OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rémy Pagani

Rémy Pagani (Ginebra, 21 d'abril del 1954) és una personalitat política suïssa i membre del moviment de SolidaritéS. Assessor administratiu a Ginebra, és tres vegades batlle de la ciutat, de l'1 de juny de 2009 al 31 de maig del 2010 i també de l'1 de juny del 2012 al 31 de maig del 2013 i de l'1 de juny de 2017 al 31 de maig del 2018.
El gener de 2021, fou una de les 50 personalitats que signar el manifest «Dialogue for Catalonia», promogut per Òmnium Cultural i publicat a The Washington Post i The Guardian, a favor de l'amnistia dels presos polítics catalans i del dret d'autodeterminació en el context del procés independentista català. Els signants lamentaren la judicialització del conflicte polític català i conclogueren que aquesta via, lluny de resoldre'l, l'agreuja: «ha comportat una repressió creixent i cap solució». Alhora, feren una crida al «diàleg sense condicions» de les parts «que permeti a la ciutadania de Catalunya decidir el seu futur polític» i exigiren la fi de la repressió i l'amnistia per als represaliats.

## Carrera política

* Participació activa en el moviment "Centre Autònom" del Centre Juvenil St Gervais (1970/1971).
* Participació activa en l'organització d'ensenyament mitjà i aprenents (1971/1973).
* Membre del Comitè d'Acció Popular a les Coves APAG (1974/1984), és un dels líders del moviment d'habitants que va preservar el barri de Grottes a Ginebra.
* Animador i membre fundador de la Federació d'Associacions de Veïns i Habitants FAQH 1981.
* Membre de l'Associació d'Habitants de Junction AHJ (1984 - 1990).
* Secretari de la Unió a la Unió Interprofessional de Treballadors de SIT 1987 - 1996,.
* Secretari permanent de la Unitat de Serveis Públics del SSP, Regió de Ginebra del 1997 a 2007.
* Membre electe de Left Alliance AdG al Parlament Cantonal de Ginebra el 1997 i el 2001.
* Rémy Pagani elegit conseller de la Presidència de la ciutat de Ginebra el 29 d' abril del 2007, responsable de la construcció i el desenvolupament.
* Diputat electe per Ensemble à gauche al parlament cantonal de Ginebra el 9 de novembre del 2013.
* El primer de juny del 2009 va ser elegit alcalde de Ginebra i reelegit alcalde el 1 gener de juny del 2012 i 1 de juny del 2017.

## Referències

* ↑ «Rémy Pagani» (en francès). http://www.ville-geneve.ch.+[Consulta: 8 maig 2018].
* ↑ «Rémy Pagani, maire de Genève entre coups d'éclat et revers de fortune» (en francès). rts.ch.
* ↑ «Rémy Pagani: Executive Profile & Biography - Bloomberg» (en anglès). https://www.bloomberg.com.+[Consulta: 8 maig 2018].
* ↑ «Yoko Ono, Dilma Rousseff i 5 Nobels, en un manifest d'Òmnium per l'amnistia dels presos». 324cat, 04-01-2021. [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ LLC, Revolvy,. «"Rémy Pagani" on Revolvy.com» (en francès). https://www.revolvy.com.+[Consulta: 8 maig 2018].
# Ríxevo

Ríxevo (en rus: Рышево) és un poble de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 48 habitants.

## Referències

* ↑ «Barashikha». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ «Схема территориального планирования Маловишерского муниципального района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2016-03-14.
# Sança d'Aragó i de Bigorra

Sança d'Aragó i de Bigorra (Aragó, 1065-1097) va ser una infanta d'Aragó i comtessa consort d'Urgell.
Filla de Ramir I d'Aragó i d'Ermessenda de Bigorra. Va ser casada amb Ermengol III d'Urgell, comte que contreia terceres núpcies. A la mort del comte el 1065 a terres andalusines, va tornar al regne d'Aragó, on va contribuir al creixement del monestir femení de Santa Maria a Santa Creu de la Serós, localitat on s'havia instal·lat la infanta vers 1070, pròxima a les seves germanes Urraca i Teresa. Durant la seva viudetat el 1067 va fer donació a Ramon Berenguer I de Barcelona del castell de Pilzà, a la Ribagorça, i de la tercera part del Purroi, que havia heretat del seu marit. Tanmateix, les seves activitats es van limitar a Santa Creu, on el 1095 va afegir nous béns al monestir per continuar les obres del monestir, a la capçalera de l'església.
La comtessa va morir a mitjan 1097 i va rebre sepultura al monestir de Santa Maria en un magnífic sarcòfag que devia fer construir Pere I d'Aragó.

## Referències

* ↑ «Sancha» (en castellà). Gran Enciclopedia Aragonesa. Arxivat de l'original el 2017-08-27. [Consulta: 27 agost 2017].
* 1 2 «Sança d'Aragó». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Canellas, Ángel; San Vicente, Ángel. Rutas románicas de Aragón (en castellà). Madrid: Ediciones Encuentro, 1996, p. 115.
# Samba (pel·lícula de 2014)

Samba (títol original en francès: Samba) és una pel·lícula de drama-comèdia francesa coescrita i dirigida per Olivier Nakache i Éric Toledano. És la segona col·laboració entre Omar Sy i els directors Nakache i Toledano després de la pel·lícula de 2011, Intocable.
La pel·lícula es va estrenar el 7 de setembre, al Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2014. Va ser estrenada el 15 d'octubre de 2014 a França, i el 24 de juliol de 2015 als EUA. Ha estat doblada al català.

## Argument

Samba Cissé (Omar Sy) és un immigrant senegalès que arriba a França, a treballar de rentaplats en un hotel. En una relliscada burocràtic s'ordena la seva deportació, i amb l'ajuda d'una agent d'immigració (Charlotte Gainsbourg) lluita per quedar-se a França.

## Repartiment

* Omar Sy: Samba Cissé
* Charlotte Gainsbourg: Alice
* Tahar Rahim: Wilson
* Izïa Higelin: Manu
* Hélène Vincent: Marcelle
* Liya Kebede: Magali
* Olivier Nakache: l'amfitrió de club
* Eric Toledano: el cambrer

## Recepció

La pel·lícula va generar crítiques mixtes. A Rotten Tomatoes ha rebut crítiques positives del 50%, amb 5.5 de puntuació sobre 10.
Peter Debruge de la revista Variety diu que la pel·lícula "és elegant, i interessant film francès d'alt pressupost", dient que Omar Sy és una de les personalitats franceses amb millor magnetisme en pantalla ". Sam Woolf també va elogiar el film.Samba
Tot i així, Jordan Mintzer del Hollywood Reporter va criticar la trama de la pel·lícula: "el missatge de la pel·lícula es perd entre tantes circumstàncies artificials.", Crítica similar a la que li va atorgar Mark Adams.

## Referències

* ↑ «Samba». Ésadir.cat. [Consulta: 2 febrer 2022].
* ↑ «Samba». Allociné.
* ↑ Debruge, Peter Variety.
* ↑ Mintzer, Jordan «Samba». Hollywood Reporter.
# Santa Maria d'Aiguamúrcia

Santa Maria d'Aiguamúrcia és una església d'Aiguamúrcia (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una petita capella d'una sola nau de tres trams, amb absis semicircular. Té coberta de fusta a dues vessants. Al mur lateral esquerre s'obre un petit baptisteri, que sobresurt per la part externa de l'edifici. La sagristia, rectangular, es troba també en aquest mateix costat. La façana és d'una gran simplicitat de línies. Té un petit porxo amb arc de mig punt i teulada a dues vessants, una petita finestra circular i un espadat centrat a la paret superior.

## Història

L'església parroquial del poble d'Aiguamúrcia es va construir en els anys cinquanta del present segle. La benedicció de la capella, sota l'advocació de Santa Maria, es va fer l'any 1957. En l'actualitat es troba en ús, el rector té al seu càrrec, a més, els petits nuclis de Masbarrat, Les Destres, etc.

## Referències

* 1 2 «Santa Maria d'Aiguamúrcia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 agost 2018].
# Saint-Utin

Saint-Utin és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 76 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Utin era de 76 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 43 habitatges, 37 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 5 estaven desocupats. 42 eren cases i 1 era un apartament. Dels 37 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 6 en tenien quatre i 29 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Utin el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 41 persones, 26 eren actives i 15 eren inactives. De les 26 persones actives 23 estaven ocupades (13 homes i 10 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 15 persones inactives 5 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Saint-Utin hi havia 14 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 704 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Utin a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Utin a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# San Giorgio della Richinvelda

San Giorgio della Richinvelda (friülà Sant Zorç de Richinvelde) és un municipi italià, dins de la província de Pordenone. L'any 2007 tenia 4.476 habitants. Limita amb els municipis d'Arzene, Cordenons, Dignano (UD), Flaibano (UD), San Martino al Tagliamento, Sedegliano (UD), Spilimbergo, Vivaro i Zoppola.

## Fills il·lustres

* Alessandro Orologio, (1555-1633), instrumentista i compositor.
* Gino Pancino (1943-), ciclista.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Anna Maria Papais | Llista cívica |
# Sant Loís e Paraon

Sant Loís e Paraon (en francès Saint-Louis-et-Parahou) és un municipi de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude.
# Sant Luci

Sant Luci és el nom dels següents personatges:
* Luci I, papa de Roma.
* Luci de Barcelona, llegendari bisbe de Barcelona del segle i.
# Santa Eulàlia de Can Serra

Santa Eulàlia de Can Serra és la capella particular romànica de Can Serra, del poble de Lladorre, en el terme municipal del mateix nom, a la comarca del Pallars Sobirà. Està situada un quilòmetre a migdia de Lladorre, al sud-est de Casa Serra i al nord-est del Càmping Serra. És a l'esquerra de la Noguera Pallaresa.

## Descripció

Petita capella de planta rectangular, amb presbiteri que té volta de canó i absis semicircular cobert amb volta de quart d'esfera, a l'est. En la façana oest s'aixeca una espadanya d'una sola obertura d'arc de mig punt, per sota de l'espadanya corre u fris amb "opus spicatum". La porta s'obre en el lateral de migdia; i es tracta d'una portada amb arc de mig punt, construïda per grosses i ben escairades dovelles de pedra granítica molt blanca, formant una arquivolta externa que descansa sobre impostes decorades en la part inferior per semiesferes en alt relleu. A l'entrada de l'església existeix el petit cementiri particular del "manso", formant un recinte tancat, la porta del qual és de ferradura. La capella forma part d'un antic "manso" d'època visigòtica del qual és la continuació de l'actual masia de Can Serra a la qual pertany l'església. En el segle xi fou reformada i s'hi afegí l'absis i la portada.
A sobre de l'altar ocupant tot el frontal de l'absis, trobem un retaule de Santa Eulàlia de Can Serra del segle xvii d'estil renaixentista.

## Història

El lloc de Serra, igual que els altres pobles de la Vall de Cardós, figura en l'acta de consagració de l'església de Sant Martí de Cardós o del Pui, del 1146, amb una contribució anual de mig modí de cereal, segons el capbreu de la cambreria del monestir de Gerri redactat vers l'any 1338, aquest hi tenia un mas i terres. També la comarca de Susterris, segons el capbreu del 1378, hi tenia possessions. La jurisdicció era dels comtes de Pallars, i a partir del final del segle xv, passà als ducs de Cardona.
L'any 1314 Santa Eulàlia de Serra gaudia de la categoria d'església parroquial per contra, en una relació d'esglésies i beneficis de l'oficialat de Cardós, i no s'esmenta enlloc la rectoria de Santa Eulàlia. En la visita pastoral del 1738, consta com a sufragània de Lleret. En el plan parroquial ... del 1904, la capella particular de Santa Eulàlia fou segregada de Lleret i integrada a la parròquia de Lladorre.

## Referències

* 1 2 3 4 «Santa Eulàlia de Casa Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Lladorre». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Santa Eulàlia de Can Serra en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Scalps

Scalps és una pel·lícula de terror slasher de fantasia redsploitation dirigida per Fred Olen Ray de l'any 1983.

## Repartiment

* Barbara Magnusson: Ellen Corman
* Frank McDonald: Ben Murphy
* Jo-Ann Robinson: D.J.
* Richard Alan Hench: Randy / Black Claw
* Roger Maycock: Karshaw Ellerbe

## Referències

* ↑ «Scalps». Filmaffinity. [Consulta: 20 juliol 2015].
* ↑ «What is redsploitation?». Vice, 06-08-2010. [Consulta: 20 juliol 2015].
Viccionari
# Secodontosaure

El secodontosaure (Secodontosaurus) és un gènere de pelicosaure que va viure al Permià inferior en el que actualment és Texas (Estats Units).

## Referències

* ↑ http://paleobackup.nceas.ucsb.edu:8110/cgi-bin/bridge.pl Arxivat 2009-02-20 a Wayback Machine.
# Sant Just (Camarasa)

Sant Just és un llogarret abandonat que pertany al municipi de Camarasa, a la comarca de la Noguera, a la vall d'Àger. L'aspecte actual del poble és ruïnós d'ençà que el van abandonar. Notables edificis estan en runes i cobertes de plantes salvatges. El poble està format per una ermita d'una nau senzilla dedicada a Sant Silvestre, dues cases, un paller i un forn. Formava part de l'antic municipi de Fontllonga.

## Geografia

Enturonat a 484 metres d'altitud, és a uns pocs kilòmetres del riu Noguera Ribagorçana. És al costat de la Règola, davant hi ha l'Ametlla del Montsec i a l'altra banda del riu hi ha La Baronia de Sant Oïsme. El riu del poble es diu Fred de Pui i és un afluent del Noguera Ribagorçana.

## Accés

Actualment, l'accés motoritzat al poble és impossible d'arribar-hi pel deteriorament del camí. En cotxe s'agafa en un camí de terra que es veu fàcilment anant per la carretera C-12 d'Àger direcció a la Baronia de Sant Oïsme, a partir d'aquí el camí es complica molt i s'ha de fer caminant.

## Referències

* ↑ «Sant Just (Camarasa)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Serra Morena

«Serra Morena» té aquests significats:
* Sierra Morena (cim), muntanya fronterera entre Aragó i França
* Serra Morena (el Pont d'Armentera), serra als municipis del Pont d'Armentera (Alt Camp) i Pontils (Conca de Barberà)
* Serra Morena (Sant Sadurní d'Osormort), serra als municipis de Sant Sadurní d'Osormort i Viladrau (Osona)
* Sierra Morena, serra de la Meseta Central
# Schleusenkanal

* Per a altres significats, vegeu «Schleusengraben».
El Schleusenkanal o Canal de la resclosa és un canal curt al barri d'Hammersbrook a la ciutat estat d'Hamburg a Alemanya. És la prolongació del Mittelkanal i desguassa via l'Oberhafen a l'Elba.
El canal i la resclosa van construir-se al voltant del 1870, segons plànols de l'enginyer britànic William Lindley, arquitecte del Port d'Hamburg i de la primera xarxa de clavegueres, per a desguassar els prats molls d'Hammerbrook i permetre la seva urbanització.
El 1910 unes 60.000 persones van viure al nou barri obrer, a prop del port d'aleshores i a proximitat de la feina. Al 1943 durant la Segona Guerra Mundial, gairebé tot el barri fins llavors molt actiu va ser bombardejat. Sobre les ruïnes, després de la guerra, va construir-se un barri d'oficines.
* La resclosa de desguàs vist des del moll de l'Oberhafen
* Drac, detall del pont Erste Banksbrücke al canal
* Conca del Bille (Bil·le)
Haken • Oberhafen • Oberhafenkanal • Schleusenkanal • Hochwasserbassin • Rückerskanal • Billekanal • canal de Billbrook • Bullenhuser Kanal • Tiefstackkanal • Steinbrookgraben • Glinder Au o Steinbek • Havighorster Graben • Forellenbach • Schleemer Bach • Barsbek • Jenfelder Bach • Bornbek • Bornmühlenbach • Ladenbek • Kampbille • Schleusengraben • Brookwetterung • Schulenbrooksbek • Dalbek • Knollgraben • Forstgraben • Trittauer Mühlenbach • Amelungsbek • Corbek • Schwarzer Au :

## Referències

* ↑ És difícil d'estimar el desnivell, com que l'Oberhafen està sotmès al moviment de la marea a l'Elba del qual el nivell pot variar uns quants metres
* ↑ «Jammerbrook», Hamburger Abendblatt, Hamburg, 25 de juliol de 2007,
# Scolomys ucayalensis

Scolomys ucayalensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 200 i 800 msnm a l'oest del Brasil, el sud de Colòmbia, el nord-est de l'Equador i el nord-est del Perú. Es tracta d'un animal nocturn. Els seus hàbitats naturals són els boscos de plana i peu de mont. Algunes poblacions estan amenaçades per la desforestació que afecta l'Amazones.

## Referències

* ↑ Anderson, R. P.; Gómez-Laverde, M.; Tirira, D. Scolomys ucayalensis. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 19 febrer 2017.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Serralada Carabaya

La serralada Carabaya és una petita serralada que forma part de la Cordillera Oriental, una secció de la gran serralada dels Andes. Es troba a la regió de Puno, al Perú, entre les serralades de serralada de Vilcanota, al nord-oest, i la d'Apolobamba, al sud-est. La serralada Carabaya constitueix la frontera nord de la meseta del Collao, que descendeix cap a les planes amazòniques. Presenta uns 100 km² de glaceres, sent la seva màxima elevació l'Allincapac, amb 5.780 msnm.

## Cims principals

Els principals cims de la serralada són:
* Huaynaccapac, 5.721 metres
* Tococcapac, 5.670 metres
* Chichicapac, 5.614 metres
* Juraccapac, 5.610 metres
* Cacaccapac, 5.425 metres
* Balansani, 5.350 metres
* Vela Cunca, 5.350 metres
* Quenamari, 5.294 metres
* Queroni, 5.250 metres
* Muro Muruni, 5.200 metres
* Pumajolluni, 5.200 metres
* Quellhuacotarriti, 5.200 metres
* Vilajota, 5.198 metres
* Allpajata, 5.100 metres
* Jatun Pinguilluni, 5.100 metres
* Tocsajota, 5.100 metres
* Challhuani, 5.000 metres
* Chullumpirini, 5.000 metres
* Minas Cunca, 5.000 metres
* Q'umirqucha Punta, 5.000 metres
* Tucuhuachana, 5.000 metres
* Q'uli Kunka, 4.800 metres
* Sallikani, 4.800 metres
* Usqulluni, 4.800 metres
* Wisk'achani, 4.800 metres

## Referències

* ↑ Taken from Mountaineering in the Andes by Jill Neate RGS-IBG Expedition Advisory Centre, 2nd edition, May 1994
* ↑ Michael Cocker, Frost, Dust and Tear Gas, Exploratory Mountaineering in the Peruvian Cordillera Carabaya, in: Alpine Journal 2008, p. 53-69
* ↑ allthemountains.com Maps of the Eastern Andes of Peru including two maps of the Carabaya mountain range (inactive website)
# Serrat de Collgriell

El Serrat de Collgriell és una serra situada als municipis de Gurb i Sant Bartomeu del Grau (Osona), amb una elevació màxima de 855,3 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Saranchinaïta

La saranchinaïta és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom en honor de Galina Mikhailovna Saranchina (18 de desembre de 1911, Sant Petersburg - 26 de maig de 2004), petròloga russa i professora del Departament de Petrologia de la Universitat Estatal de Sant Petersburg, Rússia.

## Característiques

La saranchinaïta és un sulfat de fórmula química Na₂Cu(SO₄)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015, sent publicada per primera vegada el 2018. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Químicament és semblant a la petrovita. Es transforma en kröhnkita en una setmana quan s'exposa a l'aire lliure a un 87% d'humitat relativa i 25 °C.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del museu mineralògic de la Universitat Estatal de Sant Petersburg (Rússia), amb el número de catàleg: 19639.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al con de cendres Naboko, situat a la Gran erupció fissural del volcà Tolbàtxik (Krai de Kamtxatka, Rússia), sent aquest indret l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Saranchinaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 gener 2022].