OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Michael Blum

Michael Blum (Düsseldorf, Rin del Nord-Westfàlia, 25 de desembre de 1988) és un futbolista alemany. Juga de centrecampista.
# Román Bono Guarner

Román Bono Guarner (Alacant ? - 29 d'agost de 1896) fou un empresari i polític republicà alacantí.
Després de la revolució de 1868 fou escollit regidor de l'ajuntament d'Alacant i vocal del Club Republicà d'Alacant. Com a militant del Partit Republicà Democràtic Federal, fou escollit diputat de la Diputació Provincial d'Alacant en 1871, 1874 i 1882. Després de la caiguda de la Primera República Espanyola continuà militant en el Partit Federal fins 1881, quan ingressà en el Partit Republicà Possibilista, del que en fou president provincial en 1881-1883 i 1894-1896.
Simultàniament es va dedicar als negocis. Va fundar una de les principals empreses d'Alacant, la fàbrica de pastes i xocolata la Industrial Alicantina, i fou accionista de La Exploradora de Pozos Artesianos, creada en 1879 i que fou una de les que en 1890 va posar en funcionament el tramvia d'Alacant. També fou un dels fundadors de la Caixa d'Estalvis d'Alacant en 1879 amb Eleuterio Maisonnave Cutayar, i el 1895 fou tresorer de la Lliga de Contribuents. També fou un dels principals empresaris alacantins que va subscriure un emprèstit per la guerra de Cuba.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.90. ISBN 9788495484802.
# Shippingport

Shippingport és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 237 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shippingport tenia 237 habitants, 89 habitatges, i 63 famílies. La densitat de població era de 27,9 habitants/km².
Dels 89 habitatges en un 32,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,1% hi vivien parelles casades, en un 13,5% dones solteres, i en un 29,2% no eren unitats familiars. En el 25,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.333$ i la renda mediana per família de 34.861$. Els homes tenien una renda mediana de 27.159$ mentre que les dones 15.938$. La renda per capita de la població era de 13.759$. Entorn del 7% de les famílies i el 7,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shippingport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shippingport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Montserrat Sagarra i Zacarini

Montserrat Sagarra i Zacarini (Barcelona, 1925) és una fotògrafa catalana.

## Biografia

Bibliotecària de formació, va deixar aquesta professió per convertir-se en la primera professional catalana de la fotografia durant la dictadura franquista. L'any 1963 va establir l'estudi fotogràfic al carrer Domènech. Pionera a incorporar-se en una professió acaparada llavors pels homes, també va introduir innovacions formals en la fotografia catalana. Per exemple, va ser de les primeres persones a treballar en color, després de fer-ne un curs a Alemanya l'any 1963 i d'incorporar un laboratori de color al seu estudi. D'altra banda, el 1966 es va convertir en una de les primeres fotògrafes a introduir la modalitat de fotos mogudes. Amb motiu d'una exposició a Grifé i Escoda (1966) va utilitzar aquesta tècnica en unes imatges de curses de braus. Els laboratoris, sense entendre'n la proposta, es negaven a revelar-li les fotos. Els temes que més li han interessat han estat la cultura popular catalana, el món rural i la fotografia geogràfica. Durant molts anys va treballar com a fotògrafa de Pau Vila, alhora que li feia de xofer. Són seves les fotografies del llibre La casa rural a Catalunya i ha fet també gran part de les fotos de la Gran Geografia Comarcal de Catalunya. Pensa que dedicant-se a la fotografia ha pogut fer la vida que desitjava.

## Fons personal

El seu fons personal es conserva a l'Arxiu Nacional de Catalunya. Es tracta del material que l'autora va descartar de tot el que produí per encàrrec d'Enciclopèdia Catalana per a la Geografia Comarcal de Catalunya. Ofereix una visió àmplia del país; esglésies, monestirs, pobles i ciutats, edificis emblemàtics, llocs, d'interès, natura i paisatges. Tanmateix s'inclou una petita col·lecció de retrats de consellers de la Generalitat Republicana. El darrer ingrés correspon a material de diverses publicacions de l'autora.

## Referències

* 1 2 «Fotògrafes pioneres a Catalunya». web. Generalitat de Catalunya, 2005. [Consulta: 7 gener 2013].
* ↑ «Biografia de la fotògrafa». Web de la Generalitat de Catalunya, 2005. [Consulta: 7 gener 2013].
* ↑ «Sagarra i Zacarini». Arxiu Nacional de Catalunya. [Consulta: juliol 2013].

## Bibliografia

* «Fotògrafes pioneres de Catalunya». [Consulta: 7 gener 2013].
# Constitució d'Atenes

La Constitució d'Atenes és una obra d'un grup de treball dirigit per Aristòtil. Es tracta de la primera d'una sèrie de 158 constitucions que el filòsof grec tindria en projecte escriure amb el fi de reflectir enciclopèdicament la cultura legislativa del seu temps.
A la Constitució d'Atenes, Aristòtil reflecteix tant la realitat legislativa de la gran ciutat estat i el context en què aquesta va anar-se plasmant al llarg de la història, com els principals moments d'ella mateixa pel que es refereix a diferents innovacions de tipus politicoadministratives. L'obra mostra, a més a més, el pensament hel·lènic sobre la configuració política i socio-cultural de l'Atenes.
El mètode que s'utilitza en l'obra és el descriptiu, similar a l'utilitzat per Aristòtil en les seves obres científiques, combinant allò empíric amb allò observacional, i amb rellevants contribucions crítiques i valoratives.
Bàsicament, són dos els assumptes que centren l'atenció del text: un recorregut por la història política d'Atenes i una descripció del sistema i organització de l'Estat atenenc.
El papir que conté el text fou descobert a Egipte cap a 1891 per Sir Frederick G. Kenyon.

## Data d'escriptura

Al capítol 54, Aristòtil relata que el Festival d'Hefest va ser "instituït durant l'ardianagat de Cefisofont", que correspon al 329 aC. Al capítol 62, Aristòtil indica que, en el moment que escrivia, Atenes encara enviava oficials a Samos. Després del 322 aC, Samos ja no estava sota control atenenc. Basant-se en aquesta evidència interna, els estudiosos conclouen que la Constitució atenesa va ser escrita abans del 328 aC i no més tard del 322 aC. A més, que Aristòtil no menciona els quinqueremes malgrat esmentar els triremes i els quadriremes suggereix que va ser escrit no més tard del 325 aC, quan els quinqueremes es registren per primera vegada a la Marina d'Atenes.

## Edicions

* Aristòtil Constitución de los atenienses. Introducció, traducció i notes: Manuela García Valdéz. Madrid, Gredos, 1984. ISBN 84-249-0934-8
* Aristòtil Constitución de Atenas. Edició, traducció i notes amb estudi preliminar per Antonio Tovar. Madrid, Instituto de Estudios Políticos, 1948 (reimp. 1970)

## Referències

* ↑ «Constitució d'Atenes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Journal of Japanese Botany

Journal of Japanese Botany, (abreujat J. Jap. Bot.), és una revista amb il·lustracions i descripcions botàniques que és editada al Japó. Es publica des de l'any 1916 amb el nom de Journal of Japanese Botany. [Shokubutsu Kenkyu Zasshi]. Tòquio

## Referències

* ↑ a Tropicos

## Enllaços externs

* a IPNI
# Ta' Qali

Ta' Qali és una àmplia àrea oberta en els límits d'Attard al centre de Malta, que conté l'Estadi Nacional Ta' Qali, el Parc Nacional Ta' Qali, un poblat d'artesania i el mercat nacional del vegetal, conegut com a Pitkalija.
Abans de la Segona Guerra Mundial, la zona fou usada per construir un aeròdrom militar per la Royal Air Force (RAF), conegut com a RAF Ta Kali. L'actual ambaixada dels Estats Units d'Amèrica s'hi localitza en la zona.

## Referències

* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2011-12-15. [Consulta: 5 desembre 2011]. (w/ photo)
* ↑ US Embassy in Malta: Announcement Arxivat 2011-10-03 a Wayback Machine.
# Michael Brown

Michael Brown és el nom dels següents personatges:
* Michael D. Brown (1954 -), director del FEMA (2003-2005)
* Michael E. Brown (1965 -), astrònom
* Michael Stuart Brown (1941 -), genetista
* Michael Brown (1976 -), actor
* Michael Brown (1987 -), pilot de trial anglès
* Mike Brown, pilot de motocròs estatunidenc

## Referències

* ↑ «Pasión de Gavilanes regresa mañana a Nova» (en castellà). Globomedia. Arxivat de l'original el 29 d’abril 2010. [Consulta: 18 abril 2011].
# Rodamilans

Rodamilans és una masia de Selvanera, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un conjunt d'edificis amb funció d'habitatge i ramadera. Hi ha dos cossos principals. Un que només té funció d'habitatge i l'altre que també té funció d'habitatge a la planta superior però a la part inferior hi ha les quadres. L'edifici que només té funció d'habitatge, a la façana est, a la planta baixa, hi ha una entrada amb llinda de fusta, té dues obertures al tercer pis amb llinda de fusta. A la façana sud, no té cap obertura. A la façana oest hi ha una finestra amb llinda de fusta al darrer pis. A la façana nord no hi ha cap obertura. La coberta és de dos vessants (Sud-Nord), acabada en teula.
Adjunt a la façana Oest, hi ha l'altre cos. A la façana sud, hi ha dues entrades amb llinda de fusta a la planta baixa, al pis superior, hi ha dues finestres amb llinda de fusta. A la part esquerra hi ha un petit edifici. A la façana oest, només destacar una gran obertura a la part dreta i al darrer pis, fruit de l'estat de la façana. A la façana Nord, hi ha dues finestres a la segona planta. La coberta es troba en estat deficient, és de dos vessants (Nord-Sud), acaba en teules.
El petit edifici adjunt a la sud d'aquest darrer, només té una entrada amb llinda de fusta, a la façana est. Davant de la façana est del primer edifici descrit, hi ha les restes d'altres edificis.
Es troba rodejada de camps de blat.
S'hi arriba per la carretera L-314 en direcció a Sanaüja, al km 5,5, s'agafa un trencall a la dreta.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Rodamilans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Montfalcó

«Montfalcó» té aquests significats:
* Montfalcó d'Ossó o Montfalcó d'Agramunt o Montfalcó de Mossèn Meca, entitat de població al municipi d'Ossó de Sió a la comarca de l'Urgell
* Montfalcó Murallat, entitat de població al municipi de les Oluges a la comarca de la Segarra
* Montfalcó el Gros o Montfalcó Gros, entitat de població al municipi de Veciana a la comarca de l'Anoia
* Montfalcó (Viacamp i Lliterà), entitat de població al municipi de Viacamp i Lliterà a la comarca de la Ribagorça
* Castell de Montfalcó, diversos indrets
# Motoscafo Turismo Modificato

Els Motoscafo Turisme modificat o MTM , més coneguts com a Barchino explosivo , eren llanxes motoritzades equipades amb una càrrega explosiva, emprades durant la Segona Guerra Mundial per la Regia Marina italiana.
Van ser usades en diverses accions, no sempre coronades per l'èxit. La més destacable va ser l'enfonsament del creuer pesant britànic HMS York a la rada de la badia de Suda, a l'illa de Creta, el 26 de març de 1941. Una flota de sis MTM al comandament del tinent de navili Luigi Faggioni enfonsar l'HMS York , a un transport i al petroler Pèricles , de 8.000 tones, sense baixes pròpies.
El disseny i mode de funcionament era anàleg a l'emprat posteriorment pels japonesos amb les llanxes suïcides Shin'yō i Maru-ni, però en el cas italià el pilot abandonava el MTM abans d'impactar. Tot i això, la captura era amb gairebé total certesa el preu mínim a pagar per realitzar un atac amb aquest tipus de naus.

## Enllaços externs

* Pàgina de la Marina Militare Italiana sobre els MTM
* Galeria fotogràfica d'un MTM conservat al Museu Storico Navale de Venècia Arxivat 2008-11-20 a Wayback Machine.
# Constitució d'Andorra

La Constitució d'Andorra és la llei fonamental del Principat d'Andorra. Fou aprovada el 2 de febrer del 1993 i rebé la ratificació del poble andorrà mitjançant un referèndum el dia 14 de març del 1993. D'acord amb la mateixa constitució, entrà en vigor el dia de la seva publicació en el Butlletí Oficial del Principat d'Andorra, cosa que succeí el 28 d'abril del 1993.
La constitució va ser signada pels dos coprínceps, el president de la República francesa i el bisbe d'Urgell, càrrecs que en aquella època eren en mans de François Mitterrand i de Joan Martí Alanis respectivament. La nova constitució estipulava que aquests dos càrrecs ostenten la figura de cap d'estat. Tot i això, aquesta figura del coprincipat ha existit des de fa segles amb l'única diferència que la figura del copríncep francès estava representada en el passat pel rei de França o pel comte de Foix.
El cap de l'executiu és el Cap de Govern d'Andorra.

## Vegeu també

* Referèndum constitucional d'Andorra de 1993
* Constitució andorrana de 1934
* Dècades dels 1970 i 1980 a Andorra

## Referències

* ↑ «La Constitució d'Andorra» (en castellà), 11-03-2022. [Consulta: 8 agost 2023].

## Enllaços externs

* Text de la constitució Arxivat 2017-09-19 a Wayback Machine.
* La constitució en diversos idiomes
# Journal of Chromatography A

Journal of Chromatography A (abreviatura J. Chromatogr. A), és una important revista científica dedicada a la química analítica, publicada des del 1958 per l'editorial holandesa Elsevier. El seu factor d'impacte és 4,169 el 2014. Ocupa la 8$^{ena}$ posició de qualitat de revistes dedicades a la química analítica en el rànquing SCImago, i la 14$^{ena}$ en la categoria de química orgànica.
La Journal of Chromatography A proporciona un fòrum per a la publicació d'investigacions originals i revisions crítiques sobre tots els aspectes de la ciència de la separació fonamental i aplicada. L'abast de la revista inclou la cromatografia i tècniques afins, les tècniques d'electromigració com són l'electroforesi i l'electrocromatografia), tècniques de separació i detecció acoblades, preparació de mostres, i els mètodes de detecció, com ara espectrometria de masses. Les aportacions consisteixen principalment en treballs d'investigació relacionats amb la teoria dels mètodes de separació, desenvolupaments instrumentals i aplicacions analítiques i preparatives d'interès general.
Entre 1977 i 1994, la Journal of Chromatography A compartí el seu sistema de numeració de volums amb la Journal of Chromatography B: Ciències Biomèdiques i Aplicacions.

## Referències

* ↑ «Journal Rankings». SCImago, Journal & Country Rank, 2015. [Consulta: 19 març 2015].
* ↑ «Journal of Chromatography A». Elsevier. [Consulta: 19 març 2015].

## Enllaços externs

* Web Journal of Chromatography A
# Taeke Wiebe Doekes Taekema

Taeke Wiebe Doekes Taekema (Leiderdorp, 14 de gener de 1980) és un jugador d'hoquei sobre herba neerlandès. Va guanyar la medalla de plata amb la selecció absoluta als Jocs Olímpics d'Atenes 2004. Va debutar amb la selecció el 28 de gener del 2000 en un partit amistós contra la selecció d'Egipte. Ha estat més de 150 vegades internacional amb la selecció neerlandesa com a defensa.
Durant l'Europeu de Nacions de 2007 va assolir el rècord de 16 gols incloent el doble "hat trick" contra Bèlgica en semifinals. Per celebrar el seu rècord, Adidas va introduir l'edició limitada del stick TT10 en el qual van posar les seves inicials i el número de la samarreta.

## Referències

* 1 2 http://www.fih.ch/en/news-1000-taeke-taekema-the-world-s-most-feared-penalty
* ↑ http://www.popsci.com/brett-zarda/article/2008-08/beckham-field-hockey
# Michael Blaudzun

Michael Blaudzun (Herning, 30 d'abril de 1973) és un ciclista danès, que fou professional entre 1995 i 2008.
En el seu palmarès destaquen tres campionats de Dinamarca en contrarellotge (2001, 2003 i 2005) i dos campionats nacionals en ruta (1994 i 2004).
És fill de també ciclista i medallista olímpic Verner Blaudzun.

## Palmarès

* 1994
** Campió de Dinamarca de ciclisme en ruta
* 1996
** 1r a la Volta a Suècia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Renània-Palatinat
* 1999
** 1r al Herald Sun Tour i vencedor d'una etapa
* 2001
** Campió de Dinamarca en contrarellotge
** 1r a la Volta a Hessen
* 2003
** Campió de Dinamarca en contrarellotge
* 2004
** Campió de Dinamarca de ciclisme en ruta
* 2005
** Campió de Dinamarca en contrarellotge
** 1r al Gran Premi Herning
** 1r al Gran Premi Ister - Granum

### Resultats al Tour de França

* 2000. Abandona
* 2001. 84è de la classificació general
* 2003. 45è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2007. No surt (14a etapa)
* 2008. 82è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2005. 73è de la classificació general
* 2006. 96è de la classificació general
* 2007. Abandona (8a etapa)
* 2008. 62è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Ronald Duncan

Ronald Duncan (6 d'agost de 1914 – 3 de juny de 1982) fou un escriptor, poeta i dramaturg britànic, sobretot conegut per escriure el llibret de l'òpera The Rape of Lucretia per a Benjamin Britten, estrenada el 1946.

## Referències

* ↑ Duncan, Ronald (1953) The Rape of Lucretia.

## Enllaços externs

* Ronald Duncan a Llocs Literaris.co.uk
# Siltronic

Siltronic AG és un fabricant d'oblies fetes de silici hiperpur, la base de la micro i nanotecnologia moderna. L'empresa amb seu a Múnic és un dels principals fabricants mundials d'oblies per a la indústria de semiconductors. L'empresa va ser fundada l'any 1968 com a Wacker-Chemitronic Gesellschaft für Elektronik-Grundstoffe mbH ("Wacker-Chemitronic") a Burghausen i va canviar el seu nom a Wacker Siltronic GmbH el 1994. L'empresa va ser rebatejada com a societat anònima (Wacker Siltronic AG) el 1996. L'any 2004, l'empresa va canviar el seu nom a Siltronic AG.
L'empresa fabrica oblies de silici amb diàmetres de fins a 300 mm als seus dos centres de producció alemanys a Burghausen i Freiberg, així com a llocs d'Àsia i Estats Units. L'empresa és membre de l'associació/associació industrial de Silicon Saxònia.
El 2020, es va anunciar que Siltronic es vendria al fabricant taiwanès GlobalWafers, una filial de Sino-American Silicon Products (SAS), per uns bons 3.700 milions d'euros. L'oferta es va augmentar fins als 4.400 milions d'euros el 2021. Segons les dues empreses, la fusió crearia un proveïdor líder per a la indústria de les oblies amb una cartera de productes completa i la capacitat d'oferir productes tecnològicament avançats a tots els clients de semiconductors. Però l'acord no va rebre l'aprovació reguladora a temps. GlobalWafers va adquirir el negoci de semiconductors de SunEdison el 2016.

## Referències

* ↑ «Bloomberg - Are you a robot?» (en anglès). https://www.bloomberg.com.+[Consulta: 15 setembre 2022].
* ↑ «WACKER Intends to Sell Its Stake in Siltronic to GlobalWafers» (en anglès). www.wacker.com. [Consulta: 10 febrer 2022].
* ↑ «GlobalWafers' Siltronic deal fails as Germany misses deadline» (en anglès). , 01-02-2022.
# Mont-ras (Bigues)

Mont-ras és un antic veïnat de masies disperses que formaven una unitat parroquial del poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells del Fai, al Vallès Oriental.
És a l'extrem nord-est del terme, a sota i a sud del Puiggraciós i a l'extrem nord-oest del Serrat de l'Ametlla. L'església de Sant Bartomeu de Mont-ras era al límit oriental del veïnat. En l'actualitat (2010), el veïnat ha estat absorbit pel Serrat de l'Ametlla, una petita part del qual roman en terme de Bigues i Riells.
El lloc de Mont-ras apareix documentat des del 932, i l'església de Sant Bartomeu, des del 1156, a l'acta de consagració de Sant Pere de Bigues. A la Baixa edat mitjana apareix com a parròquia, una de les que integraven la baronia de Montbui, però el 1404 ja només tenia tres cases que en depenien, i passà a ser sufragània de Sant Pere de Bigues. Més tard, pel cap baix des del 1508, fins i tot desapareix com a sufragània, i passa a ser una simple capella que, a causa de la proximitat, s'integra en la parròquia de Sant Genís de l'Ametlla a causa del progressiu despoblament del lloc de Mont-ras

## Vegeu també

* Font de la Figuerota (Bigues).

## Referències

* ↑ ANGLADA I BAYÉS, Manuel i PLADEVALL I FONT, Antoni. "Sant Bartomeu de Mont-ras". Dins El Vallès Occidental. El Vallès Oriental. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1991 (Catalunya romànica, XVIII). ISBN 84-7739-271-4

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Kamixin

Kamixin - Камышин (rus) - és una ciutat de l'óblast de Volgograd, a Rússia. Es troba a la vora dreta de l'embassament de Volgograd (al curs del Volga). És a 167 km al nord de Volgograd i a 175 km al sud de Saràtov.

## Història

Kamixin fou fundada el 1667 a la riba esquerra del riu Kamixinka. La zona és famosa des de temps antics per ser un pas ràpid d'embarcacions per terra entre les conques del riu Don i del Volga, atès que les fonts del Kamixinka (afluent del Volga) i del riu Ilóvlia (afluent del Don) disten únicament a 4 km. Així doncs aquesta connexió era una ruta d'invasió cap al país dels khàzars.
Al segle xvi, el soldà turc Selim II intentà construir-hi un canal. La mateixa empresa intentà construir, anys després, Pere I, que construí una fortalesa per protegir els treballadors. El 1710 tota la seva població es traslladà a la fortalesa, que es trobava a l'altra riba. Aquesta vila s'anomenava Dmítrievski. El 1780 el nom canvià pel de Kamixin, i rebé l'estatus de ciutat per voluntat de Caterina II. Al segle xix la ciutat es convertí en una ciutat comerciant amb serradores i molins de vent.

## Ciutats agermanades

* Opava, República Txeca

## Enllaços externs i referències

* Informació sobre Kamixin (en rus)
* Lloc web d'informació sobre Kamixin (en rus) Arxivat 2020-02-07 a Wayback Machine.
* Mapes topogràfics