix quan s'aplica un camp magnètic extern a un ferroimant com el ferro i els dipols atòmics s'alineen amb ell. Fins i tot quan s'elimina el camp, es conservarà part de l'alineació: el material s'ha magnetitzat. Un cop magnetitzat, l'imant romandrà magnetitzat indefinidament. Per desmagnetitzar-lo cal calor o un camp magnètic en sentit contrari. Aquest és l'efecte que proporciona l'element de memòria en una unitat de disc dur.
La relació entre la força de camp H i la magnetització M no és lineal en aquests materials. Si un imant es desmagnetitza (H = M = 0) i es dibuixa la relació entre H i M per augmentar els nivells de força de camp, M segueix la corba de magnetització inicial. Aquesta corba augmenta ràpidament al principi i després s'acosta a una asímptota anomenada saturació magnètica. Si ara el camp magnètic es redueix monòtonament, M segueix una corba diferent. A força de camp zero, la magnetització es compensa des de l'origen per una quantitat anomenada remanència. Si es representa la relació H-M per a totes les intensitats del camp magnètic aplicat, el resultat és un bucle d'histèresi anomenat bucle principal. L'amplada de la secció mitjana al llarg de l'eix H és el doble de la coercivitat del material.
Una mirada més propera a una corba de magnetització generalment revela una sèrie de salts de magnetització petits i aleatoris anomenats salts de Barkhausen. Aquest efecte es deu a defectes cristal·logràfics com les dislocacions cristal·lines.
Els bucles d'histèresi magnètica no són exclusius dels materials amb ordre ferromagnètic. Altres ordenacions magnètiques, com ara l'ordenació del vidre giratori, també presenten aquest fenomen.
Els models empírics més coneguts en histèresi són els models de Preisach i Jiles-Atherton. El model de Stoner-Wohlfarth és un model físic que explica la histèresi en termes de resposta anisotròpica ("eixos fàcils"/"durs" de cada gra cristal·lí). El model Ising pot ajudar a explicar aspectes qualitatius i termodinàmics de la histèresi (com la transició de fase del punt de Curie al comportament paramagnètic), encara que no s'utilitzen per descriure imants reals.

## Referències

* ↑ «Magnetic Hysteresis» (en anglès). https://eng.libretexts.org,+28-07-2016.+[Consulta: 7 setembre 2022].
* ↑ Chikazumi, Sōshin. Physics of ferromagnetism. 2a edició. Oxford: Oxford University Press, 1997. ISBN 9780191569852.
* ↑ Monod, P.; Prejean, J. J.; Tissier, B. J. Appl. Phys., 50, B11, 1979, pàg. 7324. Bibcode: 1979JAP....50.7324M. DOI: 10.1063/1.326943.
* ↑ «A model for magnetic hysteresis» (en anglès). https://www.researchgate.net/.+[Consulta: 7 setembre 2022].
# Her Blue Sky

Her Blue Sky (空の青さを知る人よ, Sora no Aosa o Shiru Hito yo) és una pel·lícula japonesa d'anime produïda per CloverWorks, escrita per Mari Okada i dirigida per Tatsuyuki Nagai. Es va estrenar al Japó l'11 d'octubre del 2019 i s'ha doblat al català. Fou nominada als Premis de l'Acadèmia Japonesa com a millor pel·lícula d'animació.

## Argument

L'Aoi vol anar a viure a Tòquio per convertir-se en baixista i deixar de ser una càrrega per a la seva germana gran, l'Akane, que la cuida des que es van morir els seus pares. Ara bé, en Shinno, l'antic xicot de la germana, reapareix 13 anys després en dues versions: la de quan tenia disset anys i l'actual, amb trenta.

## Doblatge

| Personatge | Veu japonesa | Veu catalana |
| Aoi Aioi | Shion Wakayama | Isabel Valls |
| Akane Aioi | Riho Yoshioka | Iris Lago |
| Shinnosuke Kanamuro | Ryo Yoshizawa | David Jenner |
| Dankichi Nitobe | Ken Matsudaira | Mark Ullod |
| Masatsugu Nakamura | Yō Taichi | Alex Molina |
| Masamichi Nakamura | Fukushi Ochiai | Daniel Albiac |
| Chika Ōtaki | Atsumi Tanezaki | Nerea Alfonso |

## Referències

* ↑ «Her Blue Sky». Filmin. Arxivat de l'original el 25 d’abril 2021. [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ «Her Blue Sky (movie)». Anime News Network. [Consulta: 25 abril 2021].
# Hiroshi Nanami

Hiroshi Nanami (Prefectura de Shizuoka, Japó, 28 de novembre de 1972) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Hiroshi Nanami va disputar 67 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Hiroshi Katayama

Hiroshi Katayama (Prefectura de Tòquio, Japó, 28 de maig de 1940) és un futbolista japonès retirat que va disputar 38 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Hopkinton (Iowa)

Hopkinton és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 681 habitants, 275 habitatges, i 187 famílies. La densitat de població era de 424,1 habitants/km².
El poble va ser creat el 1850 i va ser incorporat el 1874. L'antiga escola, tancada el 1944 va ser transferida al museu a l'aire lliure Delaware County Historical Museum.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Fact Sheet- Hopkinton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hopkinton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
* ↑ The History of Delaware County, Iowa: Containing a History of the County, Its Cities, Towns, &c. Western Historical Company, 1878, p. 538.
* ↑ «Delaware County Historical Museum» (en anglès). Delaware County Historical Society. [Consulta: 27 juny 2020].
# Habitatge al carrer Vint de Juny, 5 (Girona)

Habitatge al carrer Vint de Juny, 5 és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici residencial desenvolupat en planta baixa i dos pisos. La façana principal presenta una composició simètrica amb un cos central amb una certa curvatura que sobresurt lleugerament en alçada respecta els dos cossos laterals. La resta és estructurada amb acabat llis. Els balcons del primer pis són amb balustrada i els de planta superior amb barana metàl·lica.

## Història

La façana presenta barrejades referències de l'estètica racionalista i del noucentisme dels anys 20 del segle xx.

## Referències

* 1 2 «Habitatge al carrer Vint de Juny, 5». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Henri Deglane

Henri-Adolphe-Auguste Deglane (París, 1855 - 1931) va ser un arquitecte i acadèmic francès, que va participar en el disseny i execució del Grand Palais de París.
Alumne de Louis-Jules André a l'École Nationale Supérieure des Beaux-Arts de París, va obtenir el Prix de Rome el 1881 amb el tema titulat Un palais, cercle des Beaux-Arts. La beca aconseguida li va permetre prosseguir la seva formació a l'Acadèmia de França a Roma, entre el 29 de gener de 1882 i el 31 de desembre de 1885.
De 1896 a 1900 va participar en el disseny i construcció del Grand Palais, de París, estant l'encarregat de la realització de les naus nord i meridional, de la nau major i de la seva part transversal, anomenada «paddock», de les façanes i decoracions que l'envolten i, més particularment, de l'entrada principal i el peristil situat a ambdós costats de la «nova avinguda», futura avinguda Nicolau II, després anomenada Winston Churchill.
Va ser escollit membre de l'Académie des Beaux-Arts el 1918.

## Referències

* ↑ «Arquitectes Grand Palais» (en francès). Arxivat de l'original el 2007-03-17. [Consulta: 30 juny 2011].
# Hillsboro (Texas)

Hillsboro és una ciutat al Comtat de Hill a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 8.232 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hillsboro tenia 8.232 habitants, 2.876 habitatges, i 1.909 famílies. La densitat de població era de 350,4 habitants per km².
Dels 2.876 habitatges en un 33,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,3% hi vivien parelles casades, en un 14,4% dones solteres, i en un 33,6% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,34.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 12,5% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 17,6% de 45 a 60 i un 16,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.017 $ i la renda mediana per família de 30.297 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.393 $ mentre que les dones 20.652 $. La renda per capita de la població era de 12.576 $. Aproximadament el 17,6% de les famílies i el 21,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hillsboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hillsboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].

## Enllaços externs

* Hillsboro - Lloc web oficial
* Cambra de comerç de Hillsboro
* Plantilla:Cite NSRW
# Hillsboro (Oregon)

Hillsboro és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2009 tenia 90.380 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hillsboro tenia 70.187 habitants, 25.079 habitatges, i 17.078 famílies. La densitat de població era de 1.256,3 habitants per km².
Dels 25.079 habitatges en un 37,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,7% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 23,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 11,4% entre 18 i 24, un 37% entre 25 i 44, un 17% de 45 a 60 i un 6,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.737$ i la renda mediana per família de 57.379$. Els homes tenien una renda mediana de 41.046$ mentre que les dones 30.172$. La renda per capita de la població era de 21.680$. Aproximadament el 6% de les famílies i el 9,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hillsboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hillsboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hyperolius steindachneri

Hyperolius steindachneri és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Angola, República Democràtica del Congo i Zàmbia.

## Referències

* Schiøtz, A. & Channing, A. 2004. Hyperolius steindachneri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Hyperolius tannerorum

Hyperolius tannerorum és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Tanzània.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Schiøtz, A. & Howell, K. 2004. Hyperolius tannerorum. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Iatxmeniova

Iatxmeniova (en rus: Ячменёва) és un poble de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 213 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский» (en rus). Информация о Свердловской области. Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Ibn Zàmrak

Abu-Abd-Al·lah Muhàmmad ibn Yússuf ibn Muhàmmad ibn Àhmad as-Surayhí (àrab: أبو عبد الله محمد بن يوسف بن محمد بن أحمد الصريحي, Abū ʿAbd Allāh Muḥammad b. Yūsuf b. Muḥammad b. Aḥmad aṣ-Ṣurayḥĩ), més conegut com a Ibn Zàmrak (o Ibn Zúmruk) (àrab: ابن زمرك, Ibn Zamrak) (Granada, 1333 - entre 1394 i 1408), fou un poeta i visir de Granada.
Era d'origen humil però va estudiar dur i es va formar amb els millors mestres, i va estudiar especialment amb Ibn al-Khatib. Aquest fou secretari del visir Abu-l-Hàssan Alí al-Jayyab i quan aquest va morir de la pesta el gener del 1349 va ocupar les funcions de kàtib al-inxà o cap de la cancelleria reial, amb títol de visir, posició que va conservar sota Muhàmmad V, i va donar protecció a Ibn Zàmrak que a la seva ombra va fer carrera administrativa.
Quan Muhàmmad V fou enderrocat el 1358/1359, Ibn al-Khatib i Ibn Zàmrak, el van seguir al seu exili a Fes, al Marroc, on foren acollits pel sultà Abu-Sàlim. Allí va seguir els seus estudis i es va dedicar a compondre poesies. Quan Muhàmmad V va retornar al tron el març/abril del 1362, va tornar a Granada i va ser nomenat el seu secretari particular (katib sirrih) a petició d'Ibn al-Khatib que havia recuperat el seu càrrec de visir. Durant els següents anys va fer sovint el paper de poeta de la cort.
Al cap d'uns anys, assassinat el sultà del Marroc Abu-Sàlim (1361) i per la complicada política de Granada, Ibn al-Khatib es va sentir amenaçat i va abandonar el regne i es va traslladar al Marroc, on fou acollit pel sultà marínida Abu-Faris Abd-al-Aziz (1366-1372); llavors Ibn Zàmrak fou nomenat visir al seu lloc.
Sota el breu regnat del seu fill Abu-Zayyan Muhàmmad IV as-Saïd es va rebutjar la petició de Muhàmmad V de Granada per l'entrega d'Ibn al-Khatib, en la qual insistia especialment Ibn Zàmrak que el veia com a potencial rival; quan Muhàmmad as-Saïd fou destronat i va pujar al tron Abu-l-Abbas Àhmad ibn Abi-Sàlim (1372-1374) la situació va canviar; un dels principals càrrecs del nou règim fou Sulayman ibn Dawud, enemic personal d'Ibn al-Khatib, que el va fer empresonar, i a petició d'Ibn Zàmrak, el visir de Granada, fou jutjat per una comissió granadina, i encara que no hi va haver sentència definitiva fou finalment assassinat el maig/juny del 1375. Des d'aquest moment Ibn Zàmrak ja no tenia cap possible rival.
A la mort de Muhàmmad V el 1391 el va succeir el seu fill Yússuf II, que va destituir a Ibn Zàmrak i el va fer tancar durant dos anys a la ciutadella d'Almeria, però el 1392 el va restablir com a visir el nou rei Muhàmmad VII al-Mustaín (1392-1408) que el va destituir al cap de poc i el va substituir per Muhàmmad ibn Àssim, però per poc temps, ja que el 1393 tornava a ser visir. En una data desconeguda posterior, fou assassinat per orde del rei.
El seu diwan s'ha perdut, però bon nombre dels seus poemes foren conservats per Ibn al-Khatib i reproduïts per al-Maqqarí.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Ibn Zàmrak».
# Horst Feistel

Horst Feistel (30 de gener de 1915 Berlín - 14 de novembre de 1990) va ser un criptògraf nascut a Alemanya que treballà en el disseny de ciphers a la companyia IBM, iniciant la recerca científica que culminà en el desenvolupament de Data Encryption Standard (DES) a la dècada de 1970. Feistel dona el seu nom al mètode Feistel network.
Feistel nasqué a Berlín i es traslladà als Estats Units l'any 1934. Durant la Segona Guerra Mundial, va romandre sota arrest domiciliari, però va adquirir la ciutadania estatunidenca el 31 de gener de 1944. L'endemà va començar a treballar per al Air Force Cambridge Research Center (AFCRC) en aparells d'Identification Friend or Foe (IFF) fins a la dècada de 1950. Més tard va ser un empleat del MIT al Lincoln Laboratory, després a la corporació MITRE. Finalment tornà a IBM, on varebre un premi per la seva tasca en criptografia. El seu treball a IBM va portar al desenvolupament de Lucifer, Data Encryption Standard (DES). Feistel va ser un dels primers investigadors no governamentals en estudiar el disseny i la teoria dels block ciphers.

## Notes

* ↑ (Diffie i Landau, 1998), i (Levy, 2001) doenen com any de naixement de Feistel's el 1914.

## Referències

* Whitfield Diffie, Susan Landau (1998). Privacy on the Line: The Politics of Wiretapping and Encryption.
* Horst Feistel, "Cryptography and Computer Privacy." Scientific American, Vol. 228, No. 5, 1973. (JPEG format scanned)
* Horst Feistel, H, W. Notz, J. Lynn Smith. "Some cryptographic techniques for machine-to-machine data communications." IEEE proceedings, 63(11), 1545–1554, 1975.
* Steven Levy, Crypto: How the Code Rebels Beat the Government—Saving Privacy in the Digital Age, 2001.

## Enllaços externs

* Genealogical notes for Horst Feistel Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Indotyphlus battersbyi

Indotyphlus battersbyi és una espècie d'amfibi de la família dels cecílids. És endèmica de l'oest de l'Índia, on viu a altituds d'entre 300 i 1.300 msnm. Es tracta d'una espècie subterrània. Els seus hàbitats naturals són els vessants dels turons amb herba, els camps de conreu i, possiblement, els boscos secs associats a aquests ecosistemes. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. Fou anomenada en honor de l'herpetòleg britànic James Clarence Battersby.

## Referències

* ↑ Dutta, S.; Bhatta, G.; Gour-Bromme, V. A.; Gower, D.; Wilkinson, M.; Oommen, O. V. «Indotyphlus battersbyi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2004. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2004.RLTS.T59568A11964072.en. [Consulta: 29 abril 2021].
* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2013, «Battersby».

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Amphibians (en anglès). Pelagic Publishing, 2013. ISBN 9781907807428.
# Ibn Usfur

Abu-l-Hàssan Alí ibn Mumin ibn Usfur, més conegut simplement com a Ibn Usfur, fou un gramàtic andalusí del segle xiii nascut a Sevilla el 1200 i mort a Tunis el 1271.
Va estudiar amb el cèlebre gramàtic aix-Xalawbin; després va anar a Tunísia i va servir els hàfsides.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, vol. III, pag. 987
# Illes Shetland del Sud

Les Illes Shetland del Sud són un arxipèlag d'illes antàrtiques situades unes 120 km al nord de la Península Antàrtica.
Les illes foren descobertes per William Smith en 19 de febrer de 1819. La seva sobirania no està ben establerta, havent estat aparcada d'ençà de la signatura del Tractat d'Antàrtic. El Regne Unit, Xile i l'Argentina en reclamen la sobirania, si bé des de la signatura del Tractat Antàrtic el 1959 aquest aspecte ha estat aparcat i les illes són obertes a tots els signataris del Tractat per a usos pacífics.
Diversos països disposen de bases de recerca a les illes Shetland del Sud. La majoria estan situades a l'illa del Rei Jordi, aprofitant l'aeròdrom xilè de la base Eduardo Frei.
El seu nom es deriva de les illes Shetland, un arxipèlag al nord de les Illes Britàniques.

## Mapa

* L.L. Ivanov. Antarctica: Livingston Island and Greenwich, Robert, Snow and Smith Islands. Scale 1:120000 topographic map. Troyan: Manfred Wörner Foundation, 2009. ISBN 978-954-92032-6-4 (anglès)

## Illes

De nord a sud:
* Illa de Cornwallis
* Illa Elephant
* Illa Clarence
* Illa Rowett
* Illa Gibbs
* Illa del Rei Jordi
* Illa Bridgeman
* Illa Penguin
* Illa Nelson
* Illa Robert
* Illa Greenwich
* Illa Halfmoon
* Illa Livingston
* Illa Rugged
* Illa Snow
* Illa Smith
* Illa Decepció
* Illa Low

## Vegeu també

* Bases antàrtiques d'Espanya

## Referències

* ↑ Stanton, William Ragan. The Great United States Exploring Expedition of 1838-1842. (en anglès). University of California Press, 1975, p.1. ISBN 0520025571.
# Illes Shiant

Les Illes Shiant o Shiant Isles (en gaèlic escocès: Na h-Eileanan Habita), també conegudes en gaèlic com "les Illes encantades" (Na h-Eileanan Seunta) constitueixen un grup d'illes localitzades en l'estret del Minch, a l'est de l'Illa de Harris a les Hèbrides Exteriors, a Escòcia. Estan situades a unes 5 milles al sud-est de Lewis.
Les illes principals són Eilean Garbh i Eilean an Tighe, que van ser habitades fins a 1901 i estan unides en l'actualitat per un prim istme, i Eilean Mhuire.
Les illes Shiant tenen una gran població de d'aus marines, incloent desenes de milers de frarets de cria en caus en els vessants del Garbh Eilean, així com un nombre important de Somorgollaires, gavots, Fulmars, gavinetes, corbs maríns, gavines i Paràsits.
Les illes poden ser visitades a través de diversos creuers des d'altres illes de les Hèbrides i des de la part continental d'Escòcia.

## Referències

* ↑ Keay, J. & Keay, J. (1994) Collins Encyclopaedia of Scotland. London. Exopercolatius.
* ↑ Haswell-Smith, Hamish. The Scottish Islands. Edinburgh: Canongate, 2004. ISBN 978-1-84195-454-7.
* ↑ «Birds of the Shiant Islands: 1970 & 1971 census». Shiant Islands. Arxivat de l'original el 2007-07-02. [Consulta: 21 juliol 2007].

## Enllaços externs

* Pàgina sobre les Shiant Isles
# Illes Shortland

Les Illes Shortland són un arxipèlag de la província occidental de les illes Salomó. Està situat prop de l'illa de Bougainville a Papua Nova Guinea; és a dir, a l'extrem nord-oest del territori. L'illa més gran és l'illa de Shortland. N'hi ha d'altres com Ovau, Pirumeri, Magusaiai, Fauro i Ballale Islands. Aquestes illes van ser ocupades pels japonesos durant la Segona Guerra Mundial i hi ha molts avions i vaixells enfonsats a les seves aigües.
Alemanya va reclamar la sobirania de les illes fins al 1900.

## Referències

* ↑ Moore, Clive. «Shortland Islands - Place - Solomon Islands Encyclopaedia, 1893-1978» (en anglès). [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ Sack, Peter «Who Wants to Know What 'Really' Happened? 'King' Gorai and the Population Decline in the Shortland Islands». The Journal of Pacific History, 40, 3, 2005, pàg. 339–351. ISSN: 0022-3344.