OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pecíol

* Per a altres significats, vegeu «Pecíol (insectes)».
El pecíol, dit popularment capoll, galet o polzim en botànica és la cueta que uneix la làmina o limbe d'una fulla amb la tija. És absent a les fulles sèssils. Els pecíols poden tenir un apèndix laminar, que apareix a banda i banda del punt d'inserció de la fulla, anomenat cadascun d'ells estípula. Les fulles que contenen pecíol se les anomena peciolades. La paraula prové del llatí vulgar pecciolus, diminutiu de pes, pedis (peu), tronc d'una planta.
Els pecíols poden ser acanalats o no i de diferents gruixos, colors i formes i poden servir per caracteritzar una espècie o una varietat. Generalment és mes o menys cilíndric, però hi ha fulles que el tenen comprimit, de manera que perd la rigidesa com als trèmols i certs pollancres. La base acostuma a estar una mica dilatada. En cítrics és alat.
La morfogènesi del pecíol prové del teixit embrionari anomenat hipocòtil que un cop allargat sorgeix el cotilèdon i el meristema apical. Les cèl·lules externes es converteixen en una capa epidèrmica i algunes de les cèl·lules interiors es converteixen en col·lènquimes que sostenen el recent format pecíol.
Les funcions bàsiques del pecíol són: el manteniment estructural, l'engruiximent i elongació i el transport de fluids entre la tija i el limbe de la fulla.
* Fulla de Rosa canina, s'aprecia el pecíol i dues estípules
* El pecíol curt de les fulles d'olivera
* Fulla i pecíol alat de Citrus hystrix
* Fulles i pecíols de trèmol

## Referències

* ↑ DIEC
* ↑ DIEC: Peduncle d'un fruit, especialment del raïm, per on el tallen quan veremen
* ↑ DCVB
* ↑ «Pecíol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Parts de la fulla». Botànica Agrícola i forestal. Universitat de Lleida, s.d. [Consulta: 7 gener 2018].
* ↑ «Pecíol». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Llistosella, Jaume; Sànchez-Cuxart, Antoni. Guia il·lustrada per a conèixer els arbres. Barcelona: Edicions Universitat Barcelona, 2015, p. 19. ISBN 9788447542444.
# Maria del Pilar Soler i Pont

Maria del Pilar Soler i Pont va néixer a Valls el 25 de maig de 1903 i era filla de Josep Soler Mestre, natural de Moja, i de Carme Pont Castells, de Valls. Va rebre l'educació al col·legi Cor de Maria de la mateixa ciutat. Es va casar a Valls amb Andreu Solé Calderó el 12 d'octubre de 1928. Van tenir dues filles i un fill, però la filla mitjana va morir abans que nasqués la petita. A part de la música, l'altra afició que tenia era la cuina. Va exercir la seva tasca formadora fins pocs dies abans de morir, el dia 1 de febrer de 1985, a Valls.

## Formació musical

El seu pare, un gran melòman, va intuir el seu talent musical i va ajudar-la a desenvolupar-lo des de molt joveneta. Durant molts anys va tenir de mestra de música la pianista vallenca Paquita Rodón. Ella la va aconsellar ampliar els estudis a Barcelona, amb el prestigiós mestre Frank Marshall i altres professors de la seva escola. L'objectiu era perfeccionar la tècnica pianística per poder exercir la docència musical. Al 1940 va ingressar també al conservatori de Barcelona.

## Professora de música

Acabada la carrera el 1941, va començar a impartir classes particulars de piano. Primerament, ensenyava a alguns coneguts i familiars. Sense adonar-se'n, l'alumnat es va anar ampliant. El que va començar com a col·loqui musical va seguir fins a presentar alumnat a exàmens oficials, un fet que es produí per primera vegada a Valls.
Tot i que el número d'alumnes no estan comptabilitzats, es pot dir que van ser alguns centenars. Alguns d'ells han esdevingut destacats mestres i professors de música, directors d'orquestres i corals o eminents concertistes i cantants.
El seu mestratge, el seu tracte, el saber fer i el saber ensenyar han deixat un record inesborrable als qui van ser els seus deixebles. Quan la seva filla Carmina va obrir l'Escola de Música a Valls, hi va continuar fent classes fins als seus últims dies.

## Col·laboracions amb representacions artístiques

Durant molts anys va col·laborar a Valls amb moltes representacions artístiques que s'organitzaven, ajudant-hi en la música, el cant o la dansa.

## Gran emprenedora

Maria del Pilar Soler i Pont va ser una de les dones més emprenedores de la ciutat i hi va deixar una forta petjada, que va animar moltes altres dones a seguir vinculades al teixit empresarial de Valls. Familiarment, és pionera de tres generacions de professionals de la música: els seus fills, un nét i un besnét. De fet, el seu nét Marc Moncusí actualment és un qualificat director d'orquestra.
# Maria del Regne Unit

Maria del Regne Unit és el nom dels següents personatges:
* Maria del Regne Unit (duquessa de Gloucester) (1776 - 1857).
* Maria del Regne Unit (reina de Romania) (1875 - 1938).
* Maria del Regne Unit (comtessa de Harewood) (1896 - 1950).
# Pasàrgades

Els pasàrgades (en llatí Pasargadae, en grec antic Πασαργάδαι, 'Pasargadai') eren una de les tres tribus dels perses que dominaven totes les altres tribus, segons diu Heròdot, qui afegeix que d'ells en va sortir la dinastia dels aquemènides. Les altres dues eren els marafis i els maspis. Altres autors els descriuen com un poble que vivia a la Pèrsida, a la part més pròxima a Carmània, però el més probable és que el seu centre fos la regió on es va fundar la ciutat de Pasàrgada.

## Referències

* ↑ Heròdot. Històries, I, 125,3
# Perlinella zwicki

Perlinella zwicki és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Etimologia

El seu nom científic honora la figura de Peter Zwick, el qual va reconèixer aquesta espècie per primera vegada.

## Descripció

* L'adult mascle fa entre 7 i 10 mm de llargària corporal, el seu color varia entre el marró fosc i el negre, les seues ales anteriors fan entre 7 i 11 mm de llargada total i presenta el cap de color groc llevat de la pigmentació fosca que té a la regió dels ocels (en té dos).
* La femella adulta fa 8-12 mm de longitud corporal, té un color semblant al del mascle, les seues ales anteriors fan entre 8 i 12 mm de longitud i la seua placa subgenital és bilobulada.
* L'ou és allargat, ovalat i circular en secció transversal.
* La nimfa mesura 8-10 mm, és de color marró fosc per complet, amb el cap lleugerament més ample que el pronot i amb àrees clares, els ulls en línia amb els ocels laterals, amb quatre dents a cada mandíbula i potes amb una franja de pèls sedosos i llargs a les zones dorsal i ventral.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu als rierols de fons sorrenc, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: el sud-est dels Estats Units (Alabama, Florida, Carolina del Sud, Carolina del Nord i Mississipi).

## Referències

* ↑ Banks, 1900 (1899). Trans.Amer.Ent.Soc. 26(3):242.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 4 Kondratieff, Kirchner & Stewart, 1988. Ann. ent. Soc. Amer. 81(1):25.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Covington County, Alabama (anglès)
* ↑ An Aquatic Species Survey of Streams and Rivers Draining Forever Wild Lands in the Mobile-Tensaw River Delta, 2002-05 (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Florida (anglès)
* ↑ Stark, B.P. & A.B. Harrison, 2010. The Larva of Amphinemura alabama Baumann and new records of Nemouridae (Plecoptera) from Mississippi, U.S.A. Illiesia, 6(16):234-240.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)

## Bibliografia

* Kondratieff, B.C., R.E. Zuellig, R.F. Kirchner, & D.R. Lenat, 2006. Three new Species of Perlesta (Plecoptera: Perlidae) from eastern North America and Notes on New State Records. Illiesia, 2(5):31-38.
* Stark & Armitage Dr., 2004. Ohio Biol. Surv. Bull. New Ser. 14(4):1-1192.
# Patinatge de velocitat en pista curta als Jocs Olímpics

El patinatge de velocitat en pista curta, també denominat short track, és un esport que forma part del programa olímpic des dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 realitzats a Albertville (França), si bé anteriorment s'havia produït una prova de demostració en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1988 realitzats a Calgary (Canadà). Actualment es realitzen vuit proves, quatre en categoria masculina i quatre més en categoria femenina.
Els grans dominadors d'aquest esport són Corea del Sud, Canadà i la Xina.

## Programa

* = competició oficial, (d) = prova de demostració
| Prova | 1988 | 1992 | 1994 | 1998 | 2002 | 2006 | 2010 | 2014 | Anys |
| Categoria masculina ||||||||||
| 500 metres | (d) | | • | • | • | • | • | • | 6 |
| 1000 metres | (d) | • | • | • | • | • | • | • | 7 |
| 1500 metres | (d) | | | | • | • | • | • | 4 |
| 3000 metres | (d) | | | | | | | | 0 |
| 5000 metres relleus | (d) | • | • | • | • | • | • | • | 7 |
| Categoria femenina ||||||||||
| 500 metres | (d) | • | • | • | • | • | • | • | 7 |
| 1000 metres | (d) | | • | • | • | • | • | • | 6 |
| 1500 metres | (d) | | | | • | • | • | • | 4 |
| 3000 metres | (d) | | | | | | | | 0 |
| 3000 metres relleus | (d) | • | • | • | • | • | • | • | 7 |
| Total | 10 | 4 | 6 | 6 | 8 | 8 | 8 | 8 | |

## Medaller

| Posició | CON | | | | Total |
| 1 | Corea del Sud | 21 | 12 | 9 | 42 |
| 2 | Canadà | 8 | 11 | 9 | 28 |
| 3 | R.P. de la Xina | 9 | 13 | 8 | 30 |
| 4 | Estats Units | 4 | 6 | 9 | 19 |
| 5 | Rússia | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 6 | Itàlia | 1 | 3 | 4 | 8 |
| 7 | Japó | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 8 | Austràlia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 9 | Bulgària | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 10 | Corea del Nord | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | Equip Unificat | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | Països Baixos | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 48 | 48 | 48 | 144 |
    en cursiva: comitès nacionals desapareguts.

## Medallistes més guardonats
### Categoria masculina

| Nom | CON | | | | Total |
| Ahn Hyun-Soo/Viktor Ahn | Corea del Sud/ Rússia | 6 | 0 | 2 | 8 |
| Apolo Anton Ohno | Estats Units | 2 | 2 | 4 | 8 |
| Marc Gagnon | Canadà | 3 | 0 | 2 | 5 |
| François-Louis Tremblay | Canadà | 2 | 2 | 1 | 5 |
| Lee Ho-Suk | Corea del Sud | 1 | 4 | 0 | 5 |
| Li Jiajun | R.P. de la Xina | 0 | 2 | 3 | 5 |

### Categoria femenina

| Nom | CON | | | | Total |
| Wang Meng | R.P. de la Xina | 4 | 1 | 1 | 6 |
| Chun Lee-Kyung | Corea del Sud | 4 | 0 | 1 | 5 |
| Yang Yang (A) | R.P. de la Xina | 2 | 2 | 1 | 5 |
| Park Seung-hi | Corea del Sud | 2 | 0 | 3 | 5 |
| Yang Yang (S) | R.P. de la Xina | 0 | 4 | 1 | 5 |

## Vegeu també

* Llista de medallistes olímpics de patinatge de velocitat en pista curta
# Pena de mort a Espanya

La pena de mort a Espanya està prohibida per la Constitució de 1978, promulgada a l'inici de la transició democràtica espanyola i completament abolida, tant en temps de pau com de guerra, per una Llei Orgànica de 1995, després d'una forta pressió social.
Les últimes execucions es van dur a terme el 27 de setembre de 1975, quan cinc membres d'ETA i del Front Revolucionari Antifeixista i Patriota (FRAP) van ser executats per un escamot d'afusellament per assassinat en un judici molt publicitat en què alguns condemnats (entre ells una dona embarassada) van rebre l'indult del dictador Francisco Franco. Les sentències dels cinc restants van ser commutades per la mort per afusellament en lloc de l'inicial per garrot vil, que era àmpliament apreciat com un mètode draconià després de la publicitat del seu últim ús el 1974, quan Salvador Puig Antich va ser executat a Barcelona i Georg Michael Welzel a Tarragona.

## Vegeu també

* Executats a Espanya
* Últimes execucions del franquisme

## Referències

* ↑ Llei Orgànica 11/1995, del 27 de novembre, per l'abolició de la pena de mort en temps de guerra. Text Complet al BOE.
* ↑ Amnistia Internacional. «España y la pena de muerte». Amnistia Internacional. Arxivat de l'original el 12 de novembre 2013. [Consulta: 12 novembre 2013].
* ↑ Amnistia Internacional. «La abolición de la pena de muerte en España». Amnistia Internacional. [Consulta: 12 novembre 2013].
# Peter Van Der Heyden

Peter Van Der Heyden (16 de juliol de 1976) és un exfutbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 2002. Entre d'altres fou jugador de F.C. Denderleeuw, Eendracht Aalst, VfL Wolfsburg i FSV Mainz 05 i Club Brugge.

## Referències

* ↑ Peter Van Der Heyden Fitxa a Fussballdaten
* ↑ Peter Van Der Heyden a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Peter Van Der Heyden a FootballDatabase.eu
* ↑ «Van der Heyden in die Heimat» (en alemany). kicker.de, 22-01-2010. [Consulta: 22 gener 2010].
* ↑ «Peter Van der Heyden tekent tot 2011 bij Club Brugge» (en dutch). clubbrugge.be. Arxivat de l'original el 23 de gener 2010. [Consulta: 22 gener 2010].
# Phanoperla pallipennis

Phanoperla pallipennis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Malèsia: la península de Malaca.

## Referències

* ↑ Banks, 1938. Jour.Fed.Malay States Mus. 18(2):221.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Banks, 1938. Jour.Fed.Malay States Mus. 18(2):222.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1982: A revision of the Oriental stonefly genus Phanoperla (Plecoptera: Perlidae). Systematic Entomology, 7: 87–126.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:506.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1982. Syst.Entomol. 7(1):102.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Perlidae Species Listing Arxivat 2006-09-16 a Wayback Machine. (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
# Phanoperla testacea

Phanoperla testacea és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: el subcontinent indi.

## Referències

* ↑ Banks, 1938. Jour.Fed.Malay States Mus. 18(2):221.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Hagen, 1858. Verh. Zool. Bot. Ges. Wien 8:475.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Kailash Chandra i R. M. Sharma: Checklist of Indian Stoneflies (Insecta: Plecoptera). Enllaç (anglès)
* ↑ Some new species of Asiatic Plecoptera (anglès)
* ↑ Global Species (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1982: A revision of the Oriental stonefly genus Phanoperla (Plecoptera: Perlidae). Systematic Entomology, 7: 87–126.

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:297.
* Jewett, 1975. Orient. Ins. 9(2):127-134.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1982. Syst.Entomol. 7(1):115.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Perlidae Species Listing Arxivat 2006-09-16 a Wayback Machine. (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Benthodesmus tenuis

Benthodesmus tenuis és una espècie de peix pertanyent a la família dels triquiúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 230 cm de llargària màxima (normalment, en fa 50).
* Cos platejat amb les mandíbules i l'opercle negrosos.
* L'interior de la boca i de les cavitats branquials és de color negre.
* 38-42 espines i 78-89 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 69-76 radis tous a l'anal.
* 122-132 vèrtebres.

## Depredadors

Al Japó és depredat per Galeus nipponensis.

## Hàbitat

És un peix marí i bentopelàgic que viu entre 200 i 850 m de fondària (45°N-36°S, 172°W-175°E) sobre el talús continental. Els joves són mesopelàgics.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental (el Canadà -incloent-hi la Colúmbia Britànica-, el cap Hatteras, el golf de Mèxic, Surinam i el sud del Brasil), l'Atlàntic oriental (des del golf de Guinea fins a Angola), l'Índic occidental (davant les costes de KwaZulu-Natal -Sud-àfrica-), el Pacífic occidental (el Japó -incloent-hi les illes Ryukyu-, el Vietnam i el mar de Sulu) i l'Índic (el sud de l'Java -Indonèsia-).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Nakamura, I. i N.V. Parin, 1993. FAO Species Catalogue. Vol. 15. Snake mackerels and cutlassfishes of the world (families Gempylidae and Trichiuridae). An annotated and illustrated catalogue of the snake mackerels, snoeks, escolars, gemfishes, sackfishes, domine, oilfish,. cutlassfishes, scabbardfishes, hairtails, and frostfishes known to date. FAO Fish. Synop. 125(15):136 p.
* ↑ Bianchi, G., K.E. Carpenter, J.-P. Roux, F.J. Molloy, D. Boyer i H.J. Boyer, 1993. FAO species identification field guide for fishery purposes. The living marine resources of Namibia. FAO, Roma, Itàlia. 250 p.
* ↑ Scott, W.B. i M.G. Scott, 1988. Atlantic fishes of Canada. Can. Bull. Fish. Aquat. Sci. 219: 731 p.
* ↑ Uyeno, T., K. Matsuura i E. Fujii (eds.), 1983. Fishes trawled off Suriname and French Guiana. Japan Marine Fishery Resource Research Center, Tòquio (Japó). 519 p.
* ↑ Figueiredo, J.L. de, A.P. dos Santos, N. Yamaguti, R.A. Bernardes i C.L. Del Bianco Rossi-Wongtschowski, 2002. Peixes da zona econômica exclusiva da Região Sudeste-Sul do Brasil: Levantamento com Rede de Meia-Água. São Paulo: Editora da Universidade de São Paulo; Imprensa Oficial do Estado, 242 p.
* ↑ Bianchi, G., 1986. Fichas FAO de identifacao de espécies para propósitos comerciais. Guia de campo para as espécies comerciais marinhas e de águas salobras de Angola. Preparado com o apoio da NORAD e da FAO (FIRM) Programa Regular, FAO, Roma. 184 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Bryum weigelii

Bryum weigelii és una espècie de molsa de la família de les Briàcies. Als Països Catalans és comuna als Pirineus.

## Descripció

Molsa que forma gespes laxes, amb caulidis de fins a 7 centímetres d'alçada, de color verd pàl·lid a rogenc. Fil·lidis de 2 mil·límetres de llargada, de base ample i decurrent, ovatotriangulars, de punta curta, distribuïts de forma regular i espaiosament al llarg de la caulidi. Nervi percurrent i estret. Les cèl·lules de la làmina del fil·lidi són quadrades o rectangulars a la base, mentre que les apicals són ròmbiques, d'unes 30-50 × 20–25 μm, i de pared estreta. Presenta un marge biestratificat compost per una o dues fileres de cèl·lules estretes. La seta fa uns 2-6 centímetres de llarg, presenta una càpsula pèndula, periforme, de 3-4 mil·límetre de longitud i constreta per sota la boca; és de color marró i negrosa quan s'asseca. Les espores són d'unes 12-15 μm i presenten una paret papil·losa.

## Ecologia i distribució

Creix sobre roques a vora de rierols, congestes o sòls inundats de l'estatge montà i alpí. Als Països Catalans és comuna als Pirineus, per bé que no hi és present a la resta del territori.

## Galeria d'imatges

* Bryum weigelii en el seu hàbitat natural
* Caulidis foliats, s'observa la disposició característica dels fil·lidis, de base imbricada i distants entre ells
* Marge del fil·lidi patent de cèl·lules estretes

## Referències

* ↑ «Bryum weigelii». The Plant List. [Consulta: 24 març 2019].
* 1 2 Casas, Creu. Flora dels briòfits dels Països Catalans. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2001. ISBN 84-7283-583-9.
* ↑ Erzberger, P.; Schröder, W. «The genus Bryum (Bryaceae, Musci) in Hungary». Studia botanica hungarica, 44, 2013, pàg. 5-192.
* ↑ Atherton, I.; Bosanquet S. D.; Lawley, M.. Mosses and liverworts of Britain and Ireland : a field guide. 1st. Plymouth: British Bryological Society, 2010. ISBN 978-0-9561310-1-0.
# Eli

«Eli» té aquests significats:
Eli és principalment el nom en hebreu:

## Entreteniment

* Eli (pel·lícula de 2015), una pel·lícula tàmil
* Eli (pel·lícula de 2019), una pel·lícula de terror estatunidenca
* Eli (àlbum de Jan Akkerman) (1976)
* Eli (àlbum de Supernaut) (2006)

## Persones

* Per al nom propi, a dalt del tot.
* Elí (figura bíblica)
* Algú de la Universitat Yale, provinent d'Elihu Yale

## Llocs

* Eli (Kentucky), EUA
* Eli (Nebraska), EUA
* Eli (Virgínia de l'Oest), EUA
* Alni, Província d'Ardabil, Iran, també conegut com a Elī
* Eli, Mateh Binyamin, assentament israelià
* Éile o Éli, un regne medieval de l'Illa d'Irlanda

## Altres usos

* ELI (llenguatge de programació)
* Earth Learning Idea
* Environmental Law Institute, organització estatunidenca de política medioambiental
* European Law Institute
* European Legislation Identifier

## Vegeu també

* Gens Èlia
# The Unnamed Feeling

«The Unnamed Feeling» és el vint-i-vuitè senzill de la banda estatunidenca Metallica, presentat com a tercer senzill de l'àlbum St. Anger el 12 de gener de 2004. Van realitzar un llançament especial per Austràlia i posteriorment també fou inclòs en un EP al Regne Unit.
Les lletres tracten sobre una sensació desconeguda que sent una persona quan s'apropa al límit de perdre el control, just abans d'entrar en estat d'ansietat.
El videoclip fou dirigit per The Malloys, on es mesclen imatges de la banda en una habitació buida virtual que es va empetitint al llarg de la cançó, i històries de diverses persones que pateixen aquesta sensació.
La portada del senzill mostra una figura que representa un monstre, però per l'edició exclusiva d'Austràlia van realitzar un concurs pels seguidors on podien realitzar la portada del senzill. La guanyadora fou una il·lustració aïllada d'un cor negre amb línies blanques i sobre un fons també blanc.
# Josep Castells Baró

Josep Castells i Baró (Barcelona, 1970) és un empresari i polític menorquí, diputat al Parlament de les Illes Balears en la IX i la X legislatura.
Llicenciat en dret, treballa com a advocat i assessor d'una empresa d'assessorament a universitats i centres de recerca. Des de 1996 començà a desplaçar-se a Menorca per qüestions de feina fins que el 2006 s'hi establí definitivament. És membre del Cercle d'Economia de Menorca i de la Federació d'Associacions de Pares i Mares de Menorca (FAPMA).
A les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2015 fou elegit diputat dins les llistes de MÉS Per Menorca. A les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2019 fou cap de llista i, de nou, elegit diputat.

## Referències

* ↑ Currículum al web de MÉS per Menorca
* ↑ Los 59 diputados que formarán el Parlament
* ↑ «Fitxa del Parlament Balear». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 22 setembre 2015].