OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joseph Vilsmaier

Joseph Vilsmaier (Múnic, Baviera, 24 de gener de 1939 - 11 de febrer de 2020) fou un director i productor de cinema alemany.
Nascut a Múnic el 1939, Vilsmaier va estudiar música i va treballar com a tècnic abans de començar el comerç cinematogràfic a principis dels anys seixanta com a corredor i, més tard, fer-se un nom com a càmera de televisió alemanya.
Vilsmaier va debutar com a director de cinema el 1988 amb "Herbstmilch" o "Llet de tardor", la història d'una camperola bavaresa que es va convertir en un èxit de taquilla a Alemanya. Moltes de les seves pel·lícules es van centrar en períodes tumultuosos de la història alemanya, sovint des de la perspectiva de la gent normal. Una excepció notable va ser "Marlene", la pel·lícula de Vilsmaier del 2000 sobre la vida de l'actriu i cantant Marlene Dietrich. Una altra pel·lícula destacada fou "Stalingrad", del 1993, que va pintar una imatge del destí d'un grup de soldats de la Wehrmacht enviats al front oriental el 1942 per lluitar contra el que seria una batalla perduda contra l'exèrcit soviètic. El setge de mesos de la ciutat va costar la vida de milions de soldats i civils i va suposar un punt d'inflexió per a l'Alemanya nazi a la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* 1 2 «'Stalingrad' director Joseph Vilsmaier dead at 81». USA Today, 12-02-2020 [Consulta: 28 novembre 2020].
* ↑ «Joseph Vilsmaier». Filmin. [Consulta: 28 novembre 2020].
* ↑ «Joseph Vilsmaier (1939–2020)». IMDb. [Consulta: 28 novembre 2020].
# Diplotaxodon macrops

Diplotaxodon macrops és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 12,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 76-128 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Malawi.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Turner, G. F., R. L. Robinson, P. W. Shaw i G. R. Carvalho, 2004: Identification and biology of Diplotaxodon, Rhamphochromis and Pallidochromis, Pp. 198-251. A: Snoeks, J. (ed). The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Texas, Estats Units: 1-360.
* ↑ Snoeks, J., (ed.) 2004. The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Estats Units, 360p.
* ↑ Shaw, P.W. i G.R. Carvalho, 2003. Partner 4: University of Hull, Department of Biological Sciences, Molecular Ecology and Fisheries Genetics Laboratory (UHULL.DBS.FG). p. 83-96. A: K. Irvine (ed.) The trophic ecology of the demersal fish community of Lake Malawi/Niassa, Central Africa. INCO-DC Final Report covering period from 1st March 1998 to 28th February 2002. 159 p.
# Dawna

Les muntanyes de Dawna (tailandès ทิวเขาดอยมอนกุจู), són una serralada muntanyosa que forma la part oriental de l'estat Mon. La muntanya més alta de la serralada és el Mela Taung, un pic ultraprominent de 2.080 m; un altre pic important n'és el Mulayit Taung (1.705 metres). La serra s'estén de nord a sud des de l'altiplà Shan fins a les muntanyes de Tenasserim per 320 km entre Birmània i Tailàndia. Divideix, entre d'altres, les aigües dels rius Haungtharaw i Hlaing-bhwe de les del Thaung-iin. La zona està coberta de vegetació permanent amb fusta valuosa.

## Història

El 1944 i 1945, aquesta zona muntanyosa fou la base des de la qual els karens de Bo Mya van lluitar contra els japonesos al costat dels britànics.

## Vegeu també

* Hlaing-bwe, riu.

## Referències

* ↑ «Northern Thailand». Arxivat de l'original el 2007-01-26. [Consulta: 26 gener 2007].
* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* ↑ Mela Taung, Myanmar

## Enllaços externs

* Burma - Geography Arxivat 2012-02-07 a Wayback Machine..
* The Geology of Burma (Myanmar) Arxivat 2012-09-13 a Wayback Machine..
# Dawn Addams

Victoria Dawn Addams coneguda com a Dawn Addams (Felixstowe, Suffolk, Anglaterra, 21 de setembre del 1930-Londres, Anglaterra, 7 de maig del 1985) fou una actiu de cine anglesa que va treballar principalment a Anglaterra i Hollywood, amb algunes pel·lícules a França, Itàlia i Alemanya.

## Filmografia

* The Vault of Horror (1973)
* Sex Is My Game (1971)
* The Vampire Lovers (1970)
* Zeta One (1969)
* Where the Bullets Fly (1966)
* Ballad in Blue (1964)
* The Black Tulip (1964)
* Come Fly with Me (1963)
* L'Éducation sentimentale (1962) o Lessons in Love (1962)
* Follow That Man (1961)
* Les Menteurs (1961)
* The Two Faces of Dr. Jekyll (1960)
* The Thousand Eyes of Dr. Mabuse (en alemany Die Tausend Augen des Dr. Mabuse, (1960)
* Come Dance with Me (1959)
* Secret professionnel (1959)
* The Black Chapel (1959)
* The Treasure of San Teresa (1959) rebatejada "Hot Money Girl"
* Prisoner of the Volga (1959)
* Pensione Edelweiss (1959)
* L'Île du bout du monde (1959)
* Die Feuerrote Baronesse (1959)
* The Silent Enemy (1958)
* A King in New York (1957)
* Londra chiama Polo Nord (1956)
* I quattro del getto tonante (1955)
* Il tesoro di Rommel (1955)
* Le Vicomte de Bragelonne (1954)
* Khyber Patrol (1954)
* Return to Treasure Island (1954)
* Sabotaggio in mare (1954)
* Secrets d'alcova (1954)
* Riders to the Stars (1954)
* La túnica sagrada (1953)
* The Moon Is Blue (1953)
* La reina verge (1953)
* Plymouth Adventure (1952)
* The Hour of 13 (1952)
* Night Into Morning (1951)

## Referències

* Internet Movie Database
* Dawn Addams Arxivat 2011-12-30 a Wayback Machine.
* NY Times biography/filmography
* Dawn Addams; Aveleyman.com Arxivat 2023-05-28 a Wayback Machine.
# Districte de Manjacaze

El Districte de Manjacaze Mandlacaze, Mandlakazi o Mandlha – inKaze és un districte de Moçambic, situat a la província de Gaza. Té una superfície 3.748 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 168.969 habitants. Limita al nord amb el districte de Panda de la província d'Inhambane, a l'est amb el districte de Zavala, al sud amb l'oceà Índic, a sud-oest amb el districte de Xai-Xai i a l'oest pel districte de Chibuto.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en set postos administrativos (Chalala, Chibonzane, Chidenguele, Macuacua, Manjacaze, Mazucane i Nguzene), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Chalala:
** Chalala
** Mussengue
* Posto Administrativo de Chibonzane:
** Chibonzane
** Ponjuane
* Posto Administrativo de Chidenguele:
** Betula
** Chidenguele
** Dengoine
* Posto Administrativo de Macuacua:
** Chilatanhane
** Macuacua
* Posto Administrativo de Manjacaze:
** Vila de Manjacaze
* Posto Administrativo de Mazucane:
** Chikavane
** Cumbane
** Mazucane
* Posto Administrativo de Nguzene:
** Chicuangue
** Mangundze
** Nguzene

## Referències

* ↑ Instituto Nacional de Estatística
# Josep Maria Pujadas i Forgas

Josep Maria Pujadas i Forgas fou un empresari català del sector tèxtil. El 1987 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya per la seva tasca determinant al front de la representació sectorial en plena reconversió industrial, exposat al seu article El Plan de Reconversión del sector textil (1985) a Boletín de Estudios Económicos, i fomentar una estructura de formació professional.
# José Barrera Alabau

José Barrera Alabau (Catarroja, 2 de maig de 1938) fou un futbolista valencià de la dècada de 1960.

## Trajectòria

Jugava a la posició de defensa dret. Durant tres temporades formà part del CE Mestalla a la Segona Divisió espanyola, cedit pel València CF. Davant les poques possibilitats que s'oferien al jugador d'ésser titular al club del Túria decidí abandonar el club, i l'any 1962, amb les negociacions de l'aleshores president de l'Espanyol Cesareo Castilla, ingressà al club blanc-i-blau. L'Espanyol era aquesta temporada a Segona Divisió i Barrera va disputar força minuts en l'equip que assolí l'ascens a Primera. No obstant, la temporada següent jugà molt pocs partits, només quatre, i malgrat encara li restava un any de contracte, la temporada 1964-65 abandonà el club per fitxar per l'Ontinyent CF, que aquella temporada jugaria a Segona Divisió.

## Referències

* 1 2 3 «Fitxa de Barrera». Periquito.cat. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «En Sarriá ayer dió principio la temporada 1962-63». Mundo Deportivo, 03-08-1962. [Consulta: 1r octubre 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Jupp Kapellmann

Hans-Josef "Jupp" Kapellmann (Bardenberg, el 19 de desembre de 1949) és un exjugador de futbol d'Alemanya
# Dressler

Dressler és el nom dels següents personatges:
* Ernst Christoph Dressler (Greußen, 1734 – Kassel, 1779), compositor
* Josef Dressler o Pepo Dressler (Vlašim, Bohèmia Central, 1971), ciclista txec de biketrial
* Marie Dressler (Cobourg, 1868 – Santa Barbara, 1934), actriu canadenca
* Rafael Dressler (Graz, 1784 - Magúncia, 1831), flautista i compositor alemany
# José María Zumalacárregui y Prat

José María de Zumalacárregui y Prat (Lucena, 11 de juliol de 1879 - Madrid, 3 d'abril de 1956) fou un jurista i polític espanyol, membre de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques

## Biografia

Era fill de l'advocat guipuscoà Tomás de Zumalacárregui y Arrue i de la catalana Adela Prat. El 1893 es graduà en batxillerat a Valladolid i en 1899 es llicencià en dret a la Universitat de Salamanca, doctorant-se en 1899. En 1904 es va doctorar en filosofia a la Universitat Central de Madrid. En 1903 fou nomenat catedràtic d'economia política i hisenda pública a la Universitat de Santiago de Compostel·la i a la Universitat de València, a la que en serà degà el 1921 i rector el 1930-1931, fins que fou destituït pel nou govern de la Segona República Espanyola.
En esclatar la guerra civil espanyola el seu fill i metge Tomás Zumalacárregui Calvo fou afusellat per les autoritats republicanes a causa de la seva implicació en el cop d'estat del 18 de juliol a València. Ell mateix fou separat del servei i marxà cap a Marsella, d'on anà a Irun i novembre de 1937 es va incorporar al bàndol nacional, on el nomenaren catedràtic a la Universitat de Valladolid.
Després de la guerra fou nomenat rector de la Universitat de València, càrrec que va ocupar fins a 1941. En agost de 1939 fou nomenat president de la Comissió Gestora de la Diputació de València fins a abril de 1941 i vocal del CSIC. En 1940 fou designat membre del Consell d'Economia Nacional i el 1941 fou designat acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques. En 1943 també fou designat Procurador en Corts designat pel Cap d'Estat, càrrec que va ocupar fins a la seva mort. El 1952 ingressà a l'Acadèmia Matritense de Jurisprudència i Legislació, i el 1954 va rebre el comtat de Zumalacárregui.

## Obres

* Ensayo sobre el origen y desarrollo de la propiedad comunal en España hasta el final de la Edad Media (1903)
* Elementos para el estudio del problema ferroviario en España (1918-1920)
* Apuntes de un curso de economía política (1945)
* Vilfredo Pareto 1848-1923 (1951)

## Referències

* ↑ José María Zumalacárregui a geneall.net
* ↑ José María Zumalacárregui Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine. al Diccionario de Catedráticos Españoles de Derecho
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# José María Zárraga Martín

José María Zárraga Martín, (Getxo, 15 d'agost de 1930 - Madrid, 3 d'abril de 2012) fou un futbolista i entrenador basc que destacà als anys 1950.

## Biografia

Va néixer al barri Las Arenas de Getxo, a Biscaia, on va començar a jugar al futbol als equips de l'Acción Católica de Las Arenas i el Ibarra, de primera regional. Als divuit anys juga amb l'equip de la Universitat de Deusto i fitxa per l'històric equip del seu barri, l'Arenas Club de Getxo. El 10 d'agost de 1949, poc abans de complir els dinou anys, fitxa pel Reial Madrid.
Al conjunt blanc comença a jugar amb l'equip filial, llavors anomenat AD Plus Ultra, on resta dues temporades, sent convocat assíduament amb el primer equip i disputant partits amistosos amb aquest. La temporada 1951-52, amb 21 anys, aconsegueix un lloc amb la plantilla del Reial Madrid, aleshores entrenada per Héctor Scarone. Va tenir uns inicis complicats, atès que la seva posició al terreny de joc estava ocupada ja per altres centrecampistes com eren Miguel Muñoz, Montalvo o Narro. Debutà a València com a extrem, però no és fins a un partit contra el FC Barcelona que juga a la seva posició de volant dret. El partit acabà amb un 5-1 a favor de l'equip madrileny.
Zárraga va arribar a ser capità del conjunt blanc, aixecant la cinquena Copa d'Europa de l'equip, a l'estadi Hampden Park, el 1960.
El 12 de setembre de 1962 es va retirar amb 32 anys, celebrant-se un amistós com a acomiadament contra el Manchester United FC.
Un cop retirat com a jugador, el 1963 obté el títol d'entrenador i passa a formar part de l'equip tècnic madrileny. Un any després comença a dirigir al CD Málaga, passant a ocupar la gerència del club dos anys després.

## Palmarès
### Reial Madrid

* 1 Copa Intercontinental: 1960
* 5 Copes d'Europa: 1955–56, 1956–57, 1957–58, 1958–59, 1959–60
* 2 Copes Llatines: 1955, 1957
* 2 Mundialets de Clubs: 1952, 1956
* 6 Lligues espanyoles: 1953–54, 1954–55, 1956–57, 1957–58, 1960–61, 1961–62
* 1 Copa del Generalíssim: 1961–62

## Referències

* ↑ «Estadístiques de Zárraga» (en anglès). national-football-teams.com.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Zárraga, un medio de leyenda» (en castellà). Jugadors de Llegenda. Web oficial del Real Madrid CF. [Consulta: 24 gener 2011].
* ↑ «Plantilla del Real Madrid 1951-52» (en castellà). bdfutbol.com.
* 1 2 «Muere Zárraga, ganador de cinco Copas de Europa con el Real Madrid» (en castellà). Marca.com.

## Enllaços externs

* «Zárraga, un medio de leyenda» (en castellà). Jugadors de Llegenda. Web oficial del Real Madrid CF. [Consulta: 24 gener 2011].
* «Estadístiques de José María Zárraga» (en castellà). sportec.es. Arxivat de l'original el 2010-01-02. [Consulta: 27 gener 2011].
* Emilio Pla Diaz. «Estadístiques de Zárraga a la Copa d'Europa» (en anglès). RSSSF.com, 14-12-2003. [Consulta: 28 gener 2011].
# Diúpsia

Diúpsia (en rus: Дюпся) és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.177 habitants, pertany al districte de Borogontsi.

## Referències

* ↑ Хохлачев В.. Заполярный Помпей.
# Katharyne Lescailje

Katharyne Lescailje o Catharina Lescaille (Amsterdam, 26 de setembre de 1649 - 8 de juny de 1711) era una poetessa, traductora i editora neerlandesa. Juntament amb Catharina Questiers i Cornelia van der Veer va ser una de les més éxistosas poetes dels Països Baixos de la segona meitat del segle xvii.

## Biografia

Va ser filla de l'editor d'Amsterdam Jacob Lescailje, casat amb Aeltje Verwou i que s'havia traslladat de Dordrecht a Amsterdam per iniciar la impressió de llibres el 1645 a una casa de la plaça Dam nomenada «Huis Het Onder Zeil». Els pares de Katharina eren amics dels escriptors Jan Vos, Joost van den Vondel i Gerard Brandt. El 1658 Jacob Lescailje es va convertir editor exclusiu per al Teatre de Amsterdam. Katharina, que mai va contreure matrimoni, i les seves germanes van continuar amb el negoci familiar després de la mort del seu pare el 1677. Va començar a publicar les seves traduccions d'obres franceses (Kassandra el 1684, Genserik el 1685, i Herodes en Marianne el 1685) i també va escriure i va intercanviar poemes entre amics. Va ser honrada amb un llibre de poesia dedicat a ella l'any 1685 pel poeta de Groningen, Ludolph Smids.
Es va especialitzar en poemes polítics, teatre i va escriure diverses comèdies lleugeres que van ser publicades en Amsterdam durant el segle xviii. Vint anys després de la seva mort, el 1731, van ser publicades les seves obres completes convertint-se en una de les primeres poetes femenines als Països Baixos amb l'edició de les seves obres completes. La seva poesia ocupava tres grans volums de gairebé mil pàgines i van ser reimpreses alguns anys més tard.

## Referències

* ↑ «Katharina Lescailje» (en neerlandès). Inghist. [Consulta: 14 abril 2016].
* 1 2 «Ludolph Smids. Gallerije ofte Proef van syne dichtoefeningen, met noodige verklaaringen verrykt». Groningen: DBNL, 1685.
# Katharó

Katharó és un altiplà sobre la muntanya Dikti de l'illa de Creta, a la unitat regional de Lassithi. Administrativament pertany al municipi d'Àgios Nikolaos, (divisió municipal de Kritsa). Fa 4 km de llargada i 1,5 km d'amplada i la seva altitud mitjana és de 1.150 m sobre el nivell del mar, essent 300 m més alt que l'altiplà de Lasithi. A l'oest del Katharo es troben els pics Spathi (2148 m) i Lazaros (2085 m), i al nord-est i est els pics Tsivi (1665 m) i Platia Koryfi (1485 m). Les aigües d'aquest altiplà drenen a través de la Gorja Havgas a l'altiplà de Lassithi, és a dir, Katharó forma part de la conca de drenatge del riu Aposelemis.
Per la seva gran altitud, aquest altiplà no està habitat durant l'hivern; a l'estiu té uns 500 habitants, la majoria pastors. El sòl de l'altiplà és fèrtil i s'hi conreen verdures, patates i fruits (raïm.peres, pomes)
# Katherine Anne Porter

Katherine Anne Porter (Indian Creek, 15 de maig de 1890 - Silver Spring, 18 de setembre de 1980) va ser una escriptora, periodista i activista política americana. És reconeguda principalment pel seu best-seller de 1962 Ship of Fools, adaptat al cinema amb el títol de El vaixell dels bojos (1965), així com per les seves històries curtes.
Les seves obres destaquen per una temàtica fosca i incisiva i una important component psicològica, tractant temes com la traïció, la mort o l'origen de la maldat humana. Va escriure Noon Wine (1937), The Leaning Tower (1944) i Days Before (1952), entre d'altres.
El 1966 va guanyar el Premi Pulitzer d'Obres de Ficció per les seves Collected Stories.

## Referències

* ↑ «Katherine Anne Porter». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Kalophrynus robinsoni

Kalophrynus robinsoni és una espècie de granota que viu a Malàisia.

## Referències

* van Dijk, P.P., Das, I. & Tzi Ming, L. 2004. Kalophrynus robinsoni. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Judicael de Vannes

Judicael de Vannes (? - mort el 1037), fou bisbe de Vannes, fill del duc de Bretanya Conan I; va exercir com a bisbe de 992/1008 a 1037.

## Biografia

Judicael era fill del duc Conan I i germanastre de Jofré I, hereu del tron de Bretanya, i de Judit, duquessa de Normandia pel seu matrimoni amb Ricard II de Normandia (i mare de Ricard III de Normandia i de Robert el Magnífic). Durant la minoria del duc Alan III une revolta nobiliària va intentar posar-lo al tron de Bretanya.
El predecessor de Judicael en el bisbat de Vannes foi Orscand el Gran, descendent d'Alan el Gran, que el 970 controlava de facto el Vannetès pel compte del seu aliat Conan I, pare de Judicael.
En les invasions normandes de l'inici del segle x, l'abadia de Saint-Gildas de Rhuys fou destruïda. A petició del seu germanastre el duc Jofré o Geoffroi I, un monjo de l'abadia de Saint-Benoît-sur-Loire de nom Fèlix, la va reconstruir. Començada el 1008, la reconstrucció es va acabar el 1032 amb la consagració de l'església par Judicael.

## Notes

* ↑ A. de La Borderie, Histoire de Bretagne, T. III, pàg. 6-7.
# Dàrdan d'Assíria

Dàrdan (en grec antic: Δάρδανος, llatí: Dardanus) fou un sofista grec nadiu d'Assíria, que és conegut gràcies a Filòstrat com el mestre d'Antíoc d'Eges. Va viure, per tant, durant el segle ii.

## Referències

* ↑ 2.Dardanus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 940
# Deportació dels tàtars de Crimea

Es coneix com a Sürgünlik ("exili" en tàtar de Crimea) la deportació dels tàtars de Crimea el 1944 a la República Socialista Soviètica de l'Uzbekistan.
Les deportacions van ser ordenades per Ióssif Stalin com a acte de càstig col·lectiu per alguns suposats actes de col·laboracionisme amb l'Alemanya Nazi durant el període 1942-1943, dins la Segona Guerra Mundial. Durant l'època de desestalinització, aquestes accions van ser denunciades pel govern soviètic, però els tàtars no retornaren a la península de Crimea fins l'època de la perestroika.
La deportació va començar el 17 de maig de 1944 en totes les localitats habitades de Crimea. Més de 32.000 efectius de la NKVD van participar en l'acció. 193.865 tàrtars de Crimea van ser deportats: d'ells, 151.136 a la República Socialista Soviètica de l'Uzbekistan, 8.597 a la República Socialista Soviètica Autònoma de Marí El, 4.286 a la República Socialista Soviètica del Kazakhstan, i la resta (29.486) a diversos oblasts de la República Socialista Federada Soviètica de Rússia.
Entre maig i novembre de 1944, 10.105 tàtars de Crimea van morir d'inanició en la República Socialista Soviètica d'Uzbekistan (el 7% dels deportats a aquesta república). Prop de 30.000 (el 20%) van morir en l'exili durant el següent any i mig, segons les dades de la NKVD (el 46% segons les dades dels activistes tàrtars de Crimea).
Els activistes de Crimea reclamen el reconeixement del Sürgünlik com a genocidi.

## Notes

* ↑ "Crimean Tatars Call On Kyiv To Restore Their Rights", en Radio Free Europe/Radio Liberty, 12 de diciembre de 2005.

## Enllaços externs

* surgun.org
* 60º aniversari del Sürgün
# Karl Sesta

Karl Sesta (originàriament Karl Szestak) (18 de març 1906 - 12 de juliol 1974) fou un futbolista austríac de la dècada de 1930.
Jugà a diversos clubs, destacant, pel que fa al nombre de temporades viscudes al club, a Wiener AC i FK Austria Wien.
A nivell de seleccions debutà amb Àustria el mes de maig de 1932 enfront Txecoslovàquia. Dos anys més tard, el 1934, disputà la Copa del Món. En total disputà 44 partits i marcà 1 gol amb Àustria. També jugà tres partits amb la selecció alemanya, després de l'annexió austríaca pels alemanys.

## Palmarès

* Copa Mitropa (1):
** 1936
* Copa austríaca de futbol (3):
** 1931, 1935, 1936

## Referències

* ↑ «Record at FIFA Tournaments». FIFA. Arxivat de l'original el 2011-08-30. [Consulta: 17 abril 2008].
* ↑ Appearances for Austrian National Team - RSSSF
* ↑ «Players Appearing for Two or More Countries». RSSSF. [Consulta: 17 abril 2008].

## Enllaços externs

* Perfil a austria-archiv (alemany)
* Perfil a National Football Teams
# Démons de midi

Démons de midi és una pel·lícula francesa de Christian Paureilhe estrenada el 1979.

## Sinopsi

Un divorciat i aturat de 40 anys ho deixa tot per marxar a una aventura al sud de França, on coneix una jove actriu.

## Repartiment

* Pierre Mondy : François
* Sylvie Coste : Hélène
* Micheline Presle : Rose
* Francis Lemaire : Duchesne
* Hubert Deschamps : El recepcionista de Lió
* Anne-Marie Coffinet: La dona borratxa del bar
* Poussine Mercanton: Dones de Lió
* Robert Hossein: El director de teatre
* Verónica Miriel: La autoestopista espanyola
* Candice Patou: La secretària
* Fernand Legros: El noi del bar
* Francine Blstin: Elisabeth Duchesne
* Richard Anconina: L'ajudant de direcció
* Bruno Balp: El caixer espanyol
* Gilette Barbier: la criada de Rose
* Daniel Langlet: empleat de l'ANPE
* Roland Blanche: Un conductor
* Riton Liebman: un dels nens del tren
* Franck-Olivier Bonnet: Un conductor
* Jacques Robolles: El dandi
* Christmas Simsolo: El patètic troll
* David Bursztein
* Fabrice Eberhard
* Pierre Belot
* Danièle Bagon
* Valérie Bonfils
* Anne Carpriau
* Chaz Chase
* Suzanne Colin
* Jacqueline Dane

## Referències

* ↑ Démons de midi a unifrance.org
* ↑ Démons de midi a Nord-Sud Productions
# Katsukawa Shun'ei

    En aquest nom japonès, el cognom és Katsukawa.
Katsukawa Shun'ei (japonès: 勝川 春英) (1762-1819) fou un artista japonès, especialista en impressions i gravats de l'estil ukiyo-e. Va produir nombrosos gravats d'actors de teatre kabuki i de lluitadors de sumo. L'estil dels seus retrats d'actors recorda a l'escola Sharaku. Al Museu Nacional d'Art de Catalunya es conserven algunes obres seves.

## Referències

* ↑ Davis, Julie Nelson «The trouble with Hideyoshi: censoring ukiyo-e and the Ehon Taikōki incident of 1804» (en anglès). Japan Forum, 19, 3, 28-09-2007, pàg. 281–315. DOI: 10.1080/09555800701579933. ISSN: 0955-5803.
* ↑ 近代デジタルライブラリー
* ↑ Christine Guth. Arte en el Japon Edo/ Art of Edo Japan: The Artist and the City 1615-1868. Ediciones AKAL, 30 març 2009, p. 111–. ISBN 978-84-460-2473-6 [Consulta: 15 març 2013].