OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joaquín María de Navascués y de Juan

Joaquín María de Navascués i de Juan (Saragossa, 1900 - Madrid, 1975) fou un historiador espanyol, expert en epigrafia, museografia i numismàtica. Membre de la Reial Acadèmia de la Història.

## Biografia

Va cursar el Batxillerat a Saragossa i es llicencià en Filosofia en Lletres a la Universitat de Saragossa, obtenint el doctorat a la Universitat Central de Madrid el 1949, on va ser deixeble de Manuel Gómez-Moreno. El 1921 va ingressar en el Cos Facultatiu d'Arxivers, Bibliotecaris i Arqueòlegs. De 1925 a 1929 fou director del Museu de Còrdova, i de 1929 a 1930 del Museu de Tarragona. El 1930 fou nomenat conservador del Museu Arqueològic Nacional d'Espanya sota la direcció de Francisco de Paula Álvarez-Osorio y Farfán de los Godos, i s'encarregà de l'adquisició de l'adquisició de la col·lecció del Marquès de Monsalud.
L'esclat de la guerra civil espanyola el va sorprendre a Madrid, on va rebutjar el seu càrrec en el museu i fou tancat a la presó l'octubre de 1936. El gener de 1937 fou alliberat gràcies a la mediació de l'ambaixada de Romania i aconseguí arribar a Saragossa, on es va incorporar a l'Exèrcit Nacional com alferes en el servei militar de Defensa del Patrimoni Artístic de l'Exèrcit Nacional. El 1940 fou nomenat Inspector Nacional de Museus.
A la mort del comte de Romanones el 1950 el va substituir com a acadèmic en la Reial Acadèmia de la Història. El mateix any va guanyar la càtedra d'Epigrafia i Numismàtica en la Universitat Central de Madrid i el 1952 va substituir Augusto Fernández de Avilés y Álvarez-Ossorio com a director del Museu Arqueològic Nacional, càrrec que va ocupar fins a 1967.

## Bibliografia

* Joaquín María de Navascués. El concepto de la epigrafía. Real Academia de la Historia, 1953.
* Ruiz Trapero, María (1975). Homenaje al profesor Navascués. Cuadernos de Prehistoria y Arqueología Universidad Autónoma de Madrid, 2: 15-29.

## Referències

* ↑ Camón Aznar, José «Recordando a Don Joaquín María de Navascués y de Juan». Academia : Anales y Boletín de la Real Academia de Bellas Artes de San Fernando, Núm. 40, 1975, pàg. 20-27.
* ↑ Boletin de la Real Academia de la Historia. Tomo CLXXII. Núm. II. Any 1975. Real Academia de la Historia, p. 256-261.

## Enllaços externs

* Universidad de Alcalá. Joaquín María de Navascués Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Joaquín María de Navascués Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. al web del Museu Arqueològic Nacional.
# Tirà cellagroc

El tirà cellagroc (Satrapa icterophrys) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae) i única espècie del gènere Satrapa.

## Hàbitat i distribució

Boscos i terres de conreu de l'estrem sud-est del Perú, Bolívia, el Paraguai. Est i sud del Brasil, Uruguai i nord de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Tirà cellagroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15-1-2021 (català)
# Plourac'h

Plourac'h (en bretó Plourac'h) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2006 tenia 354 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 015 | - | 932 | 1 013 | 1 265 | 1 158 | 1 240 | 1 242 | 1 320 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 312 | 1 368 | 1 398 | 1 454 | 1 525 | 1 481 | 1 547 | 1 537 | 1 593 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 528 | 1 568 | 1 612 | 1 488 | 1 388 | 1 338 | 1 259 | 1 153 | 960 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 836 | 742 | 592 | 513 | 437 | 370 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Yannick Larvor | |

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Population avant le recensement de 1962
# Cedrè

* «Cedrè» redirigeix aquí. Si cerqueu el cronista romà d'Orient, vegeu «Jordi Cedrè».
El cedrè (també conegut com a Cedr-8(15)-è) és un sesquiterpè tricíclic. N'existeixen dos isòmers: l'(-)-alfa-cedrè i el (+)-beta-cedrè, que es diferencien per la posició del doble enllaç i per la seva quiralitat. Aquest compost va ser aïllat per primer cop per P.H. Walter l'any 1841. És un compost molt complex, fet que va propiciar la proposició de múltiples estructures possibles. La seva síntesi és complicada, i existeixen diverses maneres d'aconseguir-la, tals com les síntesis de Corey, Gilbert Stork, Anderson i Hee-Yon-Lee.
Els dos isòmers són presents a la natura, en plantes com la magnolia comú, Hypericum maculatum, (beta-cedrè) la colza o el clavell (alfa-cedrè). El cedrè present a la natura té com a component principal l'alfa-cedrè, tot i que el beta-cedrè, així com altres sesquiterpens, també hi són presents. El cedrè va ser extret per primera vegada de l'oli del cedre de Virginia (Juniperus virginiana), fet que li valgué aquest nom. El cedrè, de la mateixa manera que un gran nombre de terpens, té propietats antifúngiques. Per exemple, en un estudi científic es va observar que l'alfa-cedrè i el beta-cedrè inhibien el creixement dels fongs patògens Clostridium perfringens, Actinomyces bovis i Candida albicans, però no eren actius contra Fusobacterium necrophorum.
El cedrè és emprat en processos relacionats amb la perfumeria, la medicina tradicional i la cosmètica. Se li coneixen propietats antisèptiques, antiinflamatòries, antiespasmòdiques, tòniques, astringents, diurètiques i sedants.

## Referències

* ↑ «alfa-cedrè al catàleg de Sigma-Aldrich».(anglès)
* ↑ «beta-cedrè al catàleg de Sigma-Aldrich».(anglès)
* 1 2 Stork, Gilbert «THE STRUCTURE OF CEDRENE» (en anglès). J. Am. Chem. Soc, 75 (13), 1953, pàg. 3291–3291 [Consulta: 29 setembre 2018].
* ↑ «Strategies in CEDRENE Synthesis». Information and Communication Technology. Arxivat de l'original el 2014-01-10. [Consulta: 10 gener 2014].(anglès)
* ↑ «algunes de les plantes que contenen beta-cedrè». Pherobase.(anglès)
* ↑ «algunes de les plantes que contenen alfa-cedrè». Pherobase.(anglès)
* ↑ Irvin Smith, Lee. The terpenes [Consulta: 16 gener 2014].
* ↑ Johnston et al., W.H. «Antimicrobial Activity of some Pacific Northwest Woods against Anaerobic Bacteria and Yeast» (en anglès). Phytotherapy Research. Wiley, 15, 2001, pàg. 586–588. DOI: 10.1002/ptr.765 [Consulta: 5 desembre 2016].
* ↑ «Ingredient:Alpha-Cedrene». Comissió Europea.(anglès)
* ↑ Jeong, H. U., Kwon, S. S., Kong, T. Y., Kim, J. H., & Lee, H. S. (2014). Inhibitory effects of cedrol, β-cedrene, and thujopsene on cytochrome P450 enzyme activities in human liver microsomes. Journal of Toxicology and Environmental Health, Part A, 77(22-24), 1522-1532.(anglès)

## Vegeu també

* Pirofosfat de farnesil
* Cedrol
* Alfa-cedrè
* Beta-cedrè
# Cattleya gaskelliana

Cattleya gaskelliana és una espècie d'orquídia epifita que pertany al gènere Cattleya.

## Descripció

És una orquídia de grandària mitjana, d'hàbits de epífit amb pseudobulbs comprimits acanalats subestesos per beines grisenques que porten una sola fulla, apical, el·líptic-ovada, d'espessa i coriácea. Floreix en la primavera i finals de l'estiu en una inflorescència terminal, de 9 cm de llarg amb unes poques flors, fragants, que sorgeix en un pseudobulbo madur subestes per una beina basal gran.

## Distribució

Es troba a Colòmbia i Veneçuela a una altitud de 700 a 1000 metres.

## Taxonomia

Cattleya gaskelliana va ser descrita per (N.e.br.) B.S.Williams i publicat en The Orchid-Growers Manual (ed. 6) 182. 1885.

### Etimologia

Cattleya: nom genèric atorgat en honor de William Cattley orquideòleg afeccionat anglès,
gaskelliana: epítet atorgat en honor de Gaskell (conreador anglès d'orquídies dels anys 1800).

### Sinonímia

* Cattleya elegantissima Limitin
* Cattleya gaskelliana var. alba B.S.Williams
* Cattleya gaskelliana f. alba (B.S.Williams) M.Wolff & O.Gruss
* Cattleya labiata var. gaskelliana N.e.br.

## Referències

* 1 2 3 Jay Pfahl. «Cattleya gaskelliana». Internet Orchid Species Photo Encyclopedia. [Consulta: 31 agost 2014].
* ↑ «Cattleya gaskelliana». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 31 agost 2014].
* ↑ LOPEZ TRABANCO, Pedro Jesús. Estudi lingüístic de la fitonimia científica de les orquídies des d'una perspectiva multidisciplinària. Butlletí de lingüística. [online]. des. 2009, vol.21, no.32 [citat 5 de juliol de 2010], p.67-94. ISSN 0798-9709.
* ↑ Cattleya gaskelliana en PlantList
* ↑ «Cattleya gaskelliana». World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 31 agost 2014].

## Bibliografia

* Die Orchideen Schlechter 1915 as C labiata var gaskeliana;
* AOS Bulletin Vol 29 No 2 1960;
* Venezuelan Orchids Illustrated Vol 6 Dunsterville & Garay 1976 drawing fide;
* Flora de Veneçuela Foldats Volum XV Part 3 1970 as C labiata var gaskelliana;
* Orchid Digest Vol 36 No 3 1972 photo fide;
* The Catttleya and their Relatives Withner Vol 1 1988 photo fide;
* Encyclopedia of Cultivated Orchids Hawkes 1965 as C labiata var gaskeliana;

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Pol·linització de les orquídies
* Orquídia
# Joaquín Michavila Asensi

Joaquín Michavila Asensi (L'Alcora, 1926 - Albalat dels Tarongers, 21 d'agost de 2016) va ser un pintor abstracte valencià.
El 1965 va participar en el IV Salón de Marzo: Muestra valenciana amb altres artistes com Amadeo Gabino, Rafael Pérez Contel, Nassio, Monjalés, Anzo, Rafael Armengol, Artur Heras, Joan Genovés, Ribera Berenguer, Salvador Soria, etc.
També l'any 1974 va presentar obres a una exposició de la galeria Nike de València del 3 al 15 d'octubre, anomenada Colección Valenciana de pintura, on havia també obres de Monjalés, Genaro Lahuerta, Luis Arcas Brauner, Ribera Berenguer, J.M. Yturralde, o Pinazo entre d'altres. El desembre de 1985 va realitzar una conferència a Antella sobre l'obra de Francesc Lozano També va realitzar algunes il·lustracions.
Va ser membre de Los Siete juntament amb els següents artistes: Ángeles Ballester Garcés, Vicente Castellanos Giner, Vicente Fillol Roig, Juan Genovés, Vicente Gómez García, Ricardo Hueso de Brugada, Juan Baptista Llorens Riera, José Masiá Sellés i Eusebio Sempere. El grup Los Siete es va proposar aconseguir una implicació social més gran que el Grup Z. Va organitzar un considerable nombre d'exposicions, algunes amb artistes convidats. En quatre anys, i amb més voluntat que mitjans, va coordinar prop de una vintena d'activitats, exposicions i fins i tot visites d'escolars a museus.

## Referències

* ↑ «El último brindis por Michavila» (en castellà). Valencia Plaza, 22-08-2016 [Consulta: 22 agost 2016].
* ↑ Fullet d'exposició a la biblioteca del MUVIM amb signatura A.R. C.001/134
* ↑ Fullet d'exposició a la biblioteca de l'IVAM amb signatura CM/3989
* ↑ HERRERO i PIQUERES, Joan Francesc. Pintors d'Antella (en valencià). Bonaire, 1985, p. 35. ISBN 84-7331-008-8.
* ↑ Casp, Xavier. D'amar-te, amor (dibuixos de Joaquim Michavila) (en valencià). Del Cenia al Segura, 1988. ISBN 84-85446-35-6.
* ↑ González Martínez, Felip. La incidència de l'agrupació artística d'Els Set (1948-1954) en les primeres petjades de l'art modern valencià del Primer Franquisme (Tesi). Universitat Politècnica de València, 2016-03-07.
* ↑ «HISTORIA DEL ARTE EN ESPAÑA 1957-1962» (en castellà), 29-01-2015. [Consulta: 27 gener 2022].

## Bibliografia

* 12 Artistas valencianos contemporáneos en la Real Academia de Bellas Artes de San Carlos. Romà de la Calle. València : Real Academia de Bellas Artes de San Carlos, 2008. ISBN 978-84-936225-0-3
# Tovarkovski

Tovarkovski (en rus: Товарковский) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 7.651 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# Choctaw

«Choctaw» té aquests significats:
* Llengua choctaw, idioma de la família muskogi parlat pels amerindis choctaws del sud-oest dels Estats Units
* Choctaw, relatiu o pertanyent als choctaws, tribu ameríndia originària del Sud-est dels Estats Units (actualment Mississipi, Florida, Alabama, i Louisiana)
* Toponímia:
** Choctaw (Oklahoma), ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma
** Choctaw (Illinois), ciutat dels Estats Units a l'estat d'Illinois
** Choctaw Lake, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio
** Banda Jena d'indis choctaw, tribu reconeguda federalment dels amerindis choctaws a Louisiana
** Banda Mississipi d'indis choctaw, tribu reconeguda federalment dels amerindis choctaws al comtat de Neshoba (Mississipi)
** Banda MOWA d'indis choctaw, tribus reconegudes estatalment dels amerindis choctaws, al sud d'Alabama
** Capitoli Choctaw, edifici històric del comtat de Pushmataha (Oklahoma)
** Federació Índia Choctaw de Mississipi, organització dels choctaws actualment desapareguda i antic cos de govern rival de la Banda Mississippi d'indis choctaw
** Nació Choctaw d'Oklahoma, tribu reconeguda federalment ameríndia a Oklahoma
** Tribu choctaw-apatxe d'Ebarb, tribu reconeguda estatalment dels amerindis choctaws i apatxe a la parròquia de Sabine, Louisiana
# Plourhan

Plourhan (en bretó Plourc'han) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 1.549 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.193 | 1.164 | 1.157 | 1.189 | 1.326 | 1.549 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Loïc Raoult | PS |
# Genji Monogatari (Miki)

Genji Monogatari és una òpera del japonès Minoru Miki, amb el libretto de Colin Graham, basada en l'obra homònima de la literatura clàssica japonesa, escrita al segle xi per Murasaki Shikibu. L'òpera es va compondre el 1999 i va estrenar-se el juny del 2000 a l'Òpera Teatre de Saint Louis (OTSL) als Estats Units, amb Graham dirigint-ne la producció. Els protagonistes de la producció de l'OTSL van participar en l'estrena de l'obra al Japó el 20 de setembre de 2001.
La història de l'òpera es deriva principalment dels tres primers llibres de la novel·la.

## Referències

* ↑ «Koh Yoshimura, "The Tale of Genji". andante.com (overall website now defunct), January 2002.». Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 12 abril 2010].
* ↑ Kikuyo Komesu, "'Tale of Genji' goes to the opera". The Japan Times, 14 setembre 2001.

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Òpera Teatre de Saint Louis dedicada al Genji Monogatari Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* Graham's libretto Arxivat 2007-11-04 a Wayback Machine.
* Opera Japonica Arxivat 2007-11-08 a Wayback Machine.; entrevista a Minoru.
# Grandchamp (Ardenes)

Grandchamp és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 104 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Grandchamp era de 104 persones. Hi havia 42 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 17 parelles sense fills, 13 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 51 habitatges, 45 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 51 habitatges eren cases. Dels 45 habitatges principals, 40 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 38 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Grandchamp el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 63 persones, 39 eren actives i 24 eren inactives. De les 39 persones actives 37 estaven ocupades (19 homes i 18 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 24 persones inactives 7 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'any 2000 a Grandchamp hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Grandchamp a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Grandchamp a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Clora

La clora o centaura groga (Blackstonia perfoliata) és una espècie de planta de la família de la genciana que es troba a la conca del Mediterrani arribant al nord-oest d'Europa (al nord fins al centre d'Anglaterra i d'Irlanda) i també a tots els Països Catalans.
Entre els fongs patògens que afecten aquesta planta es troba Peronospora chlorae.

## Descripció

La clora és una planta anual, herba erecta i glabra de fins, com a màxim, 80 cm d'alçada. Les fulles són ovades, agudes de 0,3 -10 x 0,2- 3,5 cm; les flors són pedicel·lades en dicasi;corol·la groga, fruit en càpsula ovoide. Floreix d'abril a setembre. Viu des del nivell del mar fins a 1425 m d'altitud.

## Hàbitat

Viu en herbeis humits o poc secs.Als Països Catalans es troba les subespècies: perfoliata, grandiflora i imperfoliata.

## Referències

* ↑ «Blackstonia perfoliata - (L.)Huds.». Plants for a future.
* ↑ «Clora». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Hall, G. «Peronospora chlorae». IMI Descriptions of Fungi and Bacteria.
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
# Tub Geiger-Müller

Un tub de Geiger-Muller és un instrument de mesura per al registre de la radiació ionitzant, que s'utilitza en un comptador Geiger. La radiació ionitzant pot, per exemple, generar-se en la desintegració radioactiva. De fet es tracte d'un tipus particular de cambra d'ionització, en què una de les plaques està enrotllada formant un cilindre i l'altra se substitueix per un fil situat en l'eix d'aquest cilindre. El tub sol estar segellat i farcit d'un gas inert, de manera que no circula corrent entre els dos elèctrodes encara que es mantinguin polaritzats a potencials diferents.
Si una partícula de radiació ionitzant entra al tub (una partícula alfa, beta o un raig gamma) crea una traça d'ions en el gas. Aquests ions permeten durant un instant que es formi un camí conductor entre els elèctrodes, disparant un breu impuls de corrent. Si la sortida es connecta a un altaveu, pot sentir-se el familiar espetec d'un comptador Geiger.

## Funcionament

El tub de Geiger està format per un cilindre ple d'un gas inert (normalment heli, neó o argó amb altres halògens afegits) a baixa pressió, en relació amb la pressió atmosfèrica. El tub conté un fil metàl·lic al llarg del seu eix que fa d'elèctrode. El càtode (tub exterior) i l'ànode (fil interior) es polaritzen amb uns centenars de volts, sense que hi circuli corrent en l'estat de repòs.
En un extrem hi ha una "finestra" feta d'una "làmina prima de mica" que permet l'entrada de partícules alfa (nuclis d'heli), partícules beta, raigs gamma, fotons, raigs X, etc.. Els àtoms del gas són totalment neutres i quan alguna partícula ionitzant, de les abans esmentades, penetra dins el tub, ionitza els àtoms descompensant la càrrega i es desprenen electrons dels àtoms del gas; aquests electrons són atrets cap a l'elèctrode central, per raó del seu voltatge positiu. En fer-ho guanyen energia, col·lideixen amb altres àtoms i alliberen més electrons, fins que el procés es converteix en una "allau" que produeix un impuls de corrent perceptible.
Per cada ionització amb èxit en el tub, augmenta la caiguda de tensió a través de la resistència elèctrica de polarització. Aquest ràpid pic de tensió és enregistrat per un comptador. Un curt temps després de passar el pic tensió, es restableix l'equilibri inicial i està a punt per una nova ionització (o mesurament).

## Vegeu també

* Cambra d'ionització
* Detector de partícules
* Comptador Geiger
* Tub ple de gas
* Tiratró
* Centellejador

## Referències

* ↑ Antonio Ferrer Soria. Física nuclear y de partículas(2a ed.). Universitat de València, 2006, p. 168–. ISBN 978-84-370-6568-7 [Consulta: 6 juliol 2012].

## Enllaços externs

* Measurement of Radiation, Gas Filled Detector Arxivat 2011-12-16 a Wayback Machine.
* Gas discharge tubes
# Pomponi Porfirió

Pomponi Porfirió (en llatí Pomponius Porphyrio) va ser un escriptor i gramàtic romà, el més important dels comentaristes d'Horaci. Va anotar, va fer comentaris gramaticals, crítics o explicatius sobre les Sàtires, els Epodes, les Carmina, les Epístoles i el Cant Secular. Les seves anotacions han patit severament de les interpolacions i alteracions dels copistes de l'edat mitjana fins al punt que és difícil sinó impossible separar l'escrit original del resultant.
No es coneix l'època en què va viure, i només es pot dir que va ser posterior a Fest i a Acró, el primer segons Carisi, i el segon perquè és mencionat pel mateix Porfirió en la seva obra.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/506?rgn=full+text;view=image;q1=PorphyrioSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 498. ]
# Castell de Coppet

El Castell de Coppet (francès: Château de Coppet) és un château del municipi de Coppet al cantó de Vaud de Suïssa. És un lloc catalogat com a patrimoni suís d'importància nacional. Va donar el seu nom al grup de diversos intel·lectuals europeus del segle xix, el "grup de Coppet", que es van conèixer al castell cap el 1816 sota els auspicis de Madame de Staël i que van fer contribucions en els camps de la literatura, filosofia i política.

## Persones nascudes al castell de Coppet

* Alexander zu Dohna-Schlobitten (1661-1728), mariscal de camp prussià.
* Christopher I, Burgrave i Compte de Dohna-Schlodien (1665-1733), general i diplomàtic prussià.

## Referències

* ↑ «Swiss inventory of cultural property of national and regional significance». A-Objects. Federal Office for Cultural Protection (BABS), 01-01-2017. Arxivat de l'original el 28 juny 2010. [Consulta: 6 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial