OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pleurat (fill de Genci)

Pleurat (en grec antic: Πλεύρατος, llatí: Pleuratus) fou un príncep il·liri fill del rei Genci, que va regnar entre el 180 aC i el 168 aC.
Va ser fet presoner juntament amb el seu pare i portat a Roma, on va participar com a trofeu al triomf del seu vencedor, el pretor Luci Anici Gal, segons que diu Titus Livi.

## Referències

* ↑ 4.Pleuratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 413
# Via Panatenaica

La Via Panatenaica era el carrer principal de l'antiga Atenes. Anava des de la porta Dípilon fins a l'Acròpoli, a 1 km de distància, i travessava l'Àgora en diagonal, de nord-oest a sud-est.

## Descripció

El terra del carrer era de capes de grava compactada, excepte a la part sud, on comença la pujada a l'Acròpoli, que es va pavimentar amb grans lloses de pedra en època romana. Se n'han excavat unes seixanta-sis capes superposades, que corresponen a un miler d'anys d'ús de la via, des del segle vi aC fins al segle vi de la nostra era.
Durant els períodes hel·lenístic i romà, el carrer estava delimitat per canaletes de pedra. Aquestes canals comptaven amb clots per retenir els sediments i mantenir la netedat de la via.
Al llarg d'aquest carrer discorria una processó solemne durant el Festival de les Panatenees, celebrat cada any en honor de la deessa Atena, patrona de la ciutat.
El carrer va ser usat també per a les curses de carros disputades durant les Panatenees. Igualment, sembla que va servir com a pista d'atletisme per a curses a peu, abans que es construís un estadi, i com a camp d'entrenament de la cavalleria atenesa.

## Referències

* 1 2 3 4 «Agora Monument: Panathenaic Way» (en anglès). ASCSA.net. American School of Classical Studies at Athens.
* ↑ Tsoga, Klio; Liaska, Maria. «Ancient Agora of Athens: Description» (en anglès). ODYSSEUS. Ministeri de Cultura de Grècia.
# Món Llibre

Món Llibre és un festival de literatura infantil celebrat a Barcelona des del 2005.
L'organitza l'Institut de Cultura de Barcelona amb la col·laboració de les Biblioteques de Barcelona, el Centre de Cultura Contemporània de Barcelona i el Museu d'Art Contemporani de Barcelona.
Dura un cap de setmana, emmarcat sempre en el mes d'abril, i té lloc entre el CCCB, el MACBA i la plaça de Joan Coromines. El 2023, també va haver-hi part de la programació a les biblioteques Francesc Candel de la Zona Franca i Vilapicina i la Torre Llobeta de Nou Barris.
Pretén donar a conèixer històries, autors i il·lustradors de diferents països mitjançant contacontes, espectacles musicals, actes teatrals, tallers i films relacionats amb la literatura. Les llibreries i editorials que hi assisteixen presenten novetats literàries inèdites.
El 2012, va rebre 25.000 visitants, una xifra fins aleshores només superada en l'àmbit literari català pel Saló del Còmic de Barcelona. El 2019, la xifra es va repetir, cosa que reafirma la consolidació del succés de l'esdeveniment en qüestió.

## Referències

* ↑ «Món Llibre». Museu d'Art Contemporani de Barcelona, 2010. [Consulta: 15 abril 2023].
* 1 2 «“Món Llibre”, el festival de lectura infantil i juvenil, del 15 al 17 d’abril al CCCB». Gremi d'Editors de Catalunya, 06-04-2016. [Consulta: 15 abril 2023].
* ↑ «Món llibre». Xarxa Telemàtica Educativa de Catalunya, 12-04-2021. [Consulta: 15 abril 2023].
* 1 2 Alós, Ernest. «Sant Jordi: els nens primer». El Periódico, 13-04-2013. [Consulta: 15 abril 2023].
* 1 2 «La interculturalitat vertebra el programa de Món Llibre 2023 que se celebra aquest cap de setmana a Barcelona». La República, 15-04-2023. [Consulta: 15 abril 2023].
* ↑ «Món Llibre 2018». Time Out Barcelona, 06-04-2018. [Consulta: 15 abril 2023].
* ↑ López, Laura. «Món Llibre tanca una nova edició de rècord, 25.000 persones s’apropen al festival». Betevé, 07-04-2019. [Consulta: 15 abril 2023].
# Alissardakh

Alissardakh (en rus: Алысардах) és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 94 habitants, pertany al districte de Batagai.

## Referències

* ↑ «Верхоянский улус (район)». Arxivat de l'original el 2019-11-03. [Consulta: 3 ноября 2019].
# Tupins

Tupins és una masia situada al municipi de Llobera, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Catàleg de masies i cases rurals». Ajuntament de Llobera. Arxivat de l'original el 2021-12-29. [Consulta: 26 desembre 2021].
Viccionari
# Valerianàcies

Valerianàcia, Valerianàcies o Valerianaceae, és una família de plantes amb flors.
Conté 7 gèneres distribuïts en unes 350 espècies.
Les plantes de la família són generalment herbàcies i amb unes fulles amb olor desagradable. Es troben en moltes regions del món excepte Austràlia. Algunes espècies són cultivades com ornamentals i d'altres són medicinals per induir la relaxació i la son.

## Gèneres

* Centranthus
* Fedia
* Nardostachys
* Patrinia
* Plectritis
* Valeriana
* Valerianella

## Referències

* Bell, C. D. 2004. Valerianaceae. The Tree of Life Web Project.
* Bell, C. D. 2004. Preliminary phylogeny of Valerianaceae (Dipsacales) based on nuclear and chloroplast DNA sequence data. Molecular Phylogenetics & Evolution 31:340-350.
* Jepson Manual Treatment for Valerianaceae Jepson Online Interchange, Jepson Flora Project.
# Valeriano Gómez Sánchez

Valeriano Gómez Sánchez (Arroyo del Ojanco, Jaén, 1957) és un polític andalús, militant del PSOE i Ministre de Treball i Immigració des de l'octubre del 2010.

## Biografia

Llicenciat en Ciències Econòmiques i Empresarials, especialitzat en Economia del Treball per la Universitat Complutense de Madrid, és membre del sindicat espanyol Unió General de Treballadors (UGT) de la qual fou membre del Gabinet Tècnic de la Comissió Executiva. A més ha estat assessor al Ministeri de Treball i Seguretat Social (1988-1994) i Secretari General d'Ocupació des del 2004. Valeriano Gómez també fou membre del Consell Econòmic i Social d'Espanya fins al seu nomenament com a ministre.

### Ministre de Treball

El president Rodríguez Zapatero anuncià el nomenament de Gómez com a nou Ministre de Treball i Immigració en substitució de Celestino Corbacho el 20 d'octubre de 2010, un dia després es feia l'acte de presa de possessió del càrrec. La seua participació en les manifestacions en contra de la recent aprovada Reforma Laboral pel govern Zapatero va rodetjar de polèmica el canvi ministerial. Gómez manifestà el seu compromís amb el diàleg social.

## Referències

* ↑ (castellà) Valeriano Gómez es manifestà en la Vaga General del 29-S, a Público de 20/10/2010 [Consulta: 25/10/2010]
* ↑ (castellà) Valeriano Gómez, nou Ministre de Treball, gran defensor del diàleg social, a Cinco Días del 20/10/2010[Consulta: 25/10/2010]

## Enllaços externs

* Fitxa del ministre Arxivat 2010-10-25 a Wayback Machine. a la web de la Presidència del Govern.
# Victor Thorn

Victor Thorn (Esch-sur-Alzette, 31 de gener de 1844 - Ciutat de Luxemburg, 15 de setembre de 1930) fou un polític i jurista luxemburguès, Primer Ministre de Luxemburg del 1916 al 1917.

## Biografia

De 1885 a 1888 va ser membre del Consell d'Estat. De 1888 a 1892 va ser ministre d'Obres Públiques al govern Eyschen.
El 1899 es va convertir en Procurador general. L'any 1915 va ser Ministre de Justícia i d'Obres Públiques al govern Mongenast. El 1916 durant el govern Loutsch, que havia succeït al govern Mongenast, es va veure obligat a dimitir, després d'haver perdut un vot de confiança en la Cambra de Diputats.
Un mes més tard, Thorn va formar un nou govern, on estaven representats els tres partits principals. El problema principal era resoldre els problemes d'abastiment al país, que havia crescut cada vegada més a causa de la guerra. El govern va establir els aliments racionats, i va posar un límit als preus, que, tanmateix, va donar lloc a un mercat negre i el van portar a tensions entre la ciutat i les poblacions rurals. El 1917 hi va haver una vaga a les Terres Roges, que va ser reprimida per l'exèrcit alemany. Finalment, la Cambra va retirar la confiança al ministre d'Agricultura, Michel Welter, i el govern va caure amb ell.
Del 19 de juny de 1917 fins a la seva mort, Thorn va ser president del Consell d'Estat. De 1921 a 1927 va ser membre permanent de la Cort Permanent d'Arbitratge de La Haia.

## Honors

* Gran Creu de l'Orde de la Corona de Roure (promoció 1920)
* Gran Creu de l'Orde de la Corona (Bèlgica) (promoció 1922)
* Gran Creu de l'Orde de la Corona d'Itàlia (promoció 1916)
* Gran Creu de l'Orde de la Corona de Romania (promoció 1911)
* Comandant de l'Orde del Lleó Neerlandès (promoció 1881)

## Referències

* ↑ «Les gouvernements du Grand-Duché de Luxembourg depuis 1848» (en francès) p. 68-69. Gouvernement.lu. Arxivat de l'original el 2006-07-09. [Consulta: 12 agost 2015].
* ↑ «Odre de la Couronne de chêne Auszeechnungen 1920 Memorial A N° 8 vun 1920». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 12 agost 2015].
# Vilamantells

Vilamantells és una de les set entitats de població del municipi de Guixers, a la comarca catalana del Solsonès. Es troba a la banda occidental del municipi en el sector comprès entre el Cardener (a l'est) i el límit amb el terme municipal d'Odèn a l'oest.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| Any | Nucli urbà | Nucli urbà | Nucli urbà | Poblament dispers | Poblament dispers | Poblament dispers | Total |
| Any | Homes | Dones | Total | Homes | Dones | Total | Total |
| 2000 | 0 | 0 | 0 | 41 | 26 | 67 | 67 |
| 2001 | 0 | 0 | 0 | 43 | 27 | 70 | 70 |
| 2002 | 0 | 0 | 0 | 43 | 28 | 71 | 71 |
| 2003 | 0 | 0 | 0 | 44 | 30 | 74 | 74 |
| 2004 | 0 | 0 | 0 | 43 | 28 | 71 | 71 |
| 2005 | 0 | 0 | 0 | 43 | 29 | 72 | 72 |
| 2006 | 0 | 0 | 0 | 42 | 28 | 70 | 70 |
| 2007 | 0 | 0 | 0 | 45 | 29 | 74 | 74 |
| 2008 | 0 | 0 | 0 | 42 | 26 | 68 | 68 |
| Font: INE ||||||||

## Poblament

És l'única de les set entitas de població de Guixers que té un nucli agrupat. Malgrat això, hom no pot pas dir que a Vilamantells hi hagi un poble perquè es tracta d'una urbanització de Sant Llorenç de Morunys, (els Emprius), la banda oriental de la qual ha sobrepassat els límits del terme municipal de Sant Llorenç per entrar en el de Guixers. A banda d'aquest sector, la resta és de poblament dispers, bé en forma de masies, bé en forma de moderns xalets. En qualsevol cas, l'ajuntament comunica les dades demogràfiques anuals a l'INE considerant aquesta urbanització com a poblament dispers.
La part del terme situada al sud de les Roques de Lord està del tot despoblada.
   * Llista de masies de Vilamantells

## Esglésies

   * Sant Serni del Grau.
   * Santa Creu d'Ollers

## Història

Segons un document de l'any 1068 transcrit al cartulari de Sant Llorenç de Morunys, l'any 992 un personatge de la Vall de Lord anomenat Gerbert va donar al monestir de Sant Llorenç de Morunys una devesa que tenia aquests termenats: La vall de Miralles, al coll del Colador, una altra vall que no especifica, el Coll de Jou i Aigües Juntes.
Un altre document de l'any 1064 permet identificar la dita vall de Miralles com un sector de la contrada anomenat Vil·la Mantells. Els comtes d'Urgell, Ermengol III de Barbastre i la seva esposa Adeled (Adelaida de Besalú) van fer donació al monestir de Sant Llorenç de l'església de Sant Sadurní del Grad i la condomina adjunta, situada a l'apèndix de Castelltort en el lloc anomenat Vil·la Mantells.
Aquesta església es tracta de la que avui s'anomena Sant Serni del Grau que el 1297 va esdevenir la parròquia de Vilamantells i que ho va ser fins a l'any 1593 quan, amb la supressió del monestir de Sant Llorenç, va passar a formar part, juntament amb la de Santa Creu d'Ollers, de la parròquia de Guixers.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya Arxivat 2009-08-16 a Wayback Machine.
# Victoria 3

Victoria 3 és un videojoc d'estratègia de la saga Victoria que serà publicat per Paradox Interactive, sent una seqüela del videojoc de 2010 Victòria II. Es va anunciar-lo el 21 de maig de 2021 en la convenció de Paradox Interactive de 2021, PDXCON: Remixed. El joc sortí a la venda en exclusiva el 25 d'octubre del 2022 a la plataforma Steam.

## Jugabilitat

Victoria 3, igual que les seves preqüeles, abasta la història mundial des de 1836 fins a 1936 i li permet al jugador controlar un dels més de 100 països en aquest període.
El joc se centra en la política i la demografia, i el joc se centra a atreure i apaivagar a grups de població ("Col·lectius"), grans blocs de persones amb interessos compartits. Els col·lectius posseeixen una varietat d'interessos amb diferents ideologies amb les quals tracta el jugador.
Un altre sistema que s'està agregant és el nou sistema de 'Jocs Diplomàtics'; un sistema que inspira en gran manera dels sistemes de crisis de Victòria II. En intentar obligar altres països a cedir terres o obrir mercats, els jugadors presentaran al país objectiu una demanda que detalla el que desitgen, la qual cosa donarà com a resultat que el país objectiu tingui l'oportunitat d'exigir concessions a l'agressor. Després d'aquest intercanvi de demandes, un temporitzador començarà el compte regressiu, ja que tots dos costats tenen l'oportunitat de mobilitzar tropes i atreure aliats potencials oferint botins. Si no s'arriba a una resolució diplomàtica abans que acabi el temps, es declararà la guerra. El dissenyador Mikael Andersson va explicar que aquest sistema va ser dissenyat amb la intenció de restar importància al paper de la guerra en fer que la diplomàcia sigui igualment capaç.

## Referències

* ↑ «Victoria 3».
* ↑ «"It's a meme, but Crusader Kings 3 is why it's time to talk about Victoria 3"».
* ↑ «Victoria 3’s announcement ends a decade of grand strategy memeing».
* ↑ «Victoria 3 on Steam» (en anglès americà). [Consulta: 21 octubre 2022].
* 1 2 3 «Paradox Reveals Victoria 3, A Long-Awaited Sequel To a Grand Strategy Series».
* ↑ «Victoria 3 Officially Announced A Decade After Previous Game».
* ↑ «Victoria 3 will let you conquer the world from the negotiating table».
* ↑ «Victoria 3, diplomatic plays, and the art of war».
# Victoria Benedictsson

Victoria Benedictsson (6 de març de 1850, Bruzelius, Escània meridional - 21 de juliol de 1888, Copenhaguen) va ser una escriptora sueca que feia servir el pseudònim d'Ernts Ahlgrén. Es va casar amb vint anys amb un vidu amb fills molt més gran que ella, de qui es va separar. Va reunir en dos volums els seus escrits sobre la vida rural d'Escània: Fran Skane ('Pàgines d'Escània') de 1884, i Folkliv och sma berättelser ('Vida de poble i relats curts') de 1887. També va escriure les novel·les Pengar ('Diners') de 1885 i Fru Marianne ('La senyora Marianne') de 1887. Aquesta última obra és la vida matrimonial de la protagonista Marianne, que tindrà un amor romàntic en el personatge anomenat Pal, refinat i cosmopolita, però que deixarà quan es queda embarassada del marit Börje, home tranquil i treballador. Una obra polèmica per la política reivindicativa de les dones que es feia en aquells moments. El seu estil senzill li va permetre arribar a molt més públic. El final de la seva vida va acabar amb el suïcidi per l'amor que sentia cap a Georg Brandes, escriptor danès.

## Bibliografia

* González Porto-Bompiani (coord). Diccionario de autores, vol I. Montaner y Simón,S.A. 1963. Núm. registre: M 3843-63. Dipòsit legal:B 20872-63(I).
* González Porto-Bompiani (coord). Diccionario literario, vol IX. Montaner y Simón, SA. 1959. Dipòsit legal: B 1.352-1959.
# Vaux-sur-Poligny

Vaux-sur-Poligny és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 98 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vaux-sur-Poligny era de 98 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 20 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 45 habitatges, 40 eren l'habitatge principal de la família i 5 eren segones residències. 38 eren cases i 6 eren apartaments. Dels 40 habitatges principals, 29 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vaux-sur-Poligny el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 12 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 12 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 64 persones, 48 eren actives i 16 eren inactives. De les 48 persones actives 47 estaven ocupades (26 homes i 21 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 16 persones inactives 7 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses alimentàries, 1 d'una empresa de transport i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Vaux-sur-Poligny hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vaux-sur-Poligny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vaux-sur-Poligny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Via verda d'Alcoi

La Via verda d'Alcoi és una via verda, d'uns deu quilòmetres de recorregut, que al seu pas per Alcoi, discorre aprofitant l'antic traçat del ferrocarril Alcoi-Agost. Aquesta línia de tren, d'uns 66 km. de llarg, fou construïda entre els anys 1927 i 1932, i pretenia perllongar la línia Xàtiva-Alcoi fins a la ciutat d'Alacant, passant per Ibi i Castalla i enllaçant a Agost amb la línia de Madrid a Alacant. La configuració d'aquesta via, amb una abrupta orografia del terreny, des del paratge del Salt, prop del barri de Batoi d'Alcoi, devers la serra de Sant Antoni, obligà a bastir diversos túnels i viaductes de formigó, com el pont del Salt, Pont de les Set Llunes o el pont de Sant Antoni, tots ells d'una extraordinària bellesa. Bona part del recorregut discorre per dins i a través del Parc Natural del Carrascar de la Font Roja. Aquesta vía verda fou executada pel Ministeri de Foment.

## Referències

* ↑ «Via verda d'Alcoi». Ajuntament d'Alcoi. [Consulta: 18 agost 2022].
* ↑ «V.V. de Alcoi». Fundación de los Ferrocarriles Españoles. [Consulta: 18 agost 2022a].
# Vil·la Maria (Alella)

La Vil·la Maria és una obra d'Alella (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Casa de planta quadrada, de tres pisos i de grans dimensions, adaptada a un desnivell del terreny molt pronunciat. Té un ampli jardí circumdant que està tancat per un mur que ocupa tota la cantonada entre la Riera i el Camí de Tiana. Precisament en aquesta cantonada és de destacar una pèrgola per decorar una terrassa, formada per una embigada de fusta suportada per columnes de maó de tipus espiral -salomòniques-, resultat del desplaçament continu en la col·locació dels maons. A l'angle pròpiament hi ha un petit balcó semicircular, amb la barana de fusta, avui trencada. A la porxada de la casa també hi ha arcades sostingudes per columnes del tipus esmentat.

## Referències

* ↑ «Vil·la Maria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Virgin Australia

Virgin Australia Airlines Pty Ltd, habitualment coneguda com a Virgin Australia, és una de les principals aerolínies d'Austràlia i l'aerolínia més gran (en nombre d'avions) de la marca Virgin. Començà a operar el 31 d'agost del 2001 amb el nom de Virgin Blue i dos avions per a una única ruta. L'esfondrament d'Ansett Australia el setembre del 2001 convertí Virgin Australia en una de les principals aerolínies del mercat interior australià de la nit al dia. Des d'aleshores, ha expandit la seva xarxa i actualment vola a 42 ciutats d'Austràlia des de les seves bases a Brisbane, Melbourne i Sydney.

## Referències

* ↑ «Virgin Australia History» (en anglès). Virgin Australia Airlines. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Virgin Australia Domestic Route Map» (en anglès). Virgin Australia Airlines. Arxivat de l'original el 2019-12-29. [Consulta: 10 març 2019].
# Vladas Mironas

Vladas Mironas pronunciació (?·pàg.) (22 de juny de 1880 a Kuodiškės - 18 de febrer de 1953 a Vladímir) fou un sacerdot i polític lituà, i posteriorment primer ministre de Lituània.
El 1905, Mironas va participar en el Gran Seimas Vilnius i, el 1917, en la Conferència de Vílnius. Va ser elegit membre del Consell de Lituània i va esdevenir el seu segon vicepresident. Més tard, va deixar la política i treballà com a sacerdot.
Després del cop d'estat de 1926, va ser elegit membre del tercer Seimas, i després d'uns anys va tornar de nou al sacerdoci. El 1938 es va oferir a convertir-se en primer ministre de Lituània en representació de la Unió Nacional Lituana. El 1941 va ser arrestat i empresonat, però fou alliberat pocs dies després pel Front dels Activistes Lituans. Detingut de nou el 1945, es va veure obligat a col·laborar amb l'NKVD i va treballar a Vílnius. Donat que la seva col·laboració amb l'NKVD no resultà ser prou satisfactòria, Mironas va ser arrestat de nou el 1947 i posteriorment enviat a la presó de Vladímir, on va morir el 1953.

## Referències

* "Mironas, Vladas". Encyclopedia Lituanica III: 545-546. (1970-1978). Ed. Simas Sužiedėlis. Boston, Massachusetts: Juozas Kapočius. LCC 74-114275.
# Vecti Sabí

Vecti Sabí (en llatí Vectius Sabinus) va ser un senador romà del segle iii.
Era membre de la gens Úlpia. Com a senador va presentar la moció per la qual (segons diu Juli Capitolí), Dècim Celi Balbí i Pupiè Màxim van ser reconeguts emperadors conjunts. Després de la pujada dels dos emperadors va ser nomenat Praefectus urbi.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/699?rgn=full+text;view=image;q1=Sabi+nus%2C+Vec+tiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 691. ]
# Vectibulici

La lex vectibulici va ser una llei romana (probablement un senatusconsultum) que va concedir el dret de ciutadania romana als lliberts.
La data en què es va establir és incerta però degué ser a l'entorn de l'any 70 aC. L'hauria proposat un tribú de la plebs de nom Marc Vecti Bolà (d'on ve el nom de lex Vectia Bolania). La disposició es va estendre durant l'Imperi als col·legis i municipis de les províncies que podien donar lliurement la manumissió als seus esclaus. La llei és anomenada per alguns experts amb el nom de Vectii libici per haver estat originada en un esclau libi (i la seva família) de nom Vectius.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 166 [Consulta: 30 abril 2022].