OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Associació de Funcionaris de la Generalitat de Catalunya

Entitat que existí entre el 1933 i el 1939, precedida per l'Associació Cultura i Esport-Generalitat de Catalunya (ACE-GC), que desenvolupà la seva activitat entre el 1930 i el 1933 en el marc del personal al servei de la Generalitat de Catalunya durant el període republicà i durant la Guerra Civil Espanyola.
Aquesta entitat va patir una pugna sindical per part de la CNT i la UGT, sobretot a partir de 1936, per prendre el control polític i sindical de l'AFGC i així dominar l'espai socioprofessional dels funcionaris de la Generalitat de Catalunya.
L'associació, entre altres activitats, va editar el Butlletí de l'Associació de Funcionaris de la Generalitat de Catalunya, la creació de la Secció Femenina, Secció de Cultura, la Secció de Mutualisme o una Cooperativa de Consum.
L'AFGC es va convertir en un col·lectiu que va voler influenciar en diferents accions, com ara l'Estatut dels Funcionaris que es va elaborar durant la II República.
Entre d'altres, va destacar un dels seus presidents, en Jaume Miravitlles i Navarra, que durant els anys de la Segona República, va treballar de funcionari de la Generalitat de Catalunya va ocupar la presidència de l'Associació. Durant els primers mesos de la Guerra Civil espanyola va ser partidari d'adherir l'AFGC al sindicat anarcosindicalista Confederació Nacional del Treball. Aquesta pretensió va ser frustrada pels sectors propers a la UGT que aconseguiren que l'AFGC s'adherís a la segona opció.

## Consells directius
##### Assemblea juny 1933

President: Rafael Ramis i Romans
Sots-president: Josep A. Ricart Nin
Tresorer: Armand d'Arquer i Dordal
Comptador: Carles Ferrús i Ibáñez
Bibliotecari: Daniel D. Montserrat
Acció Social: Joan Mata i Codina
Vocal cultura: Carles Riba i Bracons
Vocal festes: Francesc Brugat i Bonal
Vocal esports: Josep Grau i Augé
Vocal primer: Ferran Manresa i Avià
Vocal Segon: Josep Vendrell i Termes

##### Assemblea maig 1934

President: Jaume Miravitlles i Navarra
Vice-president: Sebastià Clara i Sardó
Secretari: Daniel Domingo i Montserrat
Vice-secretari: Joan Aleu i Buchaca
Tresorer: Manuel Pons i Gòmez
Comptador: Agustí Forés i Mestres
Bibliotecari: Abelard Tona i Nadalmai
Acció Social: Xavier Regàs
Vocal cultura: Àngela Nunell i Sayé
Vocal festes: Lluís Boixader i Bonet
Vocal esports: Conrad Portas i Burcet
Vocal primer: Manuel Grau i Llorca
Vocal Segon: Gaspar Alcoverro i Vallejo

## Referències

* ↑ Butlletí de l'Associació de Funcionaris de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Dossier sobre l'Associació de Funcionaris de la Generalitat de Catalunya i la seva participació en l'elaboració de l'Estatut de Funcionaris». Arxiu Nacional de Catalunya. [Consulta: 30 abril 2023].
* 1 2 Martínez Fiol, David. La sindicació dels funcionaris de la Generalitat de Catalunya (1931-1939) (Tesi: Doctorat). Universitat Autònoma de Barcelona, 2006-11-15.
# Fletxa Valona 1944

La Fletxa Valona 1944 fou la 8a edició de la cursa ciclista Fletxa Valona. Es disputà el 14 de maig de 1944 i el vencedor final fou el belga Marcel Kint, repetint l'èxit que havia obtingut l'any anterior. Els també belgues Albéric Schotte i Marcel Quertinmont completaren el podi.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Marcel Kint (BEL) | | 6h 11' 00" |
| 2 | Brik Schotte (BEL) | Helyett | m. t. |
| 3 | Marcel Quertinmont (BEL) | | m. t. |
| 4 | Jules Lowie (BEL) | | m. t. |
| 5 | Charles Terryn (BEL) | | + 2' 58" |
| 6 | Petrus Vanderrusten (BEL) | | + 8' 04" |
| 7 | Marcel Lavaux (BEL) | | + 8' 04" |
| 8 | Albert Dubuisson (BEL) | Trialoux - Wolber | + 9' 12" |
| 9 | Denis Van Dyck (BEL) | | + 9' 12" |
| 10 | Jean Claessens (BEL) | Rochet | + 9' 12" |

## Referències

* ↑ «La Flèche Wallonne 1944». cyclingfever.com. [Consulta: 16 abril 2015].
* ↑ «8a edizione La Fléche Wallonne (1944)». museociclismo.it. [Consulta: 16 abril 2015].
* ↑ «La Fleche Wallone». cyclebase.nl. [Consulta: 16 abril 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Ròca dera Entecada

La Ròca dera Entecada és una muntanya de 2.190 metres que es troba entre els municipis d'Es Bòrdes i Vilamòs a la Vall d'Aran.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ròcabrun

Ròcabrun (en francès Roquebrun) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Sança d'Aragó i Gazela

Sança d'Aragó i Gazela (Nàpols, 1478 - Squillace, 1506) va ser una aristòcrata italiana, filla del rei Alfons II de Nàpols i la seva amant Trogia Gazzela. El 1494 va casar-se amb Jofré de Borja, fill del papa Alexandre VI i tots dos van rebre el títol de prínceps de Squillace. Durant gran part del seu matrimoni va viure al Vaticà amb la seva família política, entre ells Joan Borja i Cèsar Borja, amb qui va fomentar intrigues de palau.
Va escriure en castellà un relat detallat i pintoresc del casament del seu germà Alfons d'Aragó amb Lucrècia Borja.

## Referències

* ↑ «Sança d'Aragó i Gazela». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# San Giorgio a Liri

San Giorgio a Liri és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat a uns 120 km al sud-est de Roma i a uns 45 km al sud-est de Frosinone.
San Giorgio a Liri limita amb els municipis de Castelnuovo Parano, Esperia, Pignataro Interamna, Sant'Apollinare i Vallemaio.
A 1 de gener de 2019 tenia 3.145 habitants.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial Arxivat 2006-08-12 a Wayback Machine. (italià)
# San Giovanni Bianco

San Giovanni Bianco (San Gioàn Biànch, en dialecte bergamesc) és una municipi de la província de Bèrgam a la regió italiana de la Lombardia, situada a uns 60 km al nord-est de Milà i a uns 20 km al nord de Bèrgam, en plena Val Brembana.

## Referències

* ↑ Francia, Carmelo; Gambarini, Emanuele. Dizionario italiano-bergamasco (en italià). Torre Boldone: Grafital, 2001. ISBN 88-87353-12-3.

## Enllaços externs

* San Giovanni Bianco - Lloc web oficial
# Sant Llàtzer de Vic

Sant Llàtzer de Vic és una església de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici religiós. Capella dedicada a Sant Llàtzer, patró dels leprosos. Petita capella de nau única amb absis marcat. Als peus de la capella hi ha el cor; és coberta amb volta de canó i el presbiteri és decorat amb pintures. A la part esquerra hi ha la sagristia adossada al mas. La façana es troba orientada a ponent, té el capcer triangular coronat amb un petit campanar d'espadanya i conserva la campana. El portal és d'arc de mig punt i dovellat. Al damunt hi ha un òcul que, junt amb unes finestres rectangulars situades a la part baixa del mur de ponent, són els únics elements que il·luminen la capella. La capçalera, a llevant, està adossada al mas.
Bastida amb pedra i arrebossada al damunt. L'estat de conservació és regular.

## Història

Abans del 1530 es va erigir en aquest mateix indret, a frec del camí ral de Vic a Sant Julià de Vilatorta, un oratori dedicat a Sant Llàtzer.
Al 1530 Jaume Alzines o aulines, paraire, manà que s'hi erigís una capella dedicada al mateix sant. Al 1534, el fuster Antoni Micó hi feia un retaule. Al 1544 s'hi erigia un mas al costat com a residència per al capellà custodi i lloc d'acolliment per als vianants.
Al 1878, en construir la parròquia de la Mercè de Calldetenes, passà a dependre d'ella.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Sant Llàtzer de Vic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# Salangana de les Carolines

La salangana de les Carolines (Aerodramus inquietus) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae) que habita zones obertes i boscoses de les illes Carolines.
# Salangana de Vanikoro

La salangana de Vanikoro (Aerodramus vanikorensis) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae).

## Hàbitat i Distribució

Habita el camp obert i zones forestals de les terres baixes de les Moluques, Kai, Aru, oest de les illes Raja Ampat (Waigeo i Misool), Nova Guinea, Trobriand, Woodlark, Arxipèlag D'Entrecasteaux (Goodenough, Fergusson), Louisiade, Arxipèlag Bismarck, Illes Salomó, illes Santa Cruz, Vanuatu i Nova Caledònia.
# Sant Just (Lleida)

Sant Just és una partida de l'Horta de Lleida, de Lleida.
D'economia eminentment agrícola, arbres fruiters sobretot, hom hi pot trobar alguna explotació ramadera.
A tocar del seu punt més alt, la Serra Llarga, l'Agència Catalana de Residus hi clausurà a principis del segle xxi l'antic abocador municipal controlat de Serrallarga, on des de mitjan segle xx s'hi emmagatzemaven els residus generats per gran part del terme municipal de Lleida. Dita clausura convertí l'espai en un gran parc públic.
Limita:
* Al nord amb la partida de Les Torres de Sanui.
* Al nord-est amb la partida de Vallcalent.
* A l'est amb la partida d'Empresseguera.
* Al sud-est amb la partida de Caparrella.
* Al sud amb la partida de Malgovern.
* A l'oest amb el terme municipal d'Alcarràs.

## Enllaços externs

* Oficina municipal de l'Horta de Lleida Arxivat 2010-09-21 a Wayback Machine.
* Mapa de les Partides de Lleida Arxivat 2011-09-05 a Wayback Machine.
* Institut Català de Cartografia
* Clausura de Serrallarga Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Sant Just

«Sant Just» té aquests significats:
* Hagiografies:
** Sant Just i Pastor, nens màrtirs del segle IV
** Sant Just de Canterbury, primer bisbe de Rochester i arquebisbe de Canterbury
** Sant Just d'Urgell, primer bisbe d'Urgell
** Sant Just de Vic, laic i confessor, venerat a Vic
* Toponímia
** Sant Just (Àger), despoblat al municipi d'Àger, a la comarca de La Noguera
** Sant Just (Cantal), municipi francès al departament del Cantal
** Sant Just (Erau), municipi francès al departament de l'Erau i a la regió de Llenguadoc-Rosselló
** Sant Just (Lleida), partida de Lleida
** Sant Just Desvern, municipi del Baix Llobregat
** Sant Just d'Ardèvol, entitat de població del municipi de Pinós, al Solsonès
** Sant Just i Joval, entitat de població del municipi de Clariana de Cardener, al Solsonès
** Sant Just i Sant Pastor de Son església romànica al poble de Son (Alt Àneu, Pallars Sobirà)
** Sant Just del Besun, municipi de la regió del Llenguadoc-Rosselló al departament de l'Aude
** Costes de Sant Just, costes del poble de Sant Just d'Ardèvol (Pinós, Solsonès)
** Cantó de Marsella Sant Just, cantó francès del departament de les Boques del Roine al districte de Marsella
** El Pi de Sant Just, entitat de població del municipi d'Olius, al Solsonès
** Font de Sant Just, font a la Plaça de Sant Just de Barcelona
** Carrer dels Sants Just i Pastor, via urbana de València
** Estació de Rambla de Sant Just, estació de la línia T3 de la xarxa del Trambaix
# Sant Just (Erau)

Sant Just (en francès Saint-Just) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Schistura dayi

Schistura dayi és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al centre de l'Índia (Jharkhand, Madhya Pradesh, Orissa i Chhattisgarh) i Bangladesh.

## Referències

* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Karamkar, A. K. i Dutta, A. K., 1988. On a collection of fishes from Bastar district, Madhya Pradesh. Zoological Survey of India, Occasional Paper Núm. 98, Calcuta.
* ↑ Devi, K.R. i Indra, T. J., 2003. An updated checklist of the fishes of the ichthyofauna of Eastern Ghats. Zoos Print Journal 18(4): 1067-1070.
* ↑ Hora, S. L., 1935. Notes on fishes in the Indian Museum. XXIV. Loaches of the genus Nemachilus from eastern Himalayas, with the description of a new species from Burma and Siam. Rec. Indian Mus. (Calcuta) v. 37 (pt 1): 49-67, Pl. 1.

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# Semieix

* Per a altres significats, vegeu «palier».
En matemàtiques el terme semieix designa la meitat d'un eix, entès tant en el sentit de línia de simetria, com en el sentit de la longitud d'aquesta línia. En particular, s'utilitza en els casos següents:
* Els semieixos coordenats, és a dir, les dues semirectes en què l'origen de coordenades divideix cadascun dels eixos coordenats.
* Els semieixos d'una cònica com l'el·lipse o la hipèrbola: semieix major i semieix menor, quantitats que en mesuren la grandària (i que en el cas d'una circumferència coincideixen amb el radi).
# Serralada Karabakh

La serralada del Karabakh o serralada d'Artsakh és una serralada del Caucas Menor. És un arc muntanyós que s'estén de nord a sud-est des del riu Tàrtar fins al riu Araxes, amb el riu Hakari (afluent esquerre de l'Araxes) que el separa de l'altiplà del Karabakh. Al nord de la serralada hi trobem el territori de l'Alt Karabakh.
El punt més alt és el mont Kirs (en àzeri: Böyük Kirs Dağı, armeni: Մեծ Քիրս լեռ, lit. ‘Great Kirs’ .' Gran Kirs ') (2.725 m).

## Galeria

* Gorja prop de Shusha
* La muntanya Kirs vista des de Shusha

## Referències

* ↑ «Alt Karabakh». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 18 setembre 2022].
* ↑ Карабахский хребет, Great Soviet Encyclopedia
# Serralada Central de Makran

La Serralada Central de Makran o Serralada de Makran Central (Central Makran Range) és una cadena muntanyosa al Pakistan, província del Balutxistan, regió de Makran. S'origina a les muntanyes de la regió de Jhalawan amb ben formades elevacions entre les quals destaca el Zangi Lak o Muntanyes Dranjuk (1.911 msnm) al nord, i el Koh-i-Patandar (2.322 msnm) que és la continuació del Kech Band (1183 metres) al sud. S'estenen a oest-sud-oest durant 400 km; la part central s'uneix a les muntanyes Zamuran i la part nord a les muntanyes Bampusht (a Iran). L'amplada és uniforme a l'entorn del 70 km. Dins la serralada hi ha les valls dels rius Raghai, Gichk i Gwargo, i les valls de Balgattar, Buleda, i Parom.

## Vegeu també

* Rakshan.
* Toba-Kakar.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Charlie Christensen

Charlie Christensen (Bromma, 1958) és un autor de còmics suec instal·lat a Pamplona.
És conegut pel seu treball a la sèrie de còmic Arne Anka, que es publica a la revista del sindicat de l'acer de Suècia, una de les publicacions més llegides al país, Metallarbetaren, que actualment es diu Dagens Arbete.
Arne Anka és una sèrie satírica, on es critica la societat i l'actualitat. El personatge principal, Arne Anka és un ànec amb una clara inspiració disneyana. No debades, els treballs d'esta sèrie van ser signats amb el pseudònim Alexander Barks, una clara referència a Carl Barks, autor clàssic de còmics de l'Ànec Donald.
Altres treballs seus són Rode Orm, basada una obra clàssica sueca de temàtica vikinga, i Odilou, que parla sobre la revolució russa.

## Referències

* ↑ "Lo mío estaría entre Makinavaja y Oroz" entrevista a Christensen al Diario de Pamplona (castellà)

## Enllaços externs

* Charlie Christensen a lambiek.net (anglès)
# Chilly-Mazarin

Chilly-Mazarin és un municipi francès situat al departament d'Essonne, a la regió d'Illa de França.
Forma part del cantó de Massy i del districte de Palaiseau. I des del 2016 de la Comunitat d'aglomeració París-Saclay.
# Cleó de Sicília

Cleó de Sicília (Cleon, Kléon, Κλέων) fou un escriptor grec de la comitiva d'Alexandre el Gran que segons Quint Curti Ruf desmereixia la professió, ja que va proposar l'adoració d'Alexandre com a deu en un banquet, però Arrià i Plutarc atribueixen la proposta a Anaxarc.

## Referències

* ↑ Cleon A Sicilian, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. William Smith, 1813-1893, pàg. 301.
# Clibanarius

Clibanarius és un gènere de crustacis decàpodes de la família dels Diogenidae. És un bernat ermità ja que viu dins les closques abandonades de mol·luscs gastròpodes.

## Taxonomia

* Clibanarius africanus Aurivillus, 1898
* Clibanarius albidigitus Nobili, 1901
* Clibanarius ambonensis Rahayu & Forest, 1993
* Clibanarius antennatus Rahayu & Forest, 1993
* Clibanarius antillensis Stimpson, 1859
* Clibanarius arethusa de Man, 1888
* Clibanarius astathes (Stebbing, 1924)
* Clibanarius bimaculatus (De Haan, 1849)
* Clibanarius bistriatus Rahayu & Forest, 1993
* Clibanarius boschmai Buitendijk, 1937
* Clibanarius carnifex Heller, 1861
* Clibanarius chapini Schmitt, 1926
* Clibanarius clibanarius (Herbst, 1791)
* Clibanarius cooki Rathbun, 1900
* Clibanarius corallinus (H. Milne Edwards, 1848)
* Clibanarius cruentatus (H. Milne Edwards, 1848)
* Clibanarius danai Rahayu & Forest, 1993
* Clibanarius demani Buitendijk, 1937
* Clibanarius digueti Bouvier, 1898
* Clibanarius elongatus (H. Milne Edwards, 1848)
* Clibanarius englaucus Ball & Haig, 1972
* Clibanarius erythropus (Latreille, 1818)
* Clibanarius eurysternus (Hilgendorf, 1879)
* Clibanarius fonticola McLaughlin & Murray, 1990
* Clibanarius foresti Holthuis, 1959
* Clibanarius harisi Rahayu, 2003
* Clibanarius hirsutimanus Kobjakova, 1971
* Clibanarius humilis (Dana, 1851)
* Clibanarius inaequalis (De Haan, 1849)
* Clibanarius infraspinatus (Hilgendorf, 1869)
* Clibanarius janethaigae Hendrickx & Esparza-Haro, 1997
* Clibanarius laevimanus Buitendijk, 1937
* Clibanarius lineatus (H. Milne Edwards, 1848)
* Clibanarius longitarsus (De Haan, 1849)
* Clibanarius merguiensis de Man, 1888
* Clibanarius nathi Chopra & Das, 1940
* Clibanarius olivaceus Henderson, 1915
* Clibanarius pacificus Stimpson, 1858
* Clibanarius padavensis de Man, 1888
* Clibanarius ransoni Forest, 1953
* Clibanarius rhabdodactylus Forest, 1953
* Clibanarius rosewateri Manning & Chace, 1990
* Clibanarius rubroviria Rahayu, 1999
* Clibanarius rutilus Rahayu, 1999
* Clibanarius sachalinicus Kobjakova, 1955
* Clibanarius sclopetarius (Herbst, 1796)
* Clibanarius senegalensis Chevreux & Bouvier, 1892
* Clibanarius serenei Rahayu & Forest, 1993
* Clibanarius signatus Heller, 1861
* Clibanarius similis Rahayu & Forest, 1993
* Clibanarius snelliusi Buitendijk, 1937
* Clibanarius striolatus Dana, 1852
* Clibanarius symmetricus (Randall, 1840)
* Clibanarius taeniatus (H. Milnne Edwards, 1848)
* Clibanarius tricolor (Gibbes, 1850)
* Clibanarius virescens (Krauss, 1843)
* Clibanarius vittatus (Bosc, 1802)
* Clibanarius willeyi Southwell, 1910
* Clibanarius zebra (Dana, 1852)
* Clibanarius erythropus
* Clibanarius longitarsus
* Clibanarius tricolor
* Clibanarius virescens
* Clibanarius vittatus
# Club Atlético Almería

El Club Atlético Almería fou un club de futbol andalús de la ciutat d'Almeria.
Va ser fundat el 1947, per la unió de Almería Club de Fútbol (fundat el 1946) i Náutico, amb el nom Unión Deportiva Almería. L'any 1953 adoptà el nom Club Atlético Almería. Va desaparèixer l'any 1960.

## Referències

* ↑ «Video cronològic dels equips de la ciutat a youtube». youtube. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «UD Almería». lafutbolteca. [Consulta: 9 abril 2019].
# Claxton

Claxton és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 2.276 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Claxton tenia 2.276 habitants, 899 habitatges, i 567 famílies. La densitat de població era de 563,3 habitants per km².
Dels 899 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,2% hi vivien parelles casades, en un 23,8% dones solteres, i en un 36,9% no eren unitats familiars. En el 33,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 23,5% entre 25 i 44, un 17,4% de 45 a 60 i un 22,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 66 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.705 $ i la renda mediana per família de 26.450 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.500 $ mentre que les dones 14.718 $. La renda per capita de la població era de 12.742 $. Entorn del 34,4% de les famílies i el 35,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Claxton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Claxton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Clovis

* No s'ha de confondre amb Clodoveu.
«Clovis» té aquests significats:
* Clovis (Califòrnia), població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia.
* Clovis (Nou Mèxic), població dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic.
* Cultura Clovis, cultura paleoamericana (10.000 aC) que ocupava les serralades d'Arizona, Nou Mèxic i oest de Texas.
* Punta Clovis (punta de projectil)
També es tradueix sovint com a Clovis el nom franc Clodoveu (fràncic Chlodowech o Chlodwig)
* Clodoveu I, rei dels francs (s. V-VI)
* Clodoveu II, rei de Nèustria (s. VII)
* Clodoveu III, rei dels francs (s. VII)
* Clodoveu IV, rei dels francs (s. VII)