OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nick Carter i el trèvol vermell

Nick Carter i el trèvol vermell (títol original en francès: Nick Carter et le trèfle rouge) és una pel·lícula franco-italiana dirigida per Jean-Paul Savignac, estrenada el 1965. Ha estat doblada al català.

## Argument

En missió a Anvers, l'agent Nick Carter s'enfronta als autors del robatori d'una caixa que conté coets equipats amb una càrrega nuclear.

## Repartiment

* Eddie Constantine: Nick Carter
* Nicole Courcel: Dora
* Jeanne Valérie: Lia
* Joe Dassin: Janos
* Jacques Harden: Herbert
* Georges Guéret
* Jean Ozenne
* Marcello Pagliero: Witt
* Michel Ruhl: Rudolph
* Graziella Galvani: Nanny
* Roger Rudel: Beckman

## Bibliografia

* Gilles Jacob, Cinéma 66, Número 102, gener 1966, p. 134
* Guy Gauthier, La Revue du cinéma, Número 192, març 1966, p. 119

## Referències

* ↑ esadir.cat. Nick Carter i el trèvol vermell. esadir.cat.
* ↑ «Nick Carter et el trèfle rouge». The New York Times.

## Enllaços externs

* Pòster del film
# Beloziorka (Penza)

* Per a altres significats, vegeu «Beloziorka».
Beloziorka - Белозёрка (rus) és un poble de l'óblast de Penza. Rússia. El 2010 no tenia cap habitant.

## Referències

* ↑ Plantilla:Публикация
# Al-Muàyyad Muhàmmad ibn al-Mutawàkkil

Al-Muàyyad bi-L·lah Muhàmmad ibn al-Mutawàkkil alà-L·lah Ismaïl ibn al-Mansur bi-L·lah al-Qàssim o, més senzillament, al-Muàyyad Muhàmmad ibn al-Mutawàkkil (àrab: المؤيد محمد بن المتوكل, al-Muʾayyad Muḥammad b. al-Mutawakkil) (1634-1686) fou imam zaidita del Iemen (1681-1686).
L'imam al-Mahdí Àhmad va morir el 10 de juliol de 1681 i fou escollit com successor el seu cosí Muhàmmad ibn al-Mutawàkkil amb el títol d'al-Muàyyad bi-L·lah, caracteritzat per un ascetisme extrem. El seu poder es limitava a zones del sud del país i simplement s'esmentava el seu nom a la khutba o oració del divendres. El novembre es van revoltar les tribus Yafi i van desconèixer a l'imam. El 1684 la Companyia Holandesa de les Índies Orientals (VOC: Vereenigte Ooste Indische Compagnie) va tancar la seva factoria a Moka. Muhammad ibn al-Mahdi Ahmad, fill més gran de l'anterior imam, que tenia 47 anys (era nascut el 27 d'octubre de 1637) va enviar el seu fill Abd Allah a conquerir Bayt al-Fakih, centre del comerç del cafè al Iemen.
L'imam va morir a Hammam Ali, a la regió d'Anis, el 27 d'abril de 1686, potser enverinat. Fou enterrat al Jabal Duran al costat de la tomba del seu pare. Diversos membres de la família van optar a l'imamat i Muhammad ibn al-Mahdi Ahmad, el feu del qual era a la Hujariyya, es va proclamar amb el títol d'al-Nasir i es va apoderar de Moka i Taizz.

## Bibliografia

* Tomislav Klaric, Chronologie du Yémen (1045-1131/1635-1719) Arxivat 2011-06-16 a Wayback Machine., Chroniques yéménites, 9-2001, Consulta 31 d'octubre 2010
# Saviner

Lo Saviner és una muntanya de 976,7 metres d'altitud situada en el terme actual de Conca de Dalt (antic municipi de Toralla i Serradell), al Pallars Jussà.
És a l'est-nord-est del poble de Toralla, a la serra que, des del poble, marxa en direcció a llevant, més a llevant d'on es dreça el castell de Toralla. Al nord de la muntanya de Saviner s'obre la vall de Serradell, amb els pobles de Serradell i Erinyà, i a migdia, la vall del barranc de Mascarell.
El nom d'aquesta muntanya procedeix del nom de l'arbre, la savina, que devien ser molt abundosos en aquest indret.
# Hieropoii

Hieropoii (en grec antic ἱεροποιοί) o supervisors del temple i dels ritus sagrats, eren, a Atenes, uns comissionats per vigilar la correcta realització dels diversos sacrificis que se celebraven.
Aristòtil els divideix en tresorers (ταμίαι "tamíai") i custodis (ναοφύλακες "naophylakes") i exercien unes funcions diferents dels sacerdots. Els custodis, tenien per funció, pagats per l'estat, de fer també la δερματικόν ("dermatikón"), recuperar i conservar les pells de les víctimes sacrificades.
Els ἱεροποιοὶ κατ᾽ἐνιαυτὸν ("hieropoioi kat'eniautón, hieropoii cada any) s'anomenaven per sorteig anualment i participaven en tots els sacrificis estatals, generalment en les celebracions religioses, inclosos els festivals quinquennals, amb l'única excepció de la Panatenea. encara que existeix una inscripció que diu que a l'hecatombe de l'any 410 aC, es van pagar més de cinc mil dracmes als hieropoii per les seves tasques a les Panatenees.
Altres hieropoii estaven assignats a temples concrets i a deïtats específiques i alguns d'ells eren elegits altra vegada per a festivals particulars. Probablement aquests eren els anomenats ἐπιμήνιοι (epiménoi", permanents) per diferenciar-los dels elegits anualment. Demòstenes diu que considerava un gran honor haver estat elegit entre tots els atenencs com un dels tres hieropoii per als festivals en honor de les Eumènides. La nominació en aquest cas corria a càrrec de l'Areòpag. Entre els festivals on exercien els hieropoii es mencionen els dedicats a Apol·lo a Delfos, les Braurònia dedicats a Àrtemis, les Bendídia i els dedicats a Asclepi. Per aquestes funcions de supervisors, alguns autors els anomenaven sacerdots sacrificadors.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Hieropoei». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 4-XII-2020].
# Relació cel·lular

La relació cel·lular són les relacions entre les cèl·lules que els permeten detectar canvis en l'ambient que les envolta i modificar-ne el seu funcionament.
Les funcions de relació permet als organismes unicel·lulars adaptar-se al medi (quantitats de nutrients, superfícies, substàncies tòxiques, relació amb altres organismes...).
En organismes pluricel·lulars els permet reaccionar en coordinació amb altres cèl·lules
La funció de realació cel·lular requereix:
* Un receptor de l'estímul:l'estímul sol ser molt menor que l'efecte, acostumen a produir-se gràcies a reaccions en cascada que s'activen unes a les altres.
* Un procés d'amplificació
* Una modificació de l'estat cel·lular que pot ser no permanent o permanent.

## Estímul

Un estímul és una variació d'un factor ambiental que pot ser extern o intern. El receptor de l'estímul sol ser una proteïna de membrana que es modifica amb una variació del medi.

## Modalitats de comunicació entre les cèl·lules

A les cèl·lules animals es pot diferenciar bàsicament tres modalitats de comunicació entre les cèl·lules:
* Comunicació per contacte directe entre cèl·lules que estan de costat. Es porta a terme mitjançant canals minúsculs de comunicació tipus gap, presents entre les cèl·lules de gairebé tots els teixits animals, a través dels quals passen molècules missatgeres d'unes cèl·lules a altres.
* Comunicació mitjançant molècules unides a membranes. Les cèl·lules entren en contacte i s'acoblen les molècules transmissores d'una cèl·lula a les receptores d'una altra. Això passa, per exemple, durant el desenvolupament embrionari i en el sistema immunològic.
* Comunicació a distància mitjançant molècules segregades. Pot ser de tres tipus:
** Comunicació paracrina. Una cèl·lula es comunica amb les del seu entorn immediat mitjançant missatgers químics.
** Comunicació endocrina. Es fa a través d'hormones que es produeixen en glàndules hormonals i es vessen al corrent sanguini. És relativament lent.
** Comunicació sinàptica. La realitzen les neurones del sistema nerviós que transmeten impulsos amb rapidesa i precisió, passant d'unes neurones a altres mitjançant el procés de sinapsi on intervenen neurotransmissors.

## Exemple

Acció de l'adrenalina en el fetge: L'adrenalina és una hormona de petita mida molecular derivada de l'aminoàcid tirosina, actua en els animals posant-loes en alerta, per això es coneix com l'hormona de l'estrès. En els vertebrats es segrega a les glàndules suprarrenals i es difon pel sistema circulatori actuant sobre diferents tipus cel·lulars amb augment de glucosa a la sang i el múscul, augment del ritme cardíac, del ritme respiratori, broncodilatació, de l'activitat cerebral, etc.
# Royal Léopold Football Club

El Royal Léopold Football Club és un equip de futbol belga de la ciutat d'Uccle.

## Història

El club va ser fundat el 1893, amb número de matrícula 5. Evolució del nom:
* 1893: Leopold Football Club
* 1895: Leopold Club de Bruxelles
* 1921: Royal Leopold Club de Bruxelles
* 1954: Royal Leopold FC de Bruxelles
* 1959: Royal Leopold FC de Woluwe
* 1961: Royal Leopold FC de Bruxelles
* 1982: Royal Leopold FC d'Uccle fusionat amb CS Racing Ukkel
* 1990: Royal Uccle-Leopold FC fusionat amb Royal Uccle Sport
* 1996: Royal Uccle Forestoise Leopold fusionat amb Royal CS La Forestoise
* 2001: Royal Leopold Uccle Forestoise fusionat amb RCS Saint-Josse
* 2005: Royal Leopold Uccle FC

## Estadis

* 1893-1901: pla de Ten Bosch a Ixelles
* 1901-1952: parc Brugmann a Uccle
* 1952-2013 : chaussée de Neerstalle a Uccle
* 2013- Stade Fallon a Woluwe-Saint-Lambert

## Futbolistes destacats

* Fernand Nisot

## Referències

* ↑ Belgian football clubs history Arxivat 2015-11-01 a Wayback Machine. a skynet.be
# Adiós, Cordera

Adiós, Cordera és una pel·lícula espanyola de 1969 escrita i dirigida per Pedro Mario Herrero sobre guió extret de l'obra homònima de Leopoldo Alas «Clarín». Fou rodada a Astúries.

## Argument

Aurelia, Antón i els seus dos fills, Pinín i Rosa són una família que viu en un petit poble. Tenen serioses dificultats econòmiques i Aurelia, la mare, està greument malalta, la qual cosa obliga el seu marit a vendre el seu únic bé, la vaca Cordera, però els seus fills senten un gran afecte per l'animal, la qual cosa retarda la venda.

## Repartiment

* Carlos Estrada ... Antón
* José María Prada ... Rufo
* Emilio Gutiérrez Caba ... Tomás
* María Jesús Lara ... Ana
* Venancio Muro ... Sebastián
* Eva Guerr ... Sara
* Valentín Tornos ... Fausto
* Fernando Sánchez Polack ... Don Julián
* Rufino Inglés ... Mossèn
* Ana Casares... Aurelia

## Premis

Als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1966 va guanyar el tercer premi a la millor pel·lícula (125.000 pessetes) i el premi a la millor actriu secundària (María Jesús Lara).

## Referències

* ↑ MieresCine: “Adiós Cordera”, de Pedro Mario Herrero
* ↑ Adiós, Cordera, abc.es
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 162-166

## Bibliografia

* Aguilar, Carlos. Guía del Video - Cine. Madrid: Ediciones Cátedra. -Ver Carlos Aguilar

## Enllaços externs

* Clip de la pel·lícula a YouTube
# Nikolàievka (Mokroús)

Nikolàievka - Николаевка (rus) - és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2015 tenia 439 habitants. Pertany al districte municipal de Mokroús.

## Referències

* ↑ «БОЛЬШАЯ САРАТОВСКАЯ ЭНЦИКЛОПЕДИЯ : Фёдоровский район : Ивановка». Arxivat de l'original el 2017-08-18.
* ↑ «Карта Новоузенского уезда Самарской губернии 1890 года». Arxivat de l'original el 2017-08-18.
# Bolxie Óstrova

Bolxie Óstrova (en rus: Большие Острова) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 16 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Al-Muàyyad bi-L·lah Muhàmmad

Al-Muàyyad bi-L·lah Muhàmmad és el nom dels següents personatges:
* Al-Muayyad bi-llah Muhammad ibn al-Mansur bi-llah al-Kasim (1572-1644), imam zaidita del Iemen (1620-1644)
* Al-Muayyad bi-llah Muhammad ibn al-Imam al-Mutawakkil ala Ilah Ismail (1634-1686), imam zaidita del Iemen (1681-1686)
# Sant Pere Claver de Verdú

Sant Pere Claver de Verdú és una església de Verdú (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església de façana d'estil neogòtic articulada a partir de tres cossos horitzontals. Al centre de la part baixa es troba la porta principal d'accés emmarcada per dues finestres a cada banda. El cos superior es compon d'un ampli finestral central i l'obertura de finestres senzilles als laterals. A la part superior de l'edifici hi ha una estructura triangular, a tall de frontó, de coberta a dos vessants, decorada a base d'arcs cecs llombards i finalment coronat per un campanar d'espadanya força verticalitzant. L'interior d'aquesta església és de nau única i té una planta força irregular. A la part posterior de l'església hi ha les estances pertanyents a una residència d'avis.

## Història

Sant Pere Claver va néixer a la vila de Verdú l'any 1580 just al lloc on actualment s'aixeca l'església que duu el seu nom. Sant Pere Claver va predicar l'evangeli i va donar la seva vida entre els negres deportats d'Àfrica cap a Amèrica llatina, i va morir a Cartagena d'Índies l'any 1654.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere Claver de Verdú». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Hieroteu (poeta)

Hieroteu, en llatí Hierotheus, en grec antic Ἱερόθεος, fou un poeta grec autor d'un poema format per 233 línies bàrbares iàmbiques, sobre alquímia, titulat Περὶ τῆς Θείας καὶ Ἱερᾶς Τέχνης, i en llatí De Divina et Sacra Arte. Sembla que era cristià el que el situaria no abans del segle iv.

## Referències

* ↑ Hierotheus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 468
# Rogelio López Fernández

Rogelio López Fernández del Castillo (Puerto Real, Cadis, 7 de gener de 1881 - el Masnou, Maresme, 10 de març de 1955) fou un pintor gadità establert al Masnou.
De petit es va quedar orfe i es traslladà a Madrid, on vivia el seu germà gran. Va estudiar pintura amb el pintor Joaquim Sorolla. Tenia com a companys Manuel Benedito, Eduardo Chicharro i Álvaro Alcalá Galiano. El 1897, a 15 anys, es va presentar a l'Exposició Nacional de Madrid. En edicions posteriors (1899, 1901 i 1904) hi obtingué diversos premis. També obtingué un premis en exposicions a Cadis i al Círculo de Bellas Artes de Madrid. Va exposar a Madrid, Barcelona, París, Cadis, Olot i al Masnou (pòstuma), entre d'altres. A Barcelona ho feu a la sala d'exposicions dels Magatzems El Siglo, a les Galeries Pallarès, a les Galeries Laietanes i a la Sala Parés (el 1914 i el 1915). Pintà, sobretot, paisatges i retrats. Es dedicà també a fer cartells. En va fer, per exemple, per a la Caixa de Pensions de Barcelona.
Els anys trenta del segle xx s'establí a Catalunya, al Masnou, on va viure la resta de la seva vida. Durant la Segona República va ser professor de dibuix, puntura i escultura a l'Escola del Treball i d'Estudis Secundaris del Masnou. Feia també classes particulars de pintura a casa seva, al carrer de Rafael de Casanova, 10. Va ser mestre del també pintor Eduard Domènech i Farré.
Gran part del seu llegat pictòric es troba a la pinacoteca de l'Ajuntament del Masnou situada a la Casa de Cultura. Van ser donades per la seva vídua, Rosa Albiol i Prius (Reus, 1892 - el Masnou, 1962). També hi ha obres seves en col·leccions privades i en societat de Belles Arts d'Espanya, Alemanya i Argentina.

## Referències

* ↑ Bertran i Collell, Jaume «Masnou: el pintor Rogelio López Fernández del Castillo». Hoja oficial de la provincia de Barcelona, 15-03-1965.
* 1 2 3 Muray, Joan «Rogelio López i Fernández del Castillo». Històries de la Vila... del Masnou II. Davinci Continental, 2005, pàg. 287-290.
# Adja

Adja és una de les dues principals serralades muntanyoses de la part central del nord de l'Aràbia Saudita, en el conjunt anomenat Djabala Tayyi o simplement al-Djabal (que vol dir la "Muntanya").
Una antiga deïtat pre islàmica, Fals o Fils o Fulus, hauria estat adorada en una forma rocosa d'aquestes muntanyes. Aquest tipus de cultes estan testimoniats a la zona entre el segle ii aC i el segle ii.

## Referències

* ↑ al-Kalbi, Ibn. Book of Idols, translated by Faris, Nabih Amin (en anglès). Princeton University Press, 2015, p. 51. ISBN 978-1-4008-7679-2. «Segons el Llibre dels ídols, la tribu Tayy venerava al-Fals, l'ídol del qual es trobava a Jabal Aja»
# Bolxoi Arbai

Bolxoi Arbai (en rus: Большой Арбай) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 349 habitants.

## Referències

* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том II. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1929
# Albert Streit

Albert Streit (nascut el 28 de març de 1980 a Bucarest, Romania) és un futbolista alemany que juga de centrecampista a la Bundesliga. Va començar com a futbolista al FV Zuffenhausen. Més tard passà pels clubs VfL Wolfsburg, 1. FC Köln, Eintracht Frankfurt, FC Schalke 04, Hamburger SV, Alemannia Aachen, Viktoria Köln o Fortuna Köln.

## Referències

* ↑ «Albert Streit kommt als Leihgabe zum HSV» (en alemany). welt.de, 01-02-2009. [Consulta: 19 juliol 2012].
* ↑ «Streit handed four-year deal from summer 2008». schalke04.de. Arxivat de l'original el 12 de desembre 2007. [Consulta: 13 novembre 2007].
* ↑ «Fortuna Köln und Albert Streit mit mündlicher Einigung» (en alemany). Fortuna Köln, 06-01-2014. [Consulta: 6 gener 2014].
# Riba-roja

«Riba-roja» té aquests significats:
* Pantà de Riba-roja, al riu Ebre
* Riba-roja (PEIN), espai d'interès natural de Catalunya a cavall de tres comarques (Ribera d'Ebre, Segrià i Terra Alta)
* Riba-roja d'Ebre, municipi de la Ribera d'Ebre (Catalunya)
* Riba-roja de Túria, municipi del Camp de Túria (País Valencià)
* Riba-roja Club de Futbol, de Riba-roja de Túria
# Ronald Golias

José Ronald Golias, conegut com a Ronald Golias (São Carlos, 4 de maig del 1929 – São Paulo, 27 de setembre del 2005) fou un humorista i actor brasiler.

## Referències

* ↑ Ronald Golias a Internet Movie Database (anglès)
# Aequorea victoria

Aequorea victoria és una espècie d'hidrozou de l'ordre dels leptotecats, la medusa de la qual és bioluminescent. És pròpia de la costa occidental de Nord-amèrica.
És una de les meduses poc freqüents al litoral català.

## Referències

* ↑ Bioluminescence and other factoids about Aequorea C.E. Mills, University of Washington (anglès)
* ↑ «Osamu Shimomura | enciclopèdia.cat». [Consulta: 20 setembre 2020].
# Bembrops cadenati

Bembrops cadenati és una espècie de peix de la família dels percòfids i de l'ordre dels perciformes.

## Etimologia

Bembrops prové dels mots grecs bembras, -ados (una mena d'anxova) i ops (aparença), mentre que cadenati honora la figura de J. Cadenat per les seues contribucions en l'estudi dels peixos marins de l'Àfrica Occidental.

## Descripció

Fa 16,4 cm de llargària màxima. 6 espines i 15 radis tous a l'aleta dorsal i 18 radis tous a l'anal. Els exemplars conservats en alcohol presenten un color marró groguenc al dors, més clar al ventre. Musell relativament curt i amb escates a les àrees laterals i dorsal. Mandíbula superior estesa per darrere del marge anterior de l'ull, però sense arribar a la seua línia mitjana. La línia lateral descendeix gradualment en el terç posterior de les aletes pectorals i es troba separada de l'origen de la primera aleta dorsal per 4 fileres d'escates, de l'origen de l'aleta anal per 7 i de la inserció d'aquesta darrera aleta per 4. No presenta evidència de prolongació de cap espina a la primera aleta dorsal. La longitud predorsal de la primera aleta dorsal és lleugerament major que la llargada del cap. Aletes pectorals relativament punxegudes.

## Alimentació

El seu nivell tròfic és de 4,34.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí i demersal (entre 120 i 220 m de fondària), el qual viu a l'Atlàntic oriental: el golf de Guinea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Steindachner, F., 1876. Ichthyologische Beiträge (V). (Subtitles i-v.). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien, v. 74 (1. Abth.): 49-240, Pls. 1-15. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 11 maig 2013].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Das, M. K. i J. S. Nelson, 1996. Revision of the percophid genus Bembrops (Actinopterygii: Perciformes). Bull. Mar. Sci. 59 (1): 9-44. Pàg. 18, fig.4.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Romero, P., 2002. An etymological dictionary of taxonomy. Madrid (Espanya).
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Sea Around Us (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Sant Pere Capdevila

Sant Pere Capdevila és una església romànica de Lladurs (Solsonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta de les restes d'una antiga capella romànica aïllada situada a la serra de Capdevila, al costat de la masia del mateix nom, també en runes, dins la població de Torrents-Vilanova de Lladurs. La capella de dimensions reduïdes consta d'una nau rectangular amb absis semicircular. La coberta de la nau s'ha ensorrat i només resta part de la teulada de l'absis feta de lloses de pedra. Els murs estan bastits de pedres treballades de diferents dimensions disposades en filades i unides amb morter, de major grandària a les cantonades. A la façana principal destaca el portal d'arc de mig punt adovellat fet amb grans blocs de pedra on sobresurt la clau. A l'absis hi ha una petita finestra lleugerament descentrada amb arc de mig punt. L'interior, envaït per la vegetació, presenta restes de l'arrebossat.

## Història

La capella podria datar-se al segle XI-XII, tot i que no hi ha referències documentals medievals.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere Capdevila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 agost 2021].