OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vaux-sur-Mer

Vaux-sur-Mer és un municipi francès situat al departament del Charente Marítim i a la regió de la Nova Aquitània. És un centre turístic situat a l'aglomeració de Royan.
Aquest municipi s'emplaça al nord de la desembocadura de l'estuari de la Gironda. La ciutat de Vaux-sur-Mer està agermanada amb el municipi català d'Anglès.

## Llocs d'interès

* Església Saint-Étienne
* Parc del Hôtel de Ville (Parc de l'ajuntament)
* Platja de Nauzan i de Pontaillac
# Vocal oberta anterior no arrodonida

La vocal oberta anterior no arrodonida és un fonema que es representa [a] en l'AFI, com la lletra a minúscula. És un dels sons més freqüents del món i un dels que primer pronuncien els nens. Acústicament té el primer formant sobre els 600Hz i el segon als 1200 Hz.

## Característiques

* Representa el màxim grau d'obertura vocàlica, tot i que s'aprecien matisos d'obertura entre idiomes.
* És una vocal perquè no hi ha interrupció del pas de l'aire i com a tal és un so sonor.
* És una vocal anterior perquè la llengua es posa cap endavant per articular-la.

## En català

El català posseeix aquest fonema, que representa amb la lletra A (accentuada o no), com a "mare", només en posició tònica en el català oriental i també en posició àtona en l'occidental. En algunes pronunciacions, com la barcelonina i l'algueresa, s'encavalca amb la vocal neutra. En català té una posició central en lloc d'anterior que es pot indicar estrictament amb un diacrític [ä].

## Vegeu també

* Llei de Bartsch
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Veleiats

Els veleiats (llatí: veleiates) eren una tribu lígur la ciutat principal de la qual era Oppidium Veleiatium (probablement després Veleia), coneguts per la longevitat dels seus membres. Plini els cita com una de les tribus ligures i menciona un oppidum veieiatum.

## Referències

* ↑ Bunbury, Edward Herbert. «Veleia». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood (en anglès). Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
# Velers al costat d'un poblet

Velers al costat d'un poblet és un quadre de Salomon Jacobsz van Ruysdael pintat el 1660 que actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Nacional d'Art de Catalunya.
Salomon Jacobsz van Ruysdael, oncle de Jacob Van Ruysdael i un dels grans mestres del paisatge holandès, va centrar el seu interès en les vistes d'aigües tranquil·les de l'interior, ja fossin estuaris fluvials, estanys o canals. Aquest medi aquàtic i principal font de la seva inspiració li permetia descriure fenòmens atmosfèrics als voltants de poblets riberencs que mostren la seva silueta davant un fons de cel, d'horitzó baix, ampli i envaït per núvols. Són autèntiques marines d'aigua dolça en què els arbres són substituïts pels vaixells ancorats a la riba i navegant en la broma llunyana. L'obra que comentem és un clar exemple del quefer de l'artista, la intenció única del qual és l'atractiu del paisatge en si mateix: un argument per al gaudi de la seva contemplació, un gènere pictòric que neix a l'Holanda del segle XVII i que s'anticipa al que es va practicar lluny d'allà en època posterior.

## Referències

* ↑ Fitxa de l'obra al web del MNAC.
* ↑ Comentari de l'obra al web del MNAC

## Bibliografia

* DDAA. Museu Nacional d'Art de Catalunya. Florència: MNAC, 2009. ISBN 978-84-8043-198-9.
# Vlado Ilievski

Vlado Ilievski (Strumica, Macedònia del Nord, 19 de gener de 1980) és un exjugador professional de bàsquet macedoni.
Ilievski va començar la seva carrera com a professional a l'Strumica Nemetali Ograzden (1996 - 1998), equip de la seva ciutat natal, des d'on va viatjar als EUA per jugar un any al St. Thomas Aquinas High School (Connecticut). Posteriorment tornaria a Europa de la mà del KK Partizan de Belgrad, equip on milita fins a la temporada 2000/01. La temporada 2001/02 fitxa pel KK Olimpija Ljubljana, on es dona a conèixer a la resta d'Europa en els seus 2 anys en l'equip eslovè, fins que a la temporada 2003/04 la seva trajectòria com a professional dona un gir, i fitxa pel Futbol Club Barcelona, club on va militar dos anys fins a emprendre el viatge a Itàlia de la mà de la Virtus Roma (2005/06). Posteriorment va fitxar per la Virtus Bolonya, i va acabar la seva etapa italiana en el Montepaschi Siena, per tornar a Ljubljana on a mitjan temporada (2008/09) marxava cedit al TAU Ceràmica. El 2011 deixa Ljubljana i passa fugaçment per l'Anadolu Efes i pel Lokomotiv Kuban. El setembre del 2012 firma pel KK Cedevita

## Palmarès
### Lligues

* Campió de la Lliga d'Eslovènia amb el KK Olimpija Ljubljana (2001/2002)
* Campió de la Lliga Adriàtica amb el KK Olimpija Ljubljana (2001/2002)
* Campió de la Lliga ACB amb el Fútbol Club Barcelona (2003/2004)
* Campió de l'Scudetto Italià amb el Montepaschi Siena (2007/2008)

### Copes

* Campió de la Copa de Iugoslàvia amb el KK Partizan Belgrad de Belgrad (1998/1999)
* Campió de la Copa de Iugoslàvia amb el KK Partizan Belgrad de Belgrad (1999/2000)
* Campió de la Copa d'Eslovènia amb el KK Olimpija Ljubljana (2001/2002)
* Campió de la Copa d'Eslovènia amb el KK Olimpija Ljubljana (2002/2003)
* Campió de la Copa del Rei amb el TAU Ceràmica (2008/09)

### Altres

* Campió de la Supercopa ACB amb el Fútbol Club Barcelona (2004/2005)
* Campió de la Lliga Catalana con el Fútbol Club Barcelona (2004/2005)

## Enllaços externs

* NBA.com Player Profile
* Mens Sana Basket player Profile
* Euroleague.net Profile

## Referències

* ↑ «Piratas del Basket» (en castellà). [Consulta: 16 novembre 2012].
# Vladiča

Vladiča és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1340.
# Vil·la Las Indis

La Vil·la Las Indis és un edifici d'Arles, al Vallespir, registrat com a monument històric des del 3 d'abril de 1987. Actualment hi ha la seu de l'Ajuntament d'Arles.

## Descripció

És un edifici de dos pisos sobre planta baixa i soterrani, una vil·la construïda en pedra amb un estil eclèctic que barreja neorromanticisme, neobarroquisme, neogoticisme i art nouveau. A l'interior destaquen els sostres encoixinats i d'estuc, les xemeneies neorenaixentistes, vitralls, portes art noveau, decoració floral i tapissos

## Història

L'edifici va ser construït entre el 1900 i el 1901 per l'enginyer civil Joseph-Pierre Monin que vol fer una síntesi entre l'art nouveau i l'evocació d'estils antics.

## Referències

* 1 2 3 «Vil·la Las Indis». Patrimoni. Govern francès. [Consulta: 24 setembre 2018].
# Volcà del Pla sa Ribera

El Volcà del Pla sa Ribera és un volcà situat al municipi de Santa Pau, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ «Volcà del Pla Sa Ribera». Parcs naturals de Catalunya, 25-07-2022. [Consulta: 6 desembre 2023].
# Vectari de Friül

Wechtar, Vectari o Wechthari, fou un cap llombard de Vicenza, que va ser el duc de Friül des 666 a 678. Va prendre el control de Friül per nomenament del rei Grimoald, després de la rebel·lió de Llop de Friül i el seu fill Arnefrid, ajudat per la invasió dels àvars, cridats pel mateix Grimoald. D'acord amb Pau el Diaca, fou suau i just.
Poc després que Grimoald va pacificar la regió, Vectari va ser nomenat duc. Poc després del seu nomenament, va viatjar a Pavia i, en la seva absència, els eslaus, antics aliats d'Arnefrid, van envair el seu ducat. Van intentar prendre Forum Iulium (moderna Cividale) i van acampar a Boxas, de localització incerta. Pau diu que Vectari acabava de tornar de Pavia quan es va assabentar de la situació del campament i va marxar contra ells amb vint-i-cinc homes (el gruix principal del seu seguici ja s'havia avançat cap a la capital). En un pont sobre el Natisone, Vectari els va trobar i, altre cop d'acord amb Pau el Diaca, els va derrotar en el camí. La precisió històrica del relat de Pau ha estat posada en dubte.
Vectari va morir el 678 i va ser succeït per Landari.

## Notes

* ↑ Alguns l'han situat a Purgessimus, altres a Prosascus prop de les fonts del Natisone (Natisio), altres a Borgo Bressana, i, finalment, i finalment uns altres prop de Brischis, als afores de la ciutat

## Referències

* Paolo Diacono, Historia Langobardorum (Storia dei Longobardi, Lorenzo Valla/Mondadori, Milà 1992).
# Vítkovce

Vítkovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1279.
# Vent de llibertat

Vent de llibertat (alemany: Ballon) és una pel·lícula dramàtica de thriller alemanya dirigida per Michael Herbig que es va estrenar als cinemes alemanys el 27 de setembre de 2018. La pel·lícula mostra el Republikflucht de la frontera interior alemanya per part de les famílies Strelzyk i Wetzel des de l'RDA fins a Alemanya Occidental amb un globus aerostàtic fet el 1979. Les dues famílies, inclosos quatre nens, van surar amb èxit pel cel des de Pößneck (Turíngia), fins a Naila (Baviera) aleshores situat 8 quilòmetres al sud del Teló d'acer. Van assolir una alçada de 2.500 metres. S'ha doblat i subtitulat al català central; també s'ha doblat al valencià per a À Punt.
Abans de fer la pel·lícula, Herbig va poder revisar l'arxiu de milers de pàgines de gruix sobre el vol en globus que pertanyia a l'Stasi, l'antic servei secret de la RDA. Tanmateix, la pel·lícula generalment es considera una pel·lícula d'acció i, segons alguns crítics, no té profunditat històrica. Una altra pel·lícula sobre l'èxit de la fugida va ser estrenada per Disney l'any 1982, durant la Guerra Freda, sota el títol Night Crossing.

## Referències

* ↑ «Basada en fets reals - T1xC2 - Lliures com el vent - 3Cat». CCMA. [Consulta: 7 abril 2024].
* ↑ «'Balloon' depicts miraculous escape from the GDR». DW, 27-09-2018.
* ↑ Vent de llibertat a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Pel·lícula - Vent de llibertat - 3Cat». CCMA. [Consulta: 16 febrer 2024].
* ↑ «Vent de llibertat». À Punt, 18-06-2024. [Consulta: 21 juny 2024].
* ↑ «'Ballon' ✭✭✭» (en dutch). De Telegraaf, 18-07-2019.
# Ventosa del Río Almar

Ventosa del Río Almar és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 165 | 175 | 141 | 134 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2008-10-03 a Wayback Machine.
# Ventosilla y Tejadilla

Ventosilla y Tejadilla és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 26 | 29 | 39 | 51 |
Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Lorenzo Crespo Rey | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Lorenzo Crespo Rey | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Sulayman ibn Wahb

Abu-Ayyub Sulayman ibn Wahb al-Harithí (àrab: أبو أيوب سليمان بن وهب الحارثي, Abū Ayyūb Sulaymān b. Wahb al-Ḥāriṯī) fou un funcionari i visir abbàssida. Va començar la seva carrera al servei d'al-Mamun. Va servir també a les ordes del general Musa ibn Bugha i del general Aytakh durant el regnat d'al-Wàthiq, cosa que li va permetre relacionar-se amb els principals militars turcs. El seu germà Hàssan ibn Wahb era aleshores secretari del visir Ibn az-Zayyat. Fou dues vegades amil o intendent del tresor a Egipte (durant el regnat del califa al-Mutawàkkil) períodes en els quals s'hauria enriquit considerablement. Fou el darrer visir del califa al-Muhtadí (859-860), tot i que llavors el poder estava en mans dels militars turcs i el visirat no gaudia de quasi cap poder. Sota el califa al-Mútamid fou altre cop visir breument (877) i cap de tropes (878) en un moment de rivalitat amb un altre visir, al-Hàssan ibn Màkhlad ibn al-Jarrah, també d'origen cristià; com que no va poder satisfer les exigències financeres del califa i del seu germà el regent Talha al-Muwàffaq fou destituït i empresonat i va morir a presó l'estiu del 885. Va ser protector d'alguns poetes.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, XI, 37
# Sturmscharführer

Sturmscharführer era un rang nazi de les Waffen-SS que va existir entre 1934 i 1945. El rang va ser el més alt rang es va crear a les Waffen-SS, l'equivalent d'un sergent major en altres organitzacions militars. Sturmscharführer és exclusiu de les Waffen-SS i no es va utilitzar en el pressupost ordinari de les SS (la Allgemeine-SS), on el més alt rang fou el de Hauptscharführer.
El rang de Sturmscharführer va ser creat el juny de 1934, després de la Nit dels ganivets llargs. A causa d'una reorganització de les SS, Sturmscharführer va ser creat com el més alt rang d'allistats de les SS-Verfügungstruppe, en substitució dels antics títols de la Sturmabteilung i Haupttruppführer.
Per 1941, les Waffen-SS s'havien convertit en l'organització successora de la SS-Verfügungstruppe i Sturmscharführer es va establir com el més antiga fila d'allistats. Un Sturmscharführer era assignat típicament com el sergent cap d'un regiment sencer o, en alguns casos, una divisió d'infanteria.
Sturmscharführer no era el mateix que Stabsscharführer, que era un títol de posició donada al capdavant dels suboficials de les SS. El rang de Sturmscharführer tampoc va ser un requisit previ per l'ascens a Untersturmführer i va ser considerat generalment com un rang de "carrera".
La insígnia de Sturmscharführer tenia dos llavors de plata i dues franges de plata s'usà en un pegat de coll llarg amb les plaques de les espatlles d'un Stabsfeldwebel Wehrmacht.

## Enllaços externs

* INSIGNES DE GRADES DES SOUS-OFFICIERS
# Stàraia Andréievka

Stàraia Andréievka (en rus: Старая Андреевка) és un poble de l'óblast de Tambov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 3 habitants.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B.. «Тамбовская область» (en rus). База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России». Arxivat de l'original el 2022-02-11. [Consulta: 16 febrer 2022].
* ↑ «Gavrilovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-20. [Consulta: 20 març 2022].
# Stània

Stània (en rus: Станья) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2013 tenia 258 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# Suzzara

Suzzara és un municipi situat al territori de la província de Màntua, a la regió de la Llombardia, (Itàlia).
Suzzara limita amb els municipis de Dosolo, Gonzaga, Luzzara, Motteggiana, Pegognaga i Viadana.
Pertanyen al municipi les frazioni de Brusatasso, Riva, Sailetto, San Prospero, Tabellano i Vie Nuove

## Galeria

* Localització de Suzzara a la província de Màntua

## Referències

* ↑ Comune di Suzzara- Statuto.
# Storz

El ràcord Storz és un tipus d'acoblament ràpid emprat en mànegues, inventat per Carl August Guido Storz el 1882 i patentada el 3 de gener de 1893.
Consisteix en una connexió basada en ganxos i brides. És un acoblament simètric o hermafrodita, perquè en lloc de tenir una connexió amb mascle i femella, qualsevol dels extrems són idèntics i poden estar units a qualsevol altre extrem del mateix diàmetre. Entre altres usos, s'ha utilitzat en les mànegues per a extinció d'incendis.
La connexió s'efectua fent una rotació de mitja volta, i es desconnecta fent mitja volta en sentit contrari. Les dues operacions s'han de fer amb ajuda d'una clau Storz dissenyada especialment per a això.

## Vegeu també

* Brida
* Canonada
* Mànega d'incendis
* Ràcord Barcelona

## Referències

* ↑ Patent dels EUA.
* ↑ «FRNSW connector de mànega Storz compatible» (en anglès). Govern de Nova Gal·les del Sud, 10-01-2019.
* ↑ «Ràcords Storz» (en castellà). Pathel.
# Storytelling

Storytelling és un àlbum del grup escocès Belle & Sebastian. És la banda sonora de la pel·lícula de Todd Solondz del mateix títol. La banda va experimentar molts problemes de comunicació amb Todd Solondz mentre componien la banda sonora, i finalment només es van usar a la pel·lícula 6 minuts de música de Belle & Sebastian.

## Cançons

* "Fiction"
* "Freak"
* "Conan, Early Letterman"
* "Fuck This Shit"
* "Night Walk"
* "Jersey's Where It's At"
* "Black and White Unite"
* "Consuelo"
* "Toby"
* "Storytelling"
* "Class Rank"
* "I Don't Want to Play Football"
* "Consuelo Leaving"
* "Wandering Alone"
* "Mandingo Cliche"
* "Scooby Driver"
* "Fiction Reprise"
* "Big John Shaft"
# Sphagemacrurus decimalis

Sphagemacrurus decimalis és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu fins als 686 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Fowler H. W. 1925. New taxonomic names of West African marine fishes. Am. Mus. Novit. Núm. 162. 1-5.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Sphagemacrurus decimalis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Sphaerotheca dobsoni

Sphaerotheca dobsoni és una espècie de granota que viu a l'Àsia meridional.

## Referències

* Dutta, S., Padhye, A. & Inger, R. (2004). Sphaerotheca dobsoni. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 22 d'abril del 2008 (en anglès). IUCN
# Mostra professional Contescoltes

El CONTesCOLTES és una mostra professional de contacontes creada en l'any 2008, destinada principalment a compartir amb gestors culturals, bibliotecaris, docents i altres mediadors culturals, vinculats de forma professional amb el món de l'animació i foment de la lectura.
Aquesta iniciativa va nàixer l'any 2008 com a projecte de cooperació entre diverses biblioteques del País Valencià, a causa de la gran quantitat d'activitats dedicades a l'animació lectora que es produeixen en els centres de lectura i altres fòrums culturals. La mostra professional contacontes CONTesCOLTES és una fira en què, any rere any, es mostren els contacontes més rellevants als bibliotecaris i responsables culturals del País Valencià. No es tracta d'una mostra itinerant, ja que des dels seus inicis se celebra al Monestir de Santa Maria de la Valldigna, en Simat de la Valldigna, València.
Segons l'Associació de Professionals de la Narració Oral a Espanya (AEDA):
"La Mostra Professional de Contacontes CONTesCOLTES va dirigida principalment, a dos grans grups de professionals:
* Els que expliquen podran disposar d'un espai on mostrar el seu treball, un treball relacionat sempre amb l'animació lectora.
* Els que escolten: bibliotecaris, animadors socioculturals, gestors culturals, docents i tots aquells mediadors que tinguen vinculació professional amb el món de la literatura, l'animació lectora i el foment de la lectura.
Tant un col·lectiu com l'altre no són un grup tancat, sinó que es produeix una retroalimentació, un intercanvi d'idees i d'experiències, que ens ajuda a oferir als usuaris un servei més afí al que ens demanden i de major qualitat".

## Referències

* ↑ «El Contescoltes se celebrarà el 19 de novembre» (en castellà). Levante-EMV, 10-11-2021. [Consulta: 30 desembre 2021].
* ↑ «Premios de literatura e ilustración infantil». Métodos de información MEI, 1995, pàg. 25-28.
* ↑ Biblioteca Valenciana. De Contescoltes a Costa Rica Arxivat 2015-12-10 a Wayback Machine. [Consulta: 02/12/2015]
* ↑ «La Mostra Professional de Contacontes ‘Contescoltes' arriba a la sisena edició» (en valencià). La Veu del País Valencià, 24-10-2013. [Consulta: 15 gener 2016].
* ↑ «Se clausura con éxito la III Mostra Profesional de contacontes “Contescoltes”» (en castellà). Revista SíMILE nº 6, pàg. 3-7, 2010. [Consulta: 15 gener 2016].
* ↑ «Documento Marco para la creación de la Asociación de Profesionales de la Narración Oral en España (AEDA).» (en castellà). [Consulta: 12 octubre 2015].
* ↑ «CONTesCOLTES: Una reeixida experiència de cooperació cultural i bibliotecària». Associació de professionals de la narració oral a Espanya, 22-09-2013. [Consulta: 12 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Contescoltes
* V Mostra Professional de Contacontes "contescoltes 2012"
* Dialnet. Pemios de literatura e ilustración infantil