OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hans Schmithals

Félix Hans Ernst Schmithals (Kreuznach, Alemanya, 1878 - Múnic 1964) fou un pintor i artista decoratiu alemany. Tot i que va treballar com a pintor només uns pocs anys, se'l considera un important impulsor de la transició entre l'Art Nouveau i la pintura abstracta, així com un dels principals animadors del desenvolupament de l'abstracció a Múnic.
La seva trajectòria ha estat comparada a la d'artistes de renom com ara Vasily Kandinsky o Franz Marc. Va ser alumne de l'artista modernista Hermann Obrist, el qual, en la mateixa època, havia creat escultures abstractes.
Schmithals va explorar l'espai entre dos mons: el de les belles arts i el del disseny. Ja en 1900, pintava composicions donant forma a plantes i onades que bé es podien considerar com a obres abstractes. Les seves pintures, però, desafien la categorització en funció de l'estil: abstracció ornamental o tendència cap a la no-representació? La seva faceta d'artista decoratiu el va portar a dissenyar tot tipus d'objectes incloent joies i catifes, a vegades inspirades en motius del segle xviii o en l'art Rococó. Algunes fotografies d'aquests treballs es van publicar a la revista alemanya de disseny Dekorative Kunst en 1914.
Schmithals va abandonar la pintura en diverses ocasions. Amb l'esclat de la Primera Guerra Mundial la seva obra va caure en l'oblit i no va tornar a pintar fins als anys 40. Moltes de les seves obres del període comprés entre 1902 i 1914 es van perdre o van ser destruïdes durant la guerra.
A Múnic va tenir un estudi on treballava en la producció tant d'obres d'art com de disseny comercial. Per desgràcia, l'estudi va ser destruït durant la Segona Guerra Mundial, igual que molts dels seus treballs d'art.
En 2014 el museu Schloßparkmuseum (Bad Kreuznach, Alemanya) va dedicar a l'artista una exposició retrospectiva en la qual es mostraven obres dels seus principals períodes, algunes d'elles cedides per la família. La germana de Hans Schmithals va ser la fotògrafa Nelli Schmithals.

## Referències

* 1 2 «Schmithals, Hans | Stadt Bad Kreuznach» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-02-03. [Consulta: 27 gener 2016].
* 1 2 3 «Werke des Bad Kreuznacher Malers Hans Schmithals im Schlossparkmuseum Bad Kreuznach zu sehen - Allgemeine Zeitung» (en alemany). [Consulta: 26 gener 2016].
* ↑ Cor Blok; Juan Manuel Bonet Historia del arte abstracto, 1900-1960. Cátedra, 1982. ISBN 978-84-376-0321-6.
* ↑ Ziegert, Beate. "The Debschitz School, Munich: 1902-1914." Design Issues (1986): 28-42.
* ↑ «Einladung Hans Schmithals» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-02-03. [Consulta: 27 gener 2016].
* ↑ «Schmithals, Nelli | Stadt Bad Kreuznach» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-02-03. [Consulta: 27 gener 2016].

## Bibliografia

* Andrea Richter. Hans Schmithals (1878-1964): Malerei zwischen Jugendstil und Abstraktion. Schnell & Steiner, 2014. ISBN 978-3-7954-2886-0.
* Embodied Abstraction: Biomorphic Fantasy and Empathy Aesthetics in the Work of Hermann Obrist, August Endell, and Their Followers. ProQuest, 2008. ISBN 978-0-549-56870-4.

## Enllaços externs

* Schloßparkmuseum Arxivat 2016-01-29 a Wayback Machine.
# Reyes Montseny Masip

Reyes Montseny Masip (Lleida, 1948 - Barcelona, 11 de juny de 2014) fou una funcionària i política catalana, diputada al Congrés dels Diputats en la V, VI i VII legislatures.
Llicenciada en Dret, és Tècnic de l'Administració de la Seguretat Social i lletrat de l'Administració de la Seguretat Social. Militant del Partit Popular de Catalunya, fou escollida diputada per la província de Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 1993, 1996 i 2000. Fou Vicepresidenta Primera de la Comissió de Política Social i Ocupació i Vocal de la Delegació espanyola en el Grup d'Amistat amb l'Assemblea Nacional de França.

## Referències

* ↑ «Comunicat de la seva defunció». Arxivat de l'original el 2016-03-11. [Consulta: 24 juny 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Ronald James Cooper

Ronald James Cooper Smith (Bristol, 1943) és un sociòleg d'origen anglès, però establert des de fa temps a l'illa d'Eivissa. L'any 2020, va canviar a la nacionalitat espanyola, adquirint per tant un segon cognom (matronímic) Smith. Escriu i tradueix en anglès i català, i és col·laborador de l'Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera. Es llicencià en filosofia, política i economia ("PPE") a la Universitat d'Oxford l'any 1965. La mateixa universitat li va concedir el doctorat ("D.Phil.") en sociologia l'any 1976 per una tesi pionera sobre l'impacte econòmic i sociocultural del turisme de masses a Eivissa en el context històric de l'illa.

## Referències

* Detalls biogràfics a l'Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera
* Article enciclopèdic de l'escriptor sobre la sociologia a les Pitiüses (2005)
* Tesi doctoral de sociologia (Oxford, 1976) sobre l'impacte econòmic i social del turisme a Eivissa; descarregable en anglès (la versió original) o en català (trad. de l'autor mateix)
* Reconeixement per l'Entesa Nacionalista i Ecologista d'Eivissa (ENE) (2007)
* The Year in Images / L'any en estampes. Trad. Cooper, R.J. de l'obra clàssica de Marià Villangómez Llobet. Edició bilingüe i descarregable:The Anglo-Catalan Society, 2016
* A Sant Josep de sa Talaia (2019)
* Cooper Smith, R. J., & Cirer-Costa, J. C. (2023). Social involvement and adaptation to the 1960s tourist boom on Ibiza. Journal of Tourism and Cultural Change, 21(5), 553–568. https://doi.org/10.1080/14766825.2023.2178313
# Bembla

Bembla (àrab: بنبلة, Banbla) és una ciutat de Tunísia situada uns 5 km al sud de la ciutat de Monastir, dins de la governació homònima. La municipalitat té 13.400 habitants. És capital d'una delegació o mutamadiyya que té 23.790 habitants segons el cens del 2004.

## Economia

Té molts petites tallers tèxtils.

## Personatges il·lustres

Hi va néixer Salem Bouhageb (1827-1924), reformador i jurista.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 32 57 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en sis sectors o imades:
* Bembla (32 57 51)
* Bembla Ouest (32 57 52)
* El Manara (32 57 53)
* Menzel En-Nour (32 57 54)
* El Masdour (32 57 55)
* Menzel Harb (32 57 56)
Al mateix temps, forma, juntament amb el poble d'El Manara, la municipalitat o baladiyya de Bembla et Manara (codi geogràfic 32 22).

## Referències

* ↑ Gubernatis, Enrico de. Lettere sulla Tunisia e specialmente sulle province de susa e monastir: con aggiunta di due lettere archeologiche di Orazio Antinori (en italià). Civelli, 1868, p. 296.
* ↑ Cheurfi, Achour. L'encyclopédie maghrébine (en francès). Casbah éditions, 2007, p. 258. ISBN 978-9961-64-641-0.
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 82-85. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 148-150. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Abschied

Abschied (en alemany: Adéu) és una pel·lícula de comèdia dramàtica alemanya del 1930 dirigida per Robert Siodmak i protagonitzada per Brigitte Horney, Aribert Mog i Emilia Unda.
Va ser rodat als Estudis Babelsberg a Berlín. Els decorats de la pel·lícula van ser dissenyats pel director d'art Max Knaake.

## Argument

Peter Winkler i la seva promesa Hella viuen junts a Berlín, en una casa d'hostes anomenada "Splendide", dirigida per la senyora Weber. Peter i Hella semblen ser les úniques persones felices de la casa, tots els altres són inadaptats de diversos tipus. Un dia, a Peter se li ofereix una plaça ben remunerada a Dresden. Espera que amb un major èxit professional finalment es pugui casar amb Hella. En aquest estat d'alegria, explica la notícia als altres convidats, però no a Hella, a qui vol sorprendre. Malauradament, alguns dels convidats no poden mantenir un secret i així Hella s'assabenta de la notícia. Ella, al seu torn, no li diu a Peter que ja tenia un vestit i un barret reservats en una botiga local, sense posseir la quantitat de diners requerida. En aquesta difícil situació, va demanar prestat els diners a un altre hoste masculí de la casa d'hostes. Mentre l'Hella està recollint les seves coses a la botiga, en Peter s'assabenta que l'Hella va agafar els diners en préstec i creu que l'ha enganyat. Sense esperar la seva tornada, abandona la casa d'hostes, per no tornar mai més.

## Repartiment

* Brigitte Horney com Hella, minorista
* Aribert Mog com a Peter Winkler, venedor ambulant
* Emilia Unda com a senyora Weber
* Konstantin Mic com a Bogdanoff
* Frank Günther com a Neumann, mestre de cerimònies
* Erwin Bootz com ell mateix
* Martha Ziegler com a Lina, criada
* Vladimir Sokoloff com el baró
* Esmée Symon com a primera germana de Lennox
* Gisela Draeger com a segona germana de Lennox
* Marianne Mosner com a tercera germana de Lennox
* Georg Nikolai
* Erwin Splettstößer
* Bruno Hoenscherle
* Daisy Rensburg

## Llançament

La pel·lícula es va estrenar el 25 d'agost de 1930 a Berlín.

## Referències

* ↑ «Abschied (1930)» (en alemany). [Consulta: 1r juny 2023].
* ↑ Chion, Michel. Audio-vision: Sound on Screen (en anglès). Columbia University Press, 1994, p. 146. ISBN 978-0-231-07899-3.

## Enllaços externs

* Abschied a Internet Archive
# Sant Jordi de Ceret

Sant Jordi de Ceret, o del Carner, o del Pla del Carner, és una edificació religiosa de la comuna de Ceret, al Vallespir (Catalunya del Nord).
Està situada en el sector nord-oriental del terme ceretà, a prop del límit amb el terme de Sant Joan de Pladecorts. És a la dreta del Tec i al nord de la carretera de Morellàs.
Els documents conservats que en parlen diuen que el bisbe d'Elna donà permís per a la seva construcció l'any 1387, i que el 1507 en tenien cura dos administradors de Ceret. El 1674 es lliurà a prop una forta batalla, després de la conspiració de Vilafranca, entre les tropes franceses de Schömberg i les espanyoles del duc de San Germano, que acabà amb una carnisseria. Actualment l'església és desafectada i abandonada.
Des del punt de vista constructiu, la notícia del segle xiv ha de correspondre forçosament a una reconstrucció de l'església, atès que alguns dels elements conservats són clarament altmedievals. Des de principis del segle IX es tenen notícies del lloc de Lacertet, a llevant de Ceret, de la qual vila consta com a delimitació est. El lloc de Lacertet és documentat diverses vegades més, entre els segles IX i XIV. No apareix cap església en els documents, tot i que s'esmenta l'església de Sant Julià relacionada amb Vilargell, poble del terme de Sant Joan de Pladecorts que queda a prop i a llevant de l'església de Sant Jordi.
És una església petita, d'una sola nau capçada per un absis quadrat de clara traça prerromànica. La particularitat és que en comptes de ser orientat a llevant, l'absis mira cap al nord; és a dir, l'eix del temple és de nord a sud. Tant la nau com l'absis són cobertes amb volta de canó seguit. La nau feia originalment 6 m de llargària, i és força més alta que l'absis. En una època indeterminada foren afegits tres metres més al costat de migdia, destruint així el frontis. Una sola finestra d'una sola esqueixada es conserva en el costat oriental de l'absis, i l'aparell del conjunt és molt primitiu, fet amb còdols del Tec.

## Bibliografia

* Badia i Homs, Joan; Badia i Puigdevall, Eulàlia. «Ceret: Sant Jordi de Ceret». A: El Vallespir. El Capcir. El Donasà. La Fenolleda. El Perapertusès. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1996 (Catalunya romànica, XXV). ISBN 84-412-2514-1.
* Clos, Jany. «La chapelle Saint-Georges (Saint-Georges, commune de Céret))». A: 66 églises et chapelles romanes en vallée du Tech. Itinéraires historiques, culturels, artistiques et paysagers au coeur du Pays Catalan. Ceret: Mag-grup, 2013 (Itinéraires romans en Catalogne). ISBN 978-2-9545023-0-4.
* Gavín, Josep M. «Vall 20. Sant Jordi de Ceret». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Ceret». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Sant Jordi de Ceret en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Gavín, 1978.
* ↑ Ponsich i Lloret, 1985.
# High Junk Peak

High Junk Peak (xinès tradicional: 釣魚翁, lit. "Pescador") és una muntanya de Hong Kong. Té 344 m i una silueta molt aguda. Aquesta muntanya és una de les principals atraccions del Clear Water Bay Country Park que es troba a la península de Clear Water Bay, Sai Kung, Nous Territoris, Hong Kong. Els altres cims de la mateixa zona són el Sharp Peak (蚺蛇尖), Castle Peak (青山) i Tai Yue Ngam Teng (睇魚岩頂).

## Referències

* ↑ «High Junk Peak: A steep but rewarding hike» (en anglès). Hong Kong Tourism Board. [Consulta: 4 juny 2023].

## Enllaços externs

* Clear Water Bay Country Park
* Clear Water Bay Walk
# Romà Montañez i Martín

Romà Montañez i Martín, (Sant Joan de Vilatorrada, 18 de febrer de 1979) és un exjugador professional de bàsquet català, que ocupa la posició d'escorta. La temporada 2013-14 va jugar al Baloncesto Fuenlabrada, i l'agost de 2015 va fitxar pel Bàsquet Manresa per iniciar-hi la seva tercera i última etapa a l'equip.

## Referències

* ↑ Román Montañez jugará en el Baloncesto Fuenlabrada Arxivat 2013-07-19 a Wayback Machine.(castellà)
* ↑ «Román Montáñez viurà una tercera etapa al Bàsquet Manresa». 324.cat. [Consulta: 5 agost 2015].

## Enllaços externs

* Romà Montañez i Martín jugador a l'ACB
# Adolf von Harnack

Adolf Von Harnack (Dorpat, Livònia, 1851 - Heidelberg, 10 de juny de 1930) fou un teòleg luterà alemany.
Estudià a les universitats de Dorpat i Leipzig. Fou posteriorment professor de les Universitats de Leipzig, Giessen i Berlín. També fou director de la Theologische Literaturzeitung i de la Biblioteca Real de Berlín. Criticà el mètode de la mitologia comparativa “que troba una vinculació causal entre tot i tot lo demés...” Fou un autor de l'Escola liberal, des del racionalisme. Contribuí a la recerca del Jesús històric.
D'acord amb l'esperit racionalista-positivista de la seva època, Harnack presumir de conèixer l'evangeli original de Jesús emprant el mètode históric-crític.
Segons Harnack, els teòlegs del segle ii van cometre l'error d'intentar racionalitzar l'evangeli de Jesús. Per ell, l'evangeli es redueix a l'anunci de l'arribada del regna, de la paternitat de Déu, la dignitat del ser humà, i del manament de l'amor. Qualsevol altra afirmació té el seu origen en infiltracions gregues. Segons Harnack, el dogma seria "una construcció de l'esperit grec sobre el fonament de l'evangeli".
A partir de Harnack, les seves tesis han suposat una gran influencia, i han estès una idea de la "hel·lenització del cristianisme" de connotacions profundament negatives.

## Obres

* Lehrbuch der Dogmengeschichte (1885)
* Grundriss der Dogmengeschichte (1889)
* Das Apostolische Glaubensbekenntnis. Ein geschichtlicher Bericht nebst einer Einleitung und einem Nachwort (1892)
* Geschichte der altkirchlichen Literatur bis Eusebius (1893)
* Das Wesen des Christentums (1900)
* Die Mission und Ausbreitung des Christentums in den ersten drei Jahrhunderten (1902)
* Beitrage zur Einleitung in das neue Testament (1906)
* “Les dites de Jesús” (1908)

## Referències

* ↑ Benet XVI, Trobada amb el món de la cultura en la Universitat de Ratisbona, 12 setembre de 2006

## Bibliografia

* «Adolf von Harnack» (en castellà). Enciclopedia Libre Universal. «El contingut d'aquest article incorpora material adaptat d'una entrada de la Enciclopedia Libre Universal, publicada sota llicència GFDL.»
* Adolf von Harnack. Christentum, Wissenschaft und Gesellschaft, Kurt Nowak i cols., eds., Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht, 2003

## Enllaços externs

* Treball d'Adolf Harnack at CCEL (anglès)
* «Bibliografia relacionada amb Adolf von Harnack» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* Obres de Adolf von Harnack al Projecte Gutenberg.
# Nova Acta Physico-medica

Nova Acta Physico-medica (abreujat Nova Acta Phys.-Med. Acad. Caus. Leop.-Carol. Nat. Cur.) va ser una revista il·lustrada amb descripcions botàniques que va ser editada a Alemanya. Es van publicar els volums de l'1 al 19, en els anys 1757-1839. Va ser precedida per Acta Phys.-Med. Acad. Caes. Leop.-Carol. Nat. Cur. i reemplaçada per Novorum Actorum Academia Caesareae Leopoldinae-Carolinae Germanicae Naturae Curiosorum.

## Vegeu també

* Història de la Botànica

## Referències

* ↑ Tropicos (anglès)

## Enllaços externs

* Hemeroteca en línia
* en IPNI
# Bembla Mnara

Bembla Mnara o Bembla et Manara (àrab: بنبلة المَنَارَة, Banbla al-Manāra o بنبلة والمَنَارَة, Banbla wa-l-Manāra) és una municipalitat de la governació de Monastir, a Tunísia. Està formada per la vila de Bembla i el poble d'El Manara o Mnara. La municipalitat comptava amb 16.078 el 2014.

## Administració

Forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 32 22 (ISO 3166-2:TN-12).
Al mateix temps, Bembla, Bembla Ouest i El Manara són tres sectors o imades, amb codi geogràfic 32 57 51, 32 57 52 i 32 57 53 respectivament, de la delegació o mutamadiyya de Bembla (32 57).

## Referències

* ↑ Recensement Général de la Population et de l'Habitat 2014 – Population, logements et ménages par commune et arrondissement [Census 2014 results – population, accommodation and households per municipality and delegation]fr. National Institute of Statistics. 2015-04-01. Arxivat de l'original el 2016-03-02.
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 148-150. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 82-85. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Bembla Mnara - Lloc web oficial
# Sant Jordi de Perpinyà

Sant Jordi de Perpinyà és l'antiga capella de la noblesa rossellonesa, de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Pertany al conjunt d'edificis a l'entorn del convent de Sant Domènec de Perpinyà, té el seu accés des de la zona dels absis de Sant Domènec. Aquesta església queda a l'est de l'església de Sant Domènec, paral·lela a la capella i sala capitular de Santa Maria.
En l'actualitat és un edifici propietat de la municipalitat de Perpinyà, fins fa pocs anys pertanyent a una caserna militar, que està pendent d'una rehabilitació integral, que no es preveu abans d'uns cinc anys. L'interior està dividit en diverses plantes, fruit del fet d'haver estat seu d'una caserna.
La construcció d'aquesta església és de tradició gòtica, dins d'un ús de les formes gòtiques clarament arcaïzants, tot i que en molts detalls, com el dels dos capitells esculpits de l'absis, es fa palesa la presència del renaixement, tot i ser una obra del segle xvi.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «113 - Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 197. Sant Jordi». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.

## Referències

* ↑ La Capella de Sant Jordi en els ortofotomapes de l'IGN
# Hipo i Tomàs

Hipo i Tomàs (カバトット, Kaba Totto) fou un anime emès al Japó entre 1971 i 1972, del gènere infantil i de comèdia que va tenir 300 episodis (de 3 minuts de duració cadascun). Fou produït per la companyia japonesa Tatsunoko Production.
Es va emetre a Catalunya per primer cop a l'espai Fes Flash! de TV3 el 4 de febrer de 1985, amb la sintonia inicial doblada al català. De vegades era referida pel seu nom en italià, Ippotommaso.

## Argument

Tomàs és un ocell astut que neteja l'Hipo, un afable hipopòtam. Encara que Tomàs viu en la boca gran d'Hipo, sempre actua de manera senyorial i intenta superar al seu babau amfitrió. Tanmateix, les seves necessitats bàsiques d'amistat i cooperació perduren malgrat les seves freqüents baralles. Tots dos tenen un paper primordial en aquesta sèrie còmica, breu però plena d'originalitat.

## Enllaços externs

* Sintonia en català de l'Arxiu TV3 CatRàdio

## Referències

* ↑ «タツノコプロ | カバトット» (en japonès). [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ «Tatsunoko Pro.». Arxivat de l'original el 2023-03-24. [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ «Servei Català del Doblatge». Arxivat de l'original el 30 novembre 2012. [Consulta: 26 març 2023].
* ↑ TV3. «1985 - Fes flash». [Consulta: 24 març 2023].
# Riccardo Illy

Riccardo Illy (Trieste, 24 de setembre de 1955) és un polític i empresari italià. Pertany a una família valdesa d'origen hongarès, es llicencià en ciències polítiques per la Universitat de Trieste. De 1993 a 1995 fou director comercial de Cafè Illy i ha estat president de l'Associació d'Empresaris de Trieste. És casat amb la periodista Rossanna Bettini i ha escrit alguns llibres.
El 1993 deixà el seu càrrec per a presentar-se a eleccions, i fou escollit alcalde de Trieste per la coalició de centreesquerra. Fou reescollit en el càrrec fins al 2001, quan es presentà a les eleccions legislatives italianes de 2001 per l'Ulivo. A les eleccions regionals de Friül-Venècia Júlia de 2003 fou elegit president per la coalició de centreesquerra, amb el suport entre altres de la llista Ciutadans pel President, i el 2004 fou nomenat president de l'Assemblea de les Regions d'Europa. Va perdre ambdós càrrecs després de la derrota a les eleccions regionals de 2008.

## Obres

* Dal caffè all'Espresso (1989)
* Polietica amb Paolo Maurensig (Marsilio, 2003)
* La rana Cinese amb Paolo Fragiacomo (Mondadori, 2006)
* Così perdiamo il Nord (Mondadori, 2008).
| Precedit per: Giulio Staffieri | Alcalde de Trieste 1993 - 2001 | Succeït per: Roberto Dipiazza |
| Precedit per: Renzo Tondo | Presidents de Friül-Venècia Julia 2003 - 2008 | Succeït per: Renzo Tondo |
# Adolf de Wittelsbach

Adolf de Wittelsbach (Múnic, 7 de gener de 1434 - 24 d'octubre de 1441) va ser un noble alemany, duc de Baviera-Múnic, de la casa de Wittelsbach.
Era el fill gran de Guillem III de Wittelsbach, duc de Baviera-Munic i de Margarida de Clèveris. El seu germà petit, Guillem de Baviera-Múnic, va morir en la infància. El seu pare Guillem III governava junt amb el seu germà Ernest de Wittelsbach fins que va morir el 1435; llavors el va substituir el nen Adolf, que va seguir junt amb el seu oncle Ernest fins a la mort d'aquest el 1438. A la mort d'Ernest el va substituir el seu fill Albert III. Adolf, un infant, va tenir sempre un paper molt limitat. Va morir amb només set anys el 1441.

## Referències

* Wikipèdia alemanya i anglesa.