OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Representació de l'Assumpció de Madona Sancta Maria

La Representació de l'Assumpció de Madona Sancta Maria és la primera peça dramàtica sencera que conservem escrita en català, i una de les primeres d'Europa del teatre assumpcionista.
Hi ha una posada en escena que en va fer Josep Romeu i Figueras el 1963 al Saló del Tinell de Barcelona, en el marc del III Cicle de Teatre Medieval, que es representa d'ençà 1980 al voltant del dia 15 d'agost a l'església de Sant Andreu de la Selva del Camp. Aquesta representació rep el nom de Misteri de la Selva.

## Història

Es va representar el 1388 a la plaça del Corral (avui de la Font) de Tarragona, que s'emplaçava sobre les mateixes arenes de l'antic Circ Romà, que durant l'edat mitjana encara es mantenia parcialment dempeus i perfectament delimitat. Fou una representació extraordinària que requerí l'autorització del rei Joan I, organitzada possiblement per una confraria de l'Assumpció vinculada als franciscans, que tenien l'església vora la plaça. Va rebre el suport econòmic de la ciutat, no només en materials per a la seva escenificació, ans també pagant guardes per vigilar el terme durant l'espectacle, ja que tota la població acudí majoritàriament a veure'l. Un fet social de primera magnitud que no es produí el 15 d'agost com pertocaria, ans als entorns de la festa de la Nativitat de Maria.

## Descripció

El text, conservat en un quadern que presenta l'habitual format «agenda» (Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona, ms. 60), conté 675 versos i s'acompanya d'expressives acotacions de posada en escena: els cinc decorats que s'esmenten (Paradís, Infern, Consell dels Jueus, Casa de Maria i Sepulcre) es distribuïen en un espectacular escenari múltiple horitzontal, i l'acció era animada per tota mena d'efectes escènics. Hi destaca una còmica escena de diables, única en el teatre català antic, a més d'unes dinàmiques seqüències protagonitzades pels jueus. El text ofereix una rica varietat de formes versificadores, amb predomini de les noves rimades i amb la presència d'una composició ritmada en versos blancs que constitueix la primera mostra d'estrofes sàfiques en llengua romanç. Presenta indicacions detallades d'interpretació musical que informen de les melodies amb què calia entonar els diàlegs. La peça era cantada principalment al so d'himnes litúrgics i d'alguna cançó popular no identificada, i la resta era interpretada amb el recitatiu ritual, llevat de jueus i diables, que no presenten cap indicació melòdica.

## Referències

* 1 2 3 4 Massip, Francesc. «Assumpció de Madona Sancta Maria». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement). [Consulta: 31 març 2021].

## Bibliografia complementària

* Massip, Francesc (ed.). Tarragona espai festiu, espai teatral. De la plaça del Corral al Teatre Metropol. Valls: Cossetània, 2009.
* Soberanas, A. J. Representació de l’Assumpció de Madona Santa Maria. Montblanc, 1983.
* Soberanas, A. J.; Massip, F. «Teatre assumpcionista». Barcelona: Barcino.
# Ying Zhang

Ying Zhang (28 de maig de 1970) és una esportista xinesa que va competir en judo, guanyadora de tres medalles al Campionat Mundial de Judo entre els anys 1989 i 1995, i dues medalles als Jocs Asiàtics els anys 1990 i 1994.

## Palmarès internacional

Campionat del món :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1989 | Belgrad ( Iugoslàvia) | 3 | Oberta |
| 1993 | Hamilton ( Canadà) | 3 | Oberta |
| 1995 | Chiba ( Japó) | 2 | +72 kg |
| Jocs Asiàtics ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1990 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 1 | +72 kg |
| 1994 | Hiroshima ( Japó) | 1 | +72 kg |

## Referències

* ↑ Ying Zhang en Judoinside.com (anglès)
# Yingjiangita

La yingjiangita és un mineral de la classe dels minerals fosfats, i dins d'aquesta pertany a l'anomenat “grup de la fosfuranilita”. Va ser descoberta l'any 1989 al comtat de Yingjiang, província de Yunnan (Xina), sent nomenada així per aquesta localització.
Un sinònim és la seva clau: IMA1989-001.

## Característiques químiques

És un fosfat hidroxilat i hidratat de potassi i calci amb anions addicionals d'uranil. Fàcilment confusible amb la fosfuranilita (KCa(H₃O)₃(UO₂)₇(PO₄)₄O₄·8H₂O), al subgrup de la qual pertany, fins al punt que s'està discutint si són el mateix mineral.
A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impureses: sodi, magnesi, manganès, ferro, titani i silici.

## Formació i jaciments

Es forma a la zona d'oxidació dels jaciments de minerals d'urani, pel que sembla per alteració de l'uraninita.
Sol trobar-se associat a altres minerals com: studtita, calcurmolita, tengchongita o autunita.

## Usos

Pot ser extret com a mena de l'estratègic urani. Per la seva alta radioactivitat ha de ser manipulat i emmagatzemat amb els corresponents protocols de seguretat.

## Referències

* ↑ «Yingjiangite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Chen, Z. «A new uranium mineral - Yingjiangite» (en xinès). Acta Mineralogica Sinica, 10, 2, 1990, pàg. 102-105.
* ↑ Jambor, J.L. «New mineral names» (en anglès). American Mineralogist, 76, 1991, pàg. 1728-1735.
* ↑ Coutinho, J.M.V. y Atencio, D. (2000). "Phosphuranylite from Minas Gerais, Brazil and its identity with yiangjiangite". M&M4, 4ª Intern. Conf. on Mineralogy & Museums, Melbourne, December 4-7, 2000; Volume, 35.
* ↑ Frost, R.L., J. Cejka y G. Ayoko (2008). "Raman spectroscopic study of the uranyl phosphate minerals phosphuranylite and yingjiangite". Journal of Raman Spectroscopy 39, 495-502.
# Retuerta del Bullaque

Retuerta del Bullaque és un municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb els municipis Navas de Estena, Horcajo de los Montes, San Pablo de los Montes, Las Ventas con Peña Aguilera i Los Yébenes i el Robledo.
# Roberto Marcolongo

Roberto Marcolongo (Roma, 24 d'agost de 1862 - Roma, 16 de maig de 1943) va ser un matemàtic italià, divulgador de la teoria de la relativitat a Itàlia.
Marcolongo va estudiar matemàtiques a la Universitat de Roma La Sapienza sota els professors Battaglini, Cerruti, Cremona i Beltrami. Es va graduar el 1886 i va ser assistent de càtedra fins al 1895 en que va obtenir la càtedra de mecànica racional de la universitat de Messina on va romandre fins al 1907 en que va passar a la universitat de Nàpols en la qual es va retirar el 1935.
Marcolongo és recordat per la seva estreta i dilatada col·laboració amb Cesare Burali-Forti en el desenvolupament del càlcul vectorial. La major part de les més de 200 publicacions de Marcolongo estan dedicades a l'anàlisi matemàtica i la mecànica. Va ser un dels primers i més actius divulgadors de la teoria de la relativitat. A partir de 1924 es va centrar en l'estudi i la divulgació de la obra científica de Leonardo da Vinci.
El seu ingrés el 1932 al Partit Nacional Feixista, va fer que una part de la seva recerca es convertís en propaganda de la contribució italiana al desenvolupament de les matemàtiques.

## Referències

* 1 2 Bottazzini, 2002, p. 477.
* ↑ Sallent del Colombo i Parra Serra, 2003, p. 241.
* ↑ Maltese, 2000, p. 150.
* ↑ Linguerri i Simili, 2008, p. 61.
* ↑ Bottazzini, 2002, p. 477-478.
* ↑ O'Connor & Robertson, MacTutor History of Mathematics.

## Bibliografia

* Bottazzini, Umberto. «Biographies: Roberto Marcolongo». A: Joseph W. Dauben, Christoph J. Scriba (eds.). Writing the History of Mathematics: Its Historical Development (en (anglès)). Birkhäuser, 2002, p. 477-478. ISBN 3-7643-6166-2.
* Linguerri, Sandra; Simili, Raffaella. Einstein parla italiano: itinerari e polemiche (en (italià)). Pendragon, 2008. ISBN 978-88-834-2530-1.
* Maltese, Giulio «The Late Entrance of Relativity into Italian Scientific Community (1906-1930)» (en (anglès)). Historical Studies in the Physical and Biological Sciences, Vol. 31, Num. 1, 2000, pàg. 125-173. ISSN: 0890-9997.
* Sallent del Colombo, Emma; Parra Serra, Josep Manel. «Cesare Burali-Forti i les homografies vectorials». A: Josep Batlló Ortiz, Pasqual Bernat López, Roser Puig Aguilar (eds.). Actes de la VII Trobada d'Història de la Ciència i de la Tècnica. Societat Catalana d'Història de la Ciència i de la Tècnica, 2003, p. 239-244. ISBN 84-7283-10-6.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Roberto Marcolongo» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Millán Gasca, Ana María. «MARCOLONGO, Roberto». Dizionario Biografico degli Italiani, 2007. [Consulta: 30 octubre 2018]. (italià)
# Rinoceront de Merck

El rinoceront de Merck (Dihoplus kirchbergensis) és una espècie extinta de rinoceront que visqué al nord d'Euràsia a mitjans i finals del període Plistocè. Aquest rinoceront relativament gran tenia dues banyes. Era més gran que el similar rinoceront de musell estret, que visqué a Euràsia a la mateixa època.
Aquest rinoceront preferia boscos o zones boscoses, mentre que el rinoceront de musell estret probablement estava adaptat a hàbitats més oberts. El rinoceront de Merck és relativament rar en el registre fòssil i se l'ha trobat en uns pocs jaciments a Itàlia, França, Alemanya, Gran Bretanya i l'Est d'Europa. A Àsia se'l coneix de Sibèria, l'oest d'Àsia (com el sud-est del Kazakhstan), Corea central i la Xina. També podria haver viscut a Israel i el Líban, però no és cert que sigui S. kirchbergensis i no una espècie similar.

## Referències

* ↑ Diana Puixkina: The Pleistocene easternmost distribution in Eurasia of the species associated with the Eemian Palaeoloxodon antiquus assemblage. Mammal Review, 2007. Volum 37 Número 3, Pàgines 224 - 245
* ↑ Emmanuel M.E. Billia: Revision of the fossil material attributed to Stephanorhinus kirchbergensis' (Jäger 1839) (Mammalia, Rhinocerotidae) preserved in the museum collections of the Russian Federation. Quaternary International. Volum 179, Número 1, Març del 2008, Pàgines 25-37
# Volta a Suïssa 1947

La Volta a Suïssa 1947 és l'11a edició de la Volta a Suïssa. Aquesta edició es disputà del 16 al 23 d'agost de 1947, amb un recorregut de 1.612,5 km distribuïts en 7 etapes, la primera d'elles dividida en tres sectors i la cinquena en dos. L'inici i final de la cursa fou a Zúric.
El vencedor final fou l'italià Gino Bartali, el qual dominà la cursa de cap a fi. A banda de la general Bartali aconseguí 4 victòries d'etapa i la classificació de la muntanya. L'italià Giulio Bresci i el belga Stan Ockers acabaren segon i tercer respectivament.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1ª (a) | 16 d'agost | Zúric - Siebnen | 88,5 | Hugo Koblet (SUI) | |
| 1ª (b) | 16 d'agost | Siebnen - Vaduz (LIE) | 73,1 | Walter Diggelmann (SUI) | |
| 1ª (c) | 16 d'agost | Vaduz (LIE) - Davos | 83,0 | Gino Bartali (ITA) | Gino Bartali (ITA) |
| 2ª | 17 d'agost | Davos - Bellinzona | 178,0 | Gino Bartali (ITA) | Gino Bartali (ITA) |
| 3ª | 18 d'agost | Bellinzona - Sion | 213,0 | Ferdi Kübler (SUI) | Gino Bartali (ITA) |
| 4ª | 19 d'agost | Sion - Biel/Bienne | 233,4 | Giulio Bresci (ITA) | Gino Bartali (ITA) |
| 5ª (a) | 21 d'agost | Biel/Bienne - Lausana | 158,2 | Robert Lang (SUI) | Gino Bartali (ITA) |
| 5ª (b) | 21 d'agost | Lausana - Ginebra (CRI) | 60,6 | Fausto Coppi (ITA) | Gino Bartali (ITA) |
| 6ª | 22 d'agost | Ginebra - Basilea | 271,6 | Désiré Keteleer (BEL) | Gino Bartali (ITA) |
| 7ª | 23 d'agost | Basilea - Zúric | 253,1 | Désiré Keteleer (BEL) | Gino Bartali (ITA) |

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Gino Bartali (ITA) | Itàlia | 47h 35' 55" |
| 2 | Giulio Bresci (ITA) | Itàlia | + 21' 16" |
| 3 | Stan Ockers (BEL) | Bèlgica | + 24' 33" |
| 4 | Ferdi Kübler (SUI) | Suïssa | + 25' 56" |
| 5 | Fausto Coppi (ITA) | Itàlia | + 40' 06" |
| 6 | Bruno Pasquini (ITA) | Itàlia | + 45' 38" |
| 7 | Prosper Depred'homme (BEL) | Bèlgica | + 45' 48" |
| 8 | Jacques Geus (BEL) | Bèlgica | + 47' 16" |
| 9 | Ernst Stettler (SUI) | Suïssa | + 48' 02" |
| 10 | Marcel Dupont (BEL) | Bèlgica | + 51' 58" |

## Referències

* ↑ «11ème Tour de Suisse 1947», 28-10-2004. Arxivat de l'original el 2004-10-28. [Consulta: 23 agost 2018].

## Enllaços externs

* Web oficial (alemany) (francès)
* «Tour de Suisse 1947». sitiodeciclismo.net. [Consulta: 19 febrer 2013].
# Zaouiat Lakouacem

Zaouiat Lakouacem (en àrab زاوية لقواسم, Zāwiyat Laqwāsim; en amazic ⵣⴰⵡⵉⵜ ⵏ ⵍⵇⵡⴰⵙⵎ) és una comuna rural de la província d'El Jadida, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.967 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# West Newbury (Massachusetts)

West Newbury és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2006 tenia 4.450 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Newbury tenia 4.149 habitants, 1.392 habitatges, i 1.183 famílies. La densitat de població era de 118,5 habitants/km².
Dels 1.392 habitatges en un 46,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 76,8% hi vivien parelles casades, en un 6,2% dones solteres, i en un 15% no eren unitats familiars. En l'11,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,98 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 29,9% de 45 a 60 i un 8,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 92.828 $ i la renda mediana per família de 99.050$. Els homes tenien una renda mediana de 80.670 $ mentre que les dones 40.189$. La renda per capita de la població era de 35.323$. Entorn del 2,8% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Newbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Newbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rhacophorus pseudomalabaricus

Rhacophorus pseudomalabaricus és una espècie de granota que viu a l'Índia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Biju, S.D., Dutta, S., Vasudevan, K., Srinivasulu, C. & Vijayakumar, S.P. 2004. Rhacophorus pseudomalabaricus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Riu Vero

El riu Vero és un afluent del riu Cinca. Rega junt al Guatizalema el Somontano de Barbastre, una de les comarques de l'Aragó. En el seu curs dona nom a alguns dels llogarets i pobles pels quals passa com Pozán de Vero i separa Colungo del municipi d'Alquézar, que és, gràcies al riu, un important centre turístic a l'estiu. Abans d'arribar a Barbastre, la ciutat més important del seu curs abans de la seua desembocadura en el Cinca, el Vero passa per Buera i Huerta de Vero del municipi de Santa María de Dulcis i Castillazuelo, població integrada dins del Parc Cultural del Riu Vero, declarat parc el juny del 2001 pel Govern d'Aragó en compliment de la Llei 12/1997 del 3 de desembre de Parcs Culturals d'Aragó.

## Afluents

* Barranc de Chimiachas.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Riu Guatizalema». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 19 octubre 2015].
* ↑ «Riu Vero». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Pozán de Vero». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 13 setembre 2015].
* ↑ «Riu Vero». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Riu Vero». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Riu Vero». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Santa María de Dulcis». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 setembre 2015].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Castillazuelo». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 setembre 2015].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Parc Cultural del Riu Vero». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 13 setembre 2015].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Barranc de Chimiachas». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 19 octubre 2015].
# Rosell

«Rosell» té aquests significats:
* Biografies:
** Albà Rosell i Llongueras (Sabadell, 1881 - Montevideo, 1964), pedagog anarquista i separatista català
** Avenir Rosell i Figueras (Sabadell, 1907 - Montevideo, ?), professor i taquígraf uruguaianocatalà
** Joan Rosell, diversos personatges
** Sandro Rosell i Feliu (Barcelona, 1964), dirigent esportiu, elegit president del FC Barcelona
** Josep Pons i Rosell (Arboç del Penedès, 1918), catedràtic de Biologia de la Universitat de Barcelona
** Salvador Vidal Rosell (1900 - Mèxic, 1993), polític socialista català
** Alí Rafael Primera Rosell, músic i cantautor veneçolà
* Toponímia:
** Ermita de la Mare de Déu del Rosell d'Ademús, temple catòlic situat a la vila d'Ademús (el Racó d'Ademús, País Valencià)
** Turó Rosell, turó de la comarca de la Selva
** Rossell, municipi del País Valencià que es troba a la comarca del Baix Maestrat.

## Vegeu també

* Rossell (desambiguació)
# Resolució 877 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 877 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 21 d'octubre de 1993. Després de reafirmar les resolucions 808 (1993) i 827 (1993), el Consell va nomenar a la nominació del Secretari General Boutros Boutros-Ghali, el Sr. Ramón Escovar Salom, com a fiscal del Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia (TPIY).

## Referències

* ↑ Bethlehem, Daniel L.; Weller, Marc The 'Yugoslav' crisis in international law: general issues. Cambridge University Press, 1997, p. 53. ISBN 978-0-521-46304-1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Dissolució de Iugoslàvia
* Guerra de Bòsnia
* Guerra de la independència croata
* Guerres Iugoslaves

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 879 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 879 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 29 d'octubre de 1993 després de reafirmar les resolucions 782 (1992), 797 (1992), 818, 850 i 863 (1993) sobre la situació a Moçambic, el Consell va reiterar la importància dels Acords de pau de Roma i va estendre el mandat de l'Operació de les Nacions Unides a Moçambic durant un període transitori que va finalitzar el 5 de novembre de 1993.

## Referències

* ↑ United Nations, Dept. of Public Information. The Blue helmets: a review of United Nations peace-keeping. 3rd. United Nations, Dept. of Public Information, 1996, p. 327. ISBN 978-92-1-100611-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Història de Moçambic

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 87 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 87 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 29 de setembre de 1950, considerant que el seu deure és investigar qualsevol situació que pugui comportar a fricció internacional, el Consell va decidir que respondria a les declaracions de la República Popular de la Xina sobre una invasió armada a l'illa de Taiwan després que el 15 d'octubre del mateix any representants de tant la República Popular Xina com Taiwan estiguessin presents.
La resolució va ser aprovada per 7 vots, amb 3 vots en contra de la República de la Xina (Taiwan), Cuba i els Estats Units i una abstenció d'Egipte.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1946 - 1953)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rolls-Royce Trent

Els Rolls-Royce Trent són una família de motors d'aviació turboventiladors d'alt índex de derivació de tres etapes de compressió fabricat per l'empresa britànica Rolls-Royce plc. Els membres d'aquesta família són derivats de l'RB211 que ofereixen un empenyiment nominal de 240 a 430 kN. L'Airbus A330, l'A340, l'A350, l'A380, el Boeing 777 i el 787 en fan servir diferents variants. Els motors Trent també s'han adaptat per a diverses aplicacions marítimes i industrials.

## Referències

* ↑ Gunston, Bill. World Encyclopedia of Aero Engines (en anglès). Cambridge (Regne Unit): Patrick Stephens Limited, 1989. ISBN 978-1-85260-163-8.
# Ribera de Sant Marçal

La Ribera de Sant Marçal, o Torrent de Riu-sec, és un torrent de la Catalunya del Nord, d'orientació nord-oest - sud-est. És un curs d'aigua de les comarques del Rosselló i del Vallespir, de règim torrencial, que neix en els contraforts orientals del Massís del Canigó i discorre pel termenal entre les comunes de Montboló i de Sant Marçal i, per tant, entre les comarques del Vallespir i del Rosselló.
Al llarg dels seus 2,3 quilòmetres, aproximadament, de recorregut fa sempre de termenal comunal i comarcal. El seu curs és bastant sinuós, ateses les característiques orogràfiques dels contraforts del Canigó. Es forma en el vessant sud-est del Roc Rodon, i davalla seguint una direcció de nord-oest a sud-est, fins que s'aboca en la Ribera Ampla prop del Molí d'en Vila, al nord de Montboló.

## Referències

* ↑ La vall de la Ribera de Sant Marçal en els ortofotomapes de l'IGN
# Ridgeway (Wisconsin)

Ridgeway és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 689 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ridgeway tenia 689 habitants, 274 habitatges, i 180 famílies. La densitat de població era de 211,1 habitants per km².
Dels 274 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,7% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 34,5% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 10,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.548 $ i la renda mediana per família de 50.795 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.250 $ mentre que les dones 22.308 $. La renda per capita de la població era de 17.887 $. Aproximadament el 3,6% de les famílies i el 10,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ridgeway» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ridgeway». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.