OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Conservadorisme nacionalista

Conservadorisme nacionalista és un terme que s'usa per a descriure a aquells conservadors que tenen forts ideals nacionalistes i planegen promoure la cultura i la identitat ètnica com a forma de promoure el creixement de la societat. Aquests conservadors afavoreixen especialment la tradició familiar i els drets d'aquesta, ja que veuen en la família l'única forma de promoure la pàtria i els processos per la qual aquesta passa.
El conservadorisme nacionalista està relacionat amb el conservadorisme social. La família vista pels conservadors nacionalistes és la forma en la qual es lliguen tots els fets del passat per a promoure un millor futur. En paraules de l'austríac "El conservadorisme nacionalista la família com casa de la identitat, de la solidaritat i l'emoció. Comunament aquest conservadorisme ompli el buit polític entre els ideals conservadors i abasta en els seus pensaments la ultradreta i un fort sentit anticomunista. Comunament hi ha hagut conservadors que promouen el nacionalisme arreu del món, però tenen implantació a Europa, ja que en aquests països tenen líders i mandataris que segueixen aquest conservadorisme. En el context europeu, també aplega els euroescèptics.
A més d'aquests elements comuns, els conservadors nacionalistes poden tenir opinions diferents als diferents països, depenent de factors locals. Això és especialment cert en el cas dels plantejaments econòmics, on les opinions dels conservadors nacionals poden fluctuar entre el suport a una economia planificada a advocar per una economia mixta de centre a la defensa d'una economia de laissez-faire.

## Partits polítics nacional-conservadors
### Unió Europa

* Aliança per al Futur d'Àustria
* Partit Liberal d'Àustria
* Vlaams Belang
* Partit Popular Danès
* Moviment per una Eslovàquia Democràtica
* Vox
* Veritables Finlandesos
* Moviment per França
* Partit Democràtic Unionista
* la Destra
* Per la Pàtria i la Llibertat
* Ordre i Justícia
* Comitè d'Acció per a la Justícia i la Democràcia dels Pensionistes
* Dret i Justícia
* Lliga de les Famílies Poloneses
* Demòcrates Suecs

### Europeus no comunitaris

* Partit Costaner
* Partit Democràtic de Sèrbia
* Partit Popular Suís
* Partit del Moviment Nacional
* Partit de la Mare Pàtria
* Partit Solidaritat Cívic
* Partit Republicà d'Armènia

### Àsia

* Partit Bharatiya Janata
* Partit Nacional Religiós
* Kataeb

### Amèrica

* Partit de la Constitució
* La Libertad Avanza
* Partit Liberal

### Oceania

* Partit Una Nació
* Nova Zelanda Primer

## Vegeu també

* Aliança per l'Europa de les Nacions
* Gaullisme
* Unió per l'Europa de les Nacions
# Comuns d'Andorra

Els comuns d'Andorra són set ens públics locals que governen cada una de les set parròquies d'Andorra, equivalent al que es coneix al sud com ajuntament. Les últimes eleccions comunals es van realitzar l'any 2019, amb una alta abstenció del 43,5% i un sistema polític molt fragmentat. Cada comú està format per un Consell comunal, format pels consellers comunals i l'òrgan de govern que en surt de la votació encapçalat pels cònsols major i menor. Cada comú disposa d'un escut.
Tributs comunals:
* Foc i lloc (tradicional).
* L'estrany (tradicional).
* Taxes per la prestació de serveis comunals
* Taxes i drets per la realització d'actes administratius d'intervenció i el lliurament d'autoritzacions
* Radicació d'activitats comercials, industrials i professionals no comercials
* Tributs immobiliaris sobre la propietat immobiliària edificada, la propietat immobiliària no edificada, els seus rendiments arrendataris i les transaccions immobiliàries que s'han d'inscriure en el cadastre comunal.
El Comú de Canillo es troba a l'Edifici Telecabina, a la plaça Carlemany de Canillo. Antigament el comú es trobava a l'Antiga Casa Comuna a l'avinguda de Sant Joan de Caselles, on actualment hi ha un centre de padrins i altres serveis socioculturals. El Comú d'Encamp es troba al carrer de la Girauda d'Encamp. L'Antiga Casa Comuna es troba a l'avinguda Co-Príncep Francès, el Comú d'Ordino es troba a l'Edifici Administratiu a la plaça Major d'Ordino, el Comú de la Massana es troba a l'avinguda de Sant Antoni o carretera general a la Massana. Antigament el comú es trobava a l'Antiga Casa Comuna al carrer de les Escoles, el Comú d'Andorra la Vella es troba a la Plaça Príncep Benlloch d'Andorra la Vella, el Comú de Sant Julià de Lòria es troba a la Casa Comuna a l'avinguda Verge de Canòlich a Sant Julià de Lòria. I té un segon edifici a l'avinguda Rocafort, a la carretera general, anomenat Edifici el Molí, el Comú d'Escaldes-Engordany es troba al Parc de la Mola d'Escaldes-Engordany.

## Referències

* ↑ «L'abstenció a les comunals creix un 141% respecte del 2009». Ara, 15-12-2019. [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ «Marsol revalida a la capital i Gili s'endú Escaldes». Diari d'Andorra, 15-12-2019. [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ «El sistema tributari». Ministeri de Finances d'Andorra. [Consulta: 6 juny 2012].
# Comunió i Alliberament

Comunió i Alliberament és una organització de l'Església Catòlica creada pel sacerdot i teòleg Luigi Giussani a Itàlia l'any 1954. Segons la seva pàgina web es defineixen com:
| « | Un moviment eclesial la finalitat del qual és l'educació cristiana madura dels seus propis seguidors i la col·laboració amb la missió de l'Església en tots els àmbits de la societat contemporània. | » |
El moviment va néixer originàriament com un grup d'estudiants anomenat «Gioventù Studentesca», tots alumnes del liceu clàssic Berchet de Milà, on Luigi Giussani era professor de religió. A partir de l'any 1969 començà a denominar-se Comunió i Alliberament. El nom indica la idea que té el moviment sobre «el gran esdeveniment cristià concentrat en la figura de Jesús, viscut des de la comunió, és el fonament de l'autèntic alliberament de l'home».
# Convenció de Londres (1786)

La Convenció de Londres, també coneguda com la Convenció anglo-hispana, va ser un acord negociat entre el Regne de Gran Bretanya i l'Imperi Espanyol sobre l'estatus dels assentaments britànics a la costa dels Miskitos d'Amèrica Central. Va ser signat el 14 de juliol de 1786.
Segons els termes del Tractat de París (1783) que va posar fi a la Guerra d'Independència dels Estats Units i incloïa a Espanya com a signatària, els assentaments britànics en el «continent espanyol» havien de ser evacuats, emprant un llenguatge similar a l'usat en el Tractat de París (1763) que va acabar la Guerra dels Set Anys. Els colons britànics a la zona van resistir la implementació de l'acord de 1783, en observar (com ho havien fet després del tractat de 1763) que els espanyols mai no havien controlat realment la regió i que, per tant, no pertanyia al «continent espanyol». Després que ambdós bàndols augmentessin les activitats militars a l'àrea de l'assentament del riu Negro, on vivia la major part dels colons britànics, es va decidir entaular negociacions per resoldre l'assumpte.
En l'acord signat el 14 de juliol de 1786, Gran Bretanya va acceptar evacuar els seus colons de les Illes de la Badia i Mosquitia a canvi d'acordar expandir el territori disponible per als llenyataires britànics a la península de Yucatán i permetre'ls explotar la caoba i altres fustes nobles que estaven augmentant de valor. Malgrat l'oposició dels colons de la costa de Mosquits, l'acord va ser implementat i els britànics van evacuar a més de dues mil persones. La major part es va dirigir a Belize, encara que altres van ser reubicats a Jamaica, Grand Cayman o Roatán. El control de l'assentament de riu Negro va ser lliurat formalment als espanyols el 29 d'agost de 1787 pel net del seu fundador, William Pitt.

## Referències

* ↑ Dawson, 1983, p. 702.
* ↑ van Alstyne, Richard W. «Anglo-American Relations, 1853–1857» (en anglès). American Historical Review, 42., 3, 1937, pàg. 491-500.
* ↑ Dawson, 1983, p. 706.

## Bibliografia

* Black, Jeremy. British foreign policy in an age of revolutions, 1783-1793 (en anglès). Cambridge University Press, 1994, p. 32–33. ISBN 0521450012.
* Dawson, Frank Griffith «William Pitt's Settlement at Black River on the Mosquito Shore: A Challenge to Spain in Central America, 1732-87» (en anglès). The Hispanic American Historical Review, 63, 4, 1983, pàg. 677–706. DOI: 10.2307/2514901.
# Copa d'Europa de futbol 1985-86

La Copa d'Europa de futbol 1985-86 fou l'edició número trenta-u en la història de la competició. Es disputà entre el setembre de 1985 i el maig de 1986, amb la participació inicial de 31 equips de 30 federacions diferents.
La competició fou guanyada per l'Steaua Bucarest a la final davant del FC Barcelona a la tanda de penals, després d'empatar a 0 gols. Fou el primer triomf d'un club de l'Europa de l'est i la gran figura fou el porter Helmuth Duckadam, qui aturà tots els penals que llança el Barça.
No hi van prendre part equips anglesos, a causa de la prohibició de la UEFA després del desastre de Heysel. El representant anglès hauria estat l'Everton.

## Primera ronda

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Górnik Zabrze | 2-6 | Bayern Múnic | 1-2 | 1-4 |
| Berliner FC Dynamo | 1-4 | FK Austria Wien | 0-2 | 1-2 |
| Anderlecht | Bye | Everton | - | - |
| Rabat Ajax | 0-10 | AC Omonia | 0-5 | 0-5 |
| Budapest Honvéd FC | 5-1 | Shamrock Rovers | 2-0 | 3-1 |
| Vejle BK | 2-5 | Steaua Bucarest | 1-1 | 1-4 |
| Zenit Leningrad | 4-0 | Vålerenga IF | 2-0 | 2-0 |
| Kuusysi | 4-2 | FK Sarajevo | 2-1 | 2-1 |
| Linfield | 3-4 | Servette | 2-2 | 1-2 |
| ÍA | 2-7 | Aberdeen | 1-3 | 1-4 |
| IFK Göteborg | 5-3 | Trakia Plovdiv | 3-2 | 2-1 |
| Bordeaux | 2-3 | Fenerbahçe | 2-3 | 0-0 |
| TJ Sparta Praha | 2-2(a) | FC Barcelona | 1-2 | 1-0 |
| Porto | 2-0 | Ajax | 2-0 | 0-0 |
| Hellas Verona | 5-2 | PAOK | 3-1 | 2-1 |
| Jeunesse Esch | 1-9 | Juventus | 0-5 | 1-4 |

## Segona ronda

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Bayern Múnic | 7-5 | FK Austria Wien | 4-2 | 3-3 |
| Anderlecht | 4-1 | AC Omonia | 1-0 | 3-1 |
| Budapest Honvéd | 2-4 | Steaua Bucarest | 1-0 | 1-4 |
| Zenit Leningrad | 3-4 | Kuusysi | 2-1 | 1-3 (pr) |
| Servette | 0-1 | Aberdeen | 0-0 | 0-1 |
| IFK Göteborg | 5-2 | Fenerbahçe | 4-0 | 1-2 |
| FC Barcelona | (c)3-3 | Porto | 2-0 | 1-3 |
| Hellas Verona | 0-2 | Juventus | 0-0 | 0-2 |

## Quarts de final

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Bayern Múnic | 2-3 | Anderlecht | 2-1 | 0-2 |
| Steaua Bucarest | 1-0 | Kuusysi | 0-0 | 1-0 |
| Aberdeen | 2-2(c) | IFK Göteborg | 2-2 | 0-0 |
| FC Barcelona | 2-1 | Juventus | 1-0 | 1-1 |

## Semifinals

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Anderlecht | 1-3 | Steaua Bucarest | 1-0 | 0-3 |
| IFK Göteborg | 3-3(p) | FC Barcelona | 3-0 | 0-3 (pr) |

## Final

| Steaua Bucarest | 0 – 0 | FC Barcelona |
| Tanda de penals |||
| Majaru Bölöni Lăcătuş Balint | 2 – 0 | Alexanko Pedraza Alonso Marcos |
* Guanyador de la Copa d'Europa 1985-86
* Steaua Bucarest Primer títol

## Enllaços externs

* Temporada 1985-86 a la web de la UEFA
* RSSSF
# Correianevesita

La correianevesita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la fosfoferrita. Rep el nom en honor del professor José Marques Correia Neves (1929-2011), mineralogista portuguès, pels seus estudis detallats sobre les pegmatites brasileres.

## Característiques

La correianevesita és un !!! de fórmula química Fe$^{2+}$Mn$^{2+}$₂(PO₄)₂·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013, sent publicada per primera vegada el 2014. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del museu de ciència tècnica de l'escola de mines de la Universitat Federal d'Ouro Preto, al Brasil, amb el número de registre: saa-081b.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Jocão claim, a Conselheiro Pena (Minas Gerais, Brasil). També ha estat descrita a l'estat de Maine (Estats Units) i a Baviera (Alemanya), sent aquests indrets els únics a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Correianevesite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 juliol 2021].
# Creu de terme de les Ventalles

La Creu de terme de les Ventalles és una creu de terme d'Ulldecona (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

En concret, es tracta de les restes d'una antiga creu caminal a uns 6 quilòmetres d'Ulldecona, a l'altura del barri de les Ventalles, vora l'antic camí reial de Tortosa-Vinaròs que després esdevingué carretera comarcal. Consta d'un basament esglaonat de pedra que sosté una columna vuitavada amb un capitell treballat amb relleus que representen d'esquerra a dreta un escut d'Ulldecona i un grup de tres homes amb vestimenta medieval. Les figures es troben en part mutilades, especialment a l'altura dels caps. El tractament dels relleus és força naturalista, amb plecs i volums bastant cuidats.

## Història

És possible que es tracti d'una creu medieval, ja que es troba en el límit amb el terme municipal de Freginals. La data de la seva construcció es remunta possiblement als segles XIV o XV, quan es va col·locar la termal del Lloret en l'extrem sud d' Ulldecona.
La creu superior original va ser destruïda en els primers temps de la Guerra Civil, de la mateixa manera que la termenal del Lloret, que va ser substituïda per una moderna creu de pedra amb els braços romboïdals i sense decoració esculpida; aquest afegit modern va desaparèixer l'any 1999.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de terme de les Ventalles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Courtdale

Courtdale és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 791 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Courtdale tenia 791 habitants, 315 habitatges, i 230 famílies. La densitat de població era de 296,5 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 315 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,7% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 24,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,9% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 28,1% de 45 a 60 i un 19,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.150 $ i la renda mediana per família de 44.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.219 $ mentre que les dones 25.234 $. La renda per capita de la població era de 17.765 $. Entorn del 7,5% de les famílies i el 8,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Courtdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Courtdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cristòfol de Boleda

Cristòfol de Boleda (que signà com Christoval de Boleda) (Tàrrega ? - ?), fou un Metge i escriptor català.

## Biografia

Rebé el grau de Doctor en Medicina per l'Estudi General de Lleida, actual Universitat de Lleida, i fou revalidat pel Protomedicat. Exercí a Tàrrega, (l'Urgell), Lleida, (el Segrià) i El Puerto de Santa María, (Cadis, Andalusia). En aquesta darrera localitat residí i publicà un llibre que tracta els aspectes mèdics i morals del moment en què cal administrar tant el viàtic com l'extrema unció a una persona malalta.
La ciutat de Lleida li dedicà un carrer a cavall dels barris del Joc de la Bola i el Camp d'Esports.

## Obra

* Question medico-moral, en que resolutiva y solidamente se disputa que tiempo sea el oportuno para administrar la Extrema-Vuncion; Y se defiende ser el en que el medico ordena el Viatico al enfermo. Impresa el 28 de febrer de 1710 a la ciutat de Sevilla, Andalusia.

## Referències

* ↑ Aguilar Piñal, Francisco. Bibliografía de autores españoles del siglo XVIII, Volum 1 (en esp). Consejo Superior de Investigaciones Científicas - Instituto Miguel de Cervantes, 1981, p. 677 [Consulta: 3 febrer 2021].
* ↑ Hernández Morejón, Antonio. Historia bibliográfica de la medicina española, Volum 6 (en esp). Madrid: Viuda de Jordan y hijos, 1930, p. 369 [Consulta: 3 febrer 2021].
* ↑ Alamán, et al., Lucas. Diccionario universal de historia y de geografia (en esp), 1853, p. 630 [Consulta: 3 febrer 2021].
* ↑ «Carrer de Cristòfol de Boleda a Lleida». Institut Cartogràfic de Catalunya. [Consulta: 3 febrer 2021].
* ↑ Torres Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de escritores catalanes (en esp). Barcelona: J. Verdaguer, 1836, p. 116 [Consulta: 3 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Llibre Original de l'obra Question medico-moral...
# Cristòfol de Dohna-Carwinden

Cristòfol de Dohna-Carwinden (en alemany Christoph Delphicus von Dohna) va néixer a Delft (Holanda) el 4 de juny de 1628 i va morir a Londres el 21 de maig de 1668. Va ser un militar i diplomàtic que havia emigrat de Prússia a Suècia, on arribà a mariscal de camp. Era fill de Cristòfol II de Dohna (1583-1637) i de la princesa Úrsula de Solms-Braunfels (1594-1657).
Dohna era descendent d'una família noble d'origen silesià, amb estrets lligams familiars amb el calvinista Frederic Enric d'Orange, l'estatúder dels Països Baixos. El seu pare havia estat un dels homes que van ajudar a l'elector palatí Frederic V per obtenir el regne de Bohèmia, una de les principals causes de la Guerra dels Trenta Anys.
El 1652, Cristòfol va arribar a Suècia on va esdevenir el favorit de la reina Cristina de Suècia. Es va convertir en el coronel de la Guàrdia Reial el 1653 i va ser ascendit a general el 1654. Va prendre part en la Guerra del Nord de 1655-1660 i en la de Bremen de 1665-1666, quan va ser promogut a mariscal de camp. Va ser un dels membres de la delegació sueca a La Haia el 1667 i va participar en les negociacions de pau entre Anglaterra i els Països Baixos a Breda. El 1668, va negociar la Triple Aliança entre aquests països i Suècia, però va morir mentre era a Londres en aquesta missió.

## Matrimoni i fills

El 1658 es va casar amb la comtessa sueca Anna d'Oxenstierna (1620-1690), filla de Gabriel Oxenstierna (1586-1656) i d'Anna Baner (1585-1656). El matrimoni va tenir una filla, Amàlia de Dohna-Carwinden (1661-1724), casada amb Alexandre de Dohna-Schlobitten (1661-1728).

## Bibliografia

* http://awt.ancestrylibrary.com
* genealogics.org
* Article Dohna, Christoff Delphicus zu a Nationalencyklopedin (1991).
# Cristinini

Cristina López Peréz (Província de Tarragona, 15 de novembre de 1989), més coneguda com Cristinini, és una creadora de contingut, streamer i influenciadora catalana. A finals de gener de 2021, va comptar amb dos milions i mig de seguidors entre les plataformes que més utilitza; YouTube i Twitch. De fet, en l'última plataforma, Cristinini esdevé la catalana amb més seguidors.
El 25 de gener de 2021, es va anunciar que Cristinini era un dels quatre nous integrants de la casa d'Ibai Llanos.
Es la copresentadora d'El Grand Prix del verano de RTVE.

## Referències

* ↑ «Ibai presenta los cuatro nuevos fichajes de su equipo» (en castellà). La Vanguardia, 25-01-2021. [Consulta: 26 gener 2021].
* ↑ PLAYZ. «Ibai Llanos revela fichajes: Cristinini, Werlyb, Knekro e Illo Juan» (en castellà). RTVE, 26-01-2021. [Consulta: 26 gener 2021].
* ↑ Ràdio, Catalunya. «Cristinini, la catalana amb més seguidors a Twitch». [Consulta: 26 gener 2021].
* ↑ «Cristinini, Werlyb, Knekro e IlloJuan son los fichajes de Ibai Llanos para 2021» (en castellà). Marca, 25-01-2021. [Consulta: 26 gener 2021].
# Influència de la minoria

La influència de la minoria és el fenomen mitjançant el qual una minoria aconsegueix canviar la conducta, valors o manera de pensar de la majoria de la comunitat en la qual està inserida i llavors esdevé la majoria social. Es basa en exposició de nova informació, missatges públics i mecanismes per a la presa de consciència, de manera que els altres puguin canviar la seva forma de veure l'afer implicat i interioritzin les noves normes.
Diversos factors ajuden a imposar la visió de la minoria. El primer d'ells és l'acceptació per part dels líders de la majoria, que esdevenen un model o exemple per als seguidors. Els mitjans de comunicació i xarxes socials poden actuar com a multiplicadors d'aquest efecte, fent més presents les idees minoritàries de manera que semblin tenir més suport. El segon és la coherència interna de la minoria, vista com un factor positiu pels receptors i que pot portar a reevaluar les pròpies creences. Per acabar, es més fàcil acceptar els punts de vista aliens si els emissors comparteixen trets d'identitat amb el públic.

## Referències

* ↑ Wood, W., Lundgren, S., Ouellette, J., Busceme, S., & Blackstone, T. (1994). "Minority Influence: A Meta-Analytic Review of Social Influence Processes". Psychological Bulletin. Vol 115, No 3, pp. 323-345.
* ↑ Van Avermaet, E. (1996). "Social influence in small groups". Introduction to Social Psychology: A European Perspective (2nd Ed.). Blackwell.
# Ipurbeltz

Ipurbeltz va ser una revista basca de còmic, de periodicitat quinzenal editada per Erein. Va publicar-se entre 1977 i 2008. La publicació es dirigia al públic infantil i juvenil, i el seu objectiu era la difusió de l'euskera a través del còmic i la literatura. Junt a l'editorial Ikusager (1979) i altres revistes com Euzkadi Sioux (1979) i sobretot, Habeko Mik, va permetre la consolidació d'una escena de còmic al País Basc.

## Trajectòria

La revista naix en 1977 a Sant Sebastià, en plena expansió de les ikastoles i amb un revifament de la transmissió de l'euskera després de la mort del General Franco. Junt al naixement d'una televisió i una ràdio en esta llengua, va sorgir una revista didàctica de còmics i en euskera. En un principi sols tenia còmic si bé a poc a poc va introduint textos i relats en Euskera batua, i és distribuïda als centres escolars de la Comunitat Autònoma Basca. En ella col·laboraren autors com Anjel Lertxundi, Julen Lizundia, Antton Olariaga, Manu Ortega, Jon Zabaleta, Miguel Berzosa o Juan Luis Landa, entre d'altres.
Amb motiu del seu vint aniversari es remodelaria, reduint la seua periodicitat a mensual i deixant de publicar exclusivament còmics, per a oferir també textos. Després de 31 anys d'existència, 362 números i una tirada mensual de 2.500 exemplars, Erein va tancar la revista. L'últim número d'Ipurbeltz es publica en juny de 2008.

## Referències

* ↑ Altarriba, Antonio (2008). El Cómic Vasco en "Dos veces breve" #17, pp. 35 a 36.
* 1 2 «Ipurbeltz: 20 años en la vida de los más jóvenes» (en español). Viceconsejería de Política Lingüística del País Vasco, 01-02-1998. Arxivat de l'original el 9 de novembre de 2015. [Consulta: 5 mayo].
* ↑ «El nuevo trabajo de Alber Plá, esta semana en "EITB Kultura"» (en español). EITB, 24-11-2008. [Consulta: 5 mayo].
# Inkosazana

Inkosazana és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 34.2 ° de latitud nord i 158 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 40 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'onze de setembre del 2017 i fa referència a Inkosazana, deessa de l'agricultura en la cultura zulú.

## Referències

* ↑ "Inkosazana". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Irina (cràter)

Irina és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 15,2 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim rus, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Irina». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus