OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Nonasp

El castell de Nonasp o de la Comanda és un castell d'origen medieval que actualment és la seu de l'ajuntament de Nonasp (Baix Aragó-Casp).
Està situat a una terrassa rocosa que forma un penya-segat sobre la confluència dels rius Matarranya i l'Algars.
L'edifici actual és bàsicament dels segles xiv i xv amb modificacions del xviii i potser alguna part anterior (segle xii). El castell i la vila van pertànyer als templers i després als hospitalers, als que s'atribueix la construcció de la major part de l'edifici. Després de la conquesta cristiana, el castell i la població pertangueren a Ximeno d'Artusella. La seva filla, (segons alguns historiadors era neta) Elvira, casada amb Guillem I de Cervelló, l'any 1248 els donà a l'orde del Temple. La població, malgrat pertànyer als templers en el moment de la divisió, no s'incorporà a Catalunya. L'any 1317, amb l'extinció de l'orde, passà als hospitalers, que inclogueren Nonasp a la castellania d'Amposta; però a mitjans del segle xiv el mestre Johan Ferrández d'Heredia la traspassà a la comanda hospitalera de Casp.
La planta té forma d'hexàgon irregular, d'uns 15 per 24 metres, i té dos pisos. La planta baixa es dividia en tres compartiments i al mig hi ha un aljub que probablement va servir de trull a l'edat moderna. Més avall hi ha una cambra amb volta de canó que es considera la part més antiga del castell. Si havia tingut merlets, els ha perdut.
Es conserven dos finestres gòtiques, probablement del segle xv, coronelles i amb arcs conopials, una a la façana sud i l'altra a llevant, en el mateix eix de la porta principal. Destaca la façana principal amb la porta i una finestra centrada al seu damunt, que mira a llevant de cara al pati. La porta és de mig punt, amb amples dovelles on apareixen uns escuts heràldics amb la mitja lluna que pertanyen al llinatge del comandador hospitaler Salvador de Luna, que regentava el lloc a començaments del segle xv. La finestra és germinada, amb un mainell de secció rectangular i una llosada escociada sostinguda per dos permòdols ornats amb testes. A partir del segle XV-XVI és quan es transforma de castell-fortaleça a casa-palau.
Des de l'any 1988 l'edifici és la seu de l'Ajuntament de la vila.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Tortosa i Terres de l'Ebre, Llitera i Baix Cinca. Catalunya Romànica. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1997, pag. 84 Volum XXVI. ISBN 84-412-2515-X.
* ↑ Fuguet Sans, 1995, p. 117-120.
* 1 2 3 4 5 «Castillo de la Encomienda». SIPCA - Sistema de Información del Patrimonio Cultural Aragonés. [Consulta: 2 octubre 2014].
* ↑ "Galerada">Galerada El Matarranya, Crònica de viatge, d'En Joaquim Montclús i Esteban, pàg. 124 (ISBN 978-84-96786-47-9)
* ↑ Fuguet Sans, 1995, p. 118.

## Bibliografia

* Fuguet Sans, Joan. L'arquitectura dels templers a Catalunya. Barcelona: Rafel Dalmau, 1995. ISBN 84-232-0494-4.
# Helmut Dreher

Helmut Dreher (Idar-Oberstein, 4 de juny de 1932 - Idar-Oberstein, 24 de maig de 1984) fou un atleta alemany, especialista en els 400 metres, que va competir durant la dècada de 1950 sota bandera de la República Federal d'Alemanya.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en els 4x400 metres del Campionat d'Europa d'atletisme de 1954. Formà equip amb Hans Geister, Heinz Ulzheimer i Karl-Friedrich Haas. També guanyà el campionat nacional del 4x400 metres de 1954.

## Millors marques

* 400 metres. 47.9" (1955)

## Referències

* ↑ Berlin 2018 Statistics Handbook European Athletics, pàg. 163
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften (Staffeln - Herren - Teil 1)». [Consulta: 9 juny 2020].
# Chavanac (Cruesa)

Chavanac (en francès Chavanat) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa.
La seva població al cens de 1999 era de 127 habitants. Està integrada a la Communauté de communes Du Pays Cruesa Thaurion Gartempe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 182 | 202 | 154 | 144 | 127 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001 | Guy Desloges | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Julia Pastrana

Julia Pastrana Santiago (Sinaloa, 1834 - Moscou, 25 de març de 1860) fou una dona famosa pel fet de ser pilosa i barbuda i exhibir-se com a tal a l'Europa de mitjan segle xix. Patia la síndrome d'hirsutisme amb fibromatosi gingival. La seva baixa estatura, propi de la seva ètnia, més una fesomia deformada i peluda va ser motiu per considerar-la la baula perduda de Charles Robert Darwin en l'evolució del simi a l'home actual.

## Biografia

Neix a la tribu d'indis de Sierra Madre a l'estat de Sinaloa, Mèxic. Es va criar a casa del Governador fins als 20 anys. Posteriorment un empresari americà del món de l'espectacle va ensenyar-li dansa i cant per exhibir-la. Va estrenar la seva funció en el teatre Gothic Hall de Nova York l'any 1854. La propaganda era similar a la utilitzada per anunciar l'espectacle del simi Mademoiselle Fanny. L'any 1855 va marxar cap Europa amb l'empresari Theodor Lent amb qui es casa l'any 1859. L'any 1860 a Moscou va ser mare amb l'ajut del fòrceps d'un nen de quatre quilograms, però va morir als dos dies i poc després la mare, el 25 de març. Els dos cossos van ser embalsamats. L'any 1870 el seu marit es casa amb Marie Bartel, trenta anys més jove i també peluda. Marie també entra en el món de l'espectacle amb el nom de Zenora Pastrana que junt, amb les dues figures embalsamades, fa un nou espectacle. Quan va morir Theodor Lent, Marie torna a Alemanya i es retira a Dresde. Cedeix a Julia Pastrana i el seu fill a l'empresari d'espectacles J.B. Gassner per exhibir a les fires. Va durar vint anys més per Europa fins que els nazis van requisar els cossos embalsamats a Oslo. L'any 1970 als EUA va haver-hi una protesta per la seva exhibició. L'any 1976 les mòmies són atacades i mutilades. L'any 1979 el cos és robat i posteriorment entregat a la policia, però sense identificació. Finalment l'any 1977 es torna al Departament d'Anatomia de la Universitat d'Oslo. L'any 2012 la Universitat es compromet a tornar el cos a Mèxic com un acte de dignitat i respecte als drets humans a l'ètnia Sinaloa. i és enterrada al seu poble natal el dia 13 de febrer de l'any 2013.

## Referències

* ↑ Venus barbura y el eslabón perdido de Pilar Pedraza. Pàg 50 a 59. Ediciones Siruela. Madrid, 2009.
* ↑ Radio Bío-Bío. «Universidad noruega entregará a México restos de "mujer mono"», 30-04-2012.

## Enllaços externs

* «BBC,13 de febrer de 2013».
* «CNN,Mèxic,13 de febrer de 2013».
# Agència Galàctica

Agència Galàctica (títol original en francès, L'Agence galactique) és una sèrie d'animació francobelga en 52 episodis d'11 minuts, produïda per Studio 100 Animation, emesa a partir del 2021 a Gulli i retransmesa al Canal J. S'ha doblat al català pel Canal Super3, que va estrenar-la el 2022.

## Repartiment

* Audrey Sablé: K
* Geneviève Doang: Apple
* Thomas Sagols: Zed
* Jérémy Prévost: Dany Oven
* Claire Guyot: Toaster

## Referències

* ↑ «L'agence galactique» (en francès). AlloCine. [Consulta: 25 agost 2023].
* ↑ «Agència Galàctica». Goita què fan, ara!, 2021. [Consulta: 25 agost 2023].
* ↑ «Les sèries del Super3 que no et pots perdre aquest estiu». Regió 7, 22-06-2022. [Consulta: 25 agost 2023].
# Rivulus paresi

Rivulus paresi és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Costa, W.J.E.M.: Rivulus bororo and R. paresi, two new killifishes from the upper Paraguay River basin, Brazil (Teleostei: Rivulidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, 18 (4): 351-357. Any 2007.

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Freddy Thielemans

Freddy Thielemans (Laken, 11 de setembre de 1944 - Neder-Over-Heembeek, 29 de gener de 2022) va ser alcalde de Brussel·les i membre del partit socialista belga.

## Biografia

Es va graduar en ciències empresarials i va impartir llengües germàniques en diverses escoles secundàries de Brussel·les. Es va afiliar al partit socialista i l'any 1983 va esdevenir cap de gabinet de l'alcalde de Brussel·les Hervé Brouhon. L'any 1988 fou escollit regidor i l'any 1994, després de la dimissió forçada de Michel Demaret, va exercir breument com a alcalde.
Entre 1995 i 1999 va ser diputat del Parlament de Regió de Brussel·les-Capital. El juny de 1999 va ser escollit al Parlament Europeu i el 2001 va tornar a l'alcaldia de Brussel·les. Era membre declarat de la francmaçoneria.
# Gònada

Les gònades (del grec gone, 'llavor'), són els òrgans reproductors dels animals que produeixen gàmetes, o cèl·lules sexuals (els òrgans equivalents de les plantes s'anomenen gametangis). En els vertebrats també exerceixen una funció hormonal, pel que també són anomenades glàndules genitals o glàndules sexuals.
* Les gònades femenines s'anomenen ovaris.
* Les gònades masculines s'anomenen testicles o testes.
* Alguns animals hermafrodites presenten una estructura gonadal única que produeix ambdós gàmetes, denominada ovotestes. Els caragols són un exemple d'aquest grup.
# Circuit des frontières

El Circuit des frontières, (en català: Circuit de les fronteres) fou una cursa ciclista belga que es disputà de 1964 a 1995. Tenia l'origen a Baisieux, al departament francès del Nord, i el final era a Templeuve a l'Hainaut.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1964 | Jean Stablinski | Barry Hoban | Jaak De Boever |
| 1965 | André Noyelle | Arthur Decabooter | Norbert Kerckhove |
| 1966 | Eddy Merckx | Alfons De Bal | Herman Van Springel |
| 1967 | Edward Sels | Georges Van Coningsloo | Martin Van Den Bossche |
| 1968 | Guido Reybrouck | Roger Kindt | Jan Harings |
| 1969 | Daniel Van Ryckeghem | Fernand Hermie | Lucien Van Impe |
| 1970 | Noël Vantyghem | Barry Hoban | José Catieau |
| 1971 | Christian Callens | Paul Aerts | William Bilsland |
| 1972 | Noël Vantyghem | Paul Aerts | Gérard Hendrickx |
| 1973 | Cees Bal | Jean-Pierre Berckmans | Karel Rottiers |
| 1974 | Dirk Baert | Christian Debuysschere | Theo van der Leeuw |
| 1975 | Eric Van de Wiele | Roy Schuiten | Sylvain Vasseur |
| 1976 | Wim Schroyens | Antoon Houbrechts | Christian Debuysschere |
| 1977 | Marc Demeyer | Walter Dalgal | José De Cauwer |
| 1978 | Jean-Luc Vandenbroucke | Frans Verhaegen | Maurizio Bellet |
| 1979 | Walter Godefroot | Marc Renier | Rudy Pevenage |
| 1980 | Marc Demeyer | Alfons De Wolf | Etienne De Wilde |
| 1981 | Alfons De Wolf | Frank Hoste | Marc Sergeant |
| 1982 | Willy Teirlinck | Noël Segers | Leo Van Thielen |
| 1983 | Kenny De Maerteleire | Jean-Marie Wampers | Rudy Delehouze |
| 1984 | Etienne De Wilde | Rudy Delehouze | Eddy Vanhaerens |
| 1985 | Henri Manders | William Tackaert | Thierry Barrault |
| 1986 | Brian Holm | Theo de Rooij | Johan Capiot |
| 1987 | Allan Peiper | Jan Nevens | Anjo van Loon |
| 1988 | Gino Debacker | Carl Roes | Marc Fruch |
| 1989 | Patrick Deneut | Roger Rogiers | Ludo Peeters |
| 1990 | Etienne De Wilde | Dirk De Wolf | Daniel Beelen |
| 1991 | Frank Van Den Abeele | Patrick Tolhoek | Jelle Nijdam |
| 1992 | Bart Leysen | Jan Mattheus | Didier Priem |
| 1993 | Rob Mulders | Frans Maassen | Frank Van Den Abeele |
| 1994 | Eric De Clercq | Marc Streel | Marc Wauters |
| 1995 | Frank van Veenendaal | Erwin Thijs | Nico Emonds |

## Referències

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès a siteducyclisme.net
# Kaya Scodelario

Kaya Rose Humphrey Scodelario (Paddington, Londres, 13 de març de 1992), més coneguda com a Kaya Scodelario és una actriu i model anglesa, filla de pare anglès i mare brasilera. És principalment coneguda pel seu paper a la sèrie de televisió britànica Skins, on interpretava a l'adolescent Effy Stonem.

## Trajectòria

El seu primer paper com a actriu va ser un paper secundari en la primera temporada de la sèrie Skins com a Effy Stonem, la germana del Tony. El 2009 va passar a ser un dels personatges principals de la sèrie, durant la 3a i la 4a temporada. Sense cap experiència prèvia en el món de l'actuació i amb només 14 anys, va anar al càsting de Skins. Es va sentir massa jove i es va desanimar, però abans que marxés, un productor la va aturar i li va demanar que llegís el fragment d'escena. Tot i que el seu paper tenia molt poques línies en la primera temporada, el seu personatge es va desenvolupar considerablement durant la segona temporada, per acabar convertint-se en un dels personatges principals de la segona generació de la sèrie i l'única, juntament amb l'actriu Lisa Backwell, que apareixia en la nova generació.
L'actriu va tenir el seu primer paper en el cinema en la pel·lícula de ciència-ficció Moon, pel qual va ser premiada en el Festival de Cinema de Sundance de 2009. Posteriorment va interpretar l'adolescent Tasha a la pel·lícula Shank (2010), Peshet al remake Clash of the Titans i Catherine Earnshaw a Wuthering Heights.

## Filmografia
### Cinema i televisió

| Any | Títol | Personatge |
| 2007–2010 2013 | Skins | Effy Stonem |
| 2009 | Moon | Eve |
| 2010 | Clash of the Titans | Peshet |
| 2010 | Shank | Tasha |
| 2011 | Wuthering Heights | Catherine Earnshaw |
| 2012 | True Love | Karen |
| 2012 | Now Is Good | Zoey |
| 2012 | Twenty8k | Sally Weaver |
| 2013 | The Truth About Emanuel | Emanuel |
| 2013 | Southcliffe | Anna |
| 2013 | Walking Stories | Sara Campbell |
| 2014 | The Maze Runner | Teresa |
| 2014 | Tiger House | Kelly | |
| 2014 | A Plea for Grimsby | Xicona de Jone | Curtmetratge |
| 2015 | Maze Runner: The Scorch Trials | Teresa | |
| 2017 | Pirates of the Caribbean: Dead Men Tell No Tales | Carina Smyth | |
| 2018 | Maze Runner: The Death Cure | Teresa | |
| 2019 | Extremely Wicked, Shockingly Evil and Vile | Carol Ann Boone | |
| 2019 | Crawl | Haley Keller | |
| 2020 | El misteri d'El Cavall Cendrós | Hermia Easterbrook | Minisèrie |
| Per estrenar | The King's Daughter | Marie-Joséphe D'Alember | Producció completada; esperant estrena |

### Vídeos Musicals

| Any | Títol | Artista |
| 2009 | "Stay Too Long" | Plan B |
| 2010 | "She Said " | Plan B |
| 2010 | "Old Isleworth" | The Ruskins |
| 2010 | "Love Goes Down" | Plan B |
| 2011 | "Writing's on the Wall" | Plan B |
| 2012 | "Candy" | Robbie Williams |

## Referències

* ↑ La seva fitxa a FashionModelDirectory (anglès)
* ↑ «darkhorizons.com». darkhorizons.com. [Consulta: 27 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Web oficial de Kaya Scodelario (anglès)
* La seva fitxa a IMDb (anglès)
# Abetone

Abetone és una antiga comune de la província de Pistoia, a la Regió de la Toscana, que es troba a 80 quilòmetres al nord-oest de Florència i 49 quilòmetres al nord-oest de Pistoia. La seva superfície era de 31,2 km² i el 2011 tenia 687 habitants.
Limitava amb les comunes de Bagni di Lucca, Coreglia Antelminelli, Cutigliano i Fiumalbo.
L'1 de gener 2017 es va fusionar amb el municipi de Cutigliano creant així el nou municipi d'Abetone Cutigliano, del qual actualment és una frazione.

## Fills il·lustres

* Zeno Colò, esquiador de la dècada de 1950

## Referències

* ↑ ISTAT magatzem de dades

## Enllaços externs

* (italià) Abetone - Lloc web oficial
* (italià) Portal web de turisme d'Abetone
# Cynoglossus macrophthalmus

Cynoglossus macrophthalmus és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes del nord-oest d'Austràlia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Rivulus pictus

Rivulus pictus és un peix d'aigua dolça de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.
Poden arribar als 5 cm de longitud total. Es troba al riu Paranà a Brasil (Sud-amèrica).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: Edipucrs, any 2003.
# Gal·loplumbogummita

La gal·loplumbogummita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la plumbogummita i, aquest a la vegada, al supergrup de l'alunita.

## Característiques

La gal·loplumbogummita és un fosfat de fórmula química Pb(Ga,Al,Ge)₃(PO₄)₂(OH)₆. És l'anàleg amb gal·li de la plumbogummita. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2010. Cristal·litza en el sistema trigonal.

## Formació i jaciments

El mineral va ser descobert en una mostra del Museu Mineralògic d'Hamburg, part del llegat del professor Hermann Rose (1883-1976), provinent de la mina Tsumeb, a la regió d'Otjikoto (Namíbia), on es troba a la segona zona d'oxidació de la mina. Sol trobar-se associada a altres minerals com: esfalerita, renierita, pirita, germanita, galena i calcocita.

## Referències

* ↑ «Galloplumbogummite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 agost 2016].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges
# Cascada Kegon

La cascada Kegon, (en japonès, 华 厳 滝, kegon no taki) és una gran caiguda d'aigua permanent del Japó que es troba al llac Chuzenji (la font del riu Oshiri), dins el Parc Nacional Nikko, a la ciutat de Nikko, a la prefectura de Tochigi. La cascada, amb 97 m d'alçada, és una de les tres cascades més boniques del Japó (les altres dues són les cascada Nachi i la cascada Fukuroda).
La cascada es va formar fa uns 20.000 anys quan el riu Daiya va ser desviat pels fluxos de lava del volcà Nantai. Altres dotze cascades més petites estan situades darrere i als costats de la cascada Kegon.fluint L'aigua flueix a través de nombroses esquerdes entre la muntanya i els fluxos de lava.
A la tardor, el trànsit a la carretera de Nikko a Chuzenji de vegades pot alentir a causa de l'afluència de visitants que acudeixen a veure els colors de tardor.
Les cascada Kegon té mala fama perquè s'hi van produeir alguns suïcidis, especialment entre la joventut.

## Suïcidis

Misao Fujimura (1886 - 22 maig de 1903) un estudiant de filosofia i poeta japonès, és molt reconegut pel seu poema de comiat escrit directament al tronc d'un arbre abans de suïcidar-se saltant des de la cascada Kegon. La història va ser aviat recollida en forma sensacionalista als diaris de l'època i va ser comentada pel famós escriptor Natsume Sōseki. Això va fer que la pintoresca cascada es convertís en un lloc conegut pels amants i joves desesperats per suïcidar-se (Efecte Werther).

## Referències

* 1 2 (anglès) Nota del suïcidi Arxivat 2011-06-23 a Wayback Machine.
* ↑ Iga, Mamoru «Suicide in Japan». Social Science & Medicine. Part A: Medical Psychology & Medical Sociology, 12, 4, 1978, pàg. 513. DOI: 10.1016/0271-7123(78)90118-9. PMID: 734468. p. 519

## Enllaços externs

* (anglès) Fotos de la cascada a la tardor
# Aeròdrom Adazi

L'Aeròdrom Adazi (en letó: Ādažu lidlauks) (ICAO: EVAD) és un camp d'aviació a Letònia. Es troba a uns 30 km de l'aeroport Internacional de Riga.
És el primer camp d'aviació a Letònia con certificació, que pot rebre fins a 60 petits avions privats. La gamma de serveis que ofereix inclou la formació de pilots d'ultralleugers, el manteniment i reparació, junt al comerç i lloguer d'avions, així com vols de publicitat.

## Referències

* ↑ «Web oficial en anglès» (en anglès). Arxivat de l'original el 2015-02-02. [Consulta: 8 febrer 2015].
* ↑ «Document de certificació» (en letó). Latvijas Republika. Arxivat de l'original el 2015-02-08. [Consulta: 8 febrer 2015].
* ↑ «Transport» (en anglès). Ādažu novads. Arxivat de l'original el 2016-03-31. [Consulta: 8 febrer 2015].
* ↑ «We are always on the way!» (en anglès). Arxivat de l'original el 2015-02-08. [Consulta: 8 febrer 2015].

## Vegeu també

* Llista d'aeroports de Letònia
# Cynoglossus lighti

Cynoglossus lighti és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes de la Xina.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Rivulus parnaibensis

Rivulus parnaibensis és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ «Rivulus parnaibensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Frontissa

Una frontissa o xarnera és un ferratge que possibilita el gir de portes, finestres o panells de mobles. Compta amb dues peces, una de les quals va unida a la fulla i gira sobre un eix permetent el seu moviment circular. La varietat de models presents en el mercat és enorme i s'adapta en forma i grandària a les seues múltiples utilitats. Els materials de fabricació es poden concentrar en dos grans grups:
* Plàstic
* Metall: acer, zinc, llautó, bronze, etc.

## Classificació

Segons:
* el seu grau d'obertura, que varia des dels 40º als 180°, segons l'ús que li volem donar.
* el seu grau de visibilitat: invisibles o visibles, anomenades de barril.
* el seu sistema de col·locació: manual, amb caragols o automàtica, que precisa l'ús de maquinària.

## Frontisses de cassoleta

A part de les frontisses normals, i la de llibre o de piano, que trobarem en els mobles; la més versàtil i regulable és la frontissa de cassoleta. És invisible des de l'exterior i pren el seu nom d'una de les dues parts que la componen: 1 suport fixat al moble o estructura i una cassoleta que conté les parts mòbils que faran el conjunt abatible i quedarà parcialment incrustada en la porta, en una forat que caldrà mecanitzar prèviament amb una fresa. N'hi ha diferents tipus, segons el format de la porta sobre el que es troben:
* Recta ;
* Colzada.;
* Super-colzada ;
També les trobarem de diferents graus d'obertura, fins 165º i adaptacions especials per al seu muntatge en cantonades, xamfrans, tancaments en 45°, 90° i 180° entre el full i el lateral.

## Vegeu també

* Frontissa flotant
* Porta
* Armari
* IKEA

## Enllaços externs

* Tipus de frontissa (castellà)
Viccionari