OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nihal Saad Zaghloul

Nihal Saad Zaghloul (15 d'octubre de 1985) és una activista feminista i pels drets humans egípcia i una de les fundadores del moviment “Basma” l'any 2012, a més de ser empresària. Va ser escollida per la BBC a la seva sèrie (100 Women) sobre els reptes de les dones d'arreu del món per la seva lluita contra l'assetjament al carrer.

## Biografia

Nihal va néixer el 15 d'octubre de 1985. És llicenciada en Enginyeria en Comunicacions per l'Acadèmia Àrab de Ciència, Tecnologia i Transport Marítim, on va treballar en el camp del desenvolupament durant diversos anys abans d'implicar-se en el camp dels drets de les dones i violència basada en la discriminació de gènere, especialment després de la revolució del 25 de gener. Nihal, juntament amb un grup d'amics seus, va fundar el Moviment Basma, en el qual també participa com a formadora. El seu treball gira al voltant del desenvolupament de les capacitats de l'equip, la construcció del seu currículum de formació i l'ampliació de la xarxa del moviment que busca eliminar l'assetjament mitjançant la conscienciació en les universitats. Com a Community Solutions Fellow, té la intenció de desenvolupar les seves habilitats per fer estratègies que promoguin els drets de les dones i combatre la violència masclista.

## Activisme

L'establiment del moviment Basma per fer front al fenomen de l'assetjament es va produir després que Nihal fos testimoni de casos d'agressions sexuals massives durant la seva participació en una de les marxes dels fets del 25 de gener. Nihal, juntament amb membres del moviment, van organitzar "patrulles contra l'assetjament" a llocs públics i estacions de metro. Sobre aquest fet el Financial Times va publicar un article titulat "Patrulles per protegir les dones egípcies", on Nihal descrivia l'assumpte com "el problema és que el 50% dels egipcis tenen por de l'altre 50%, cosa que impedeix que les dones surtin a treballar".
Nihal, una feminista liberal que va participar en la revolució del 25 de gener. Malgrat la seva oposició al règim dels Germans Musulmans després de la revolució, no va participar en les manifestacions del 30 de juny ni va donar suport a les polítiques del consell militar, i també va expressar la seva solidaritat amb les víctimes dels cruents fets del període posterior al 30 de juny.

## Referències

* ↑ "Who are the 100 Women?". BBC News (باللغة الإنجليزية). 2013-11-22. اطلع عليه بتاريخ 06 نوفمبر 2018.
* ↑ Nihal Saad Zaghloul | IREX Arxivat 20 March 2019$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ نهال سعد زغلول | أرشيف التاريخ الشفوي للنساء Arxivat 7 April 2018$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ BBC Arabic - عرض الصحف - فاينانشال تايمز: دوريات لحماية المصريات من "وباء" التحرش Arxivat 26 March 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Zaghaleel | carrier pigeons Arxivat 6 February 2019$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
# Nícies (desambiguació)

Nícies és el nom dels següents personatges:
* Nícies, famós general atenenc
** Pau de Nícies, tractat de pau entre Atenes i Esparta (321 aC)
* Nícies de Gortina, dirigent de Gortina a Creta
* Nícies (general), general dels ptolemeus egipcis.
* Nícies (estrateg), estrateg de la Lliga Aquea
* Nícies (militar), oficial macedoni al servei del rei Perseu de Macedònia.
* Nícies de Cos (tirà), tirà de Cos
* Nícies de Nicea, escriptor grec
* Nícies de Cos (gramàtic), gramàtic grec
* Nícies Monjo, monjo romà d'Orient del segle vii
* Nícies (metge), metge del rei Pirros de l'Epir
* Nícies (escriptor), escriptor grec
* Nícies (pintor), pintor atenenc del segle IV aC
* Nícies (rei), rei indogrec del segle i aC
# Neris

El Neris (en lituà actualment Neris; històricament també Vilija; en polonès Wilia; en belarús Вілія) és un riu que discorre per Belarús i Lituània. És el principal afluent del riu Niemen.
El riu Neris neix a l'extrem nord de Belarús, transcorre per la capital lituana Vílnius i per la ciutat de Jonava, i finalment a Kaunas desemboca en el riu Niemen.
Dins el territori belarús, el riu s'eixampla amb la presa pròxima a Wilejka. Dins el territori urbà de Vílnius el riu ha estat canalitzat en part per un canal, però, a part d'això, flueix per la seva llera natural entre unes ribes ecològicament intactes. Al paratge de Kernavé s'hi poden veure les ruïnes de l'antiga capital lituana de l'alta edat mitjana, que actualment són patrimoni cultural mundial de la Unesco.
Els afluents són:
* Vilnia
* Šventoji
* Lokys
* Lietava
* Žeimena
* Vokė
* Musė
* Ašmena

## Enllaços externs

* Pàgina del parc regional "Neris" (en lituà)
# Nina d'ivori romana

La nina d'ivori es tracta d'una joguina romana pertanyent als segles III-IV dC (època baix imperial) trobada l'any 1927 a la necròpolis paleocristiana de Tarragona. La nina es localitzà en l'interior del sarcòfag d'una nena morta a l'edat de cinc o sis anys, formant part del dipòsit funerari d'aquesta. El material en què està treballada la peça és l'ivori i les seves dimensions són de 23 cm d'alçada x 6,5 cm x 1,5 cm. En destaquen els braços i cames articulats, així com la seva cabellera, dividida en dos grans bucles que baixen fins a la meitat del coll, d'on, en forma de trenes, les dues meitats de la cabellera pugen a l'alt del cap formant una alta trossa a la qual els literats de l'època anomenaven com "torre". El seu pentinat és de gran importància, ja que permet assenyalar una data aproximada de l'obra d'art, al voltant del segle IV dC. La peça ha estat posteriorment restaurada per M. Àngels Jorba del Centre de Restauració de Béns Mobles de Catalunya.
En la troballa també van aparèixer restes de fil d'or al costat de la peça, les quals confirmen que aquesta nina estava abillada amb vestimentes que imitaven la roba de l'època. S'ha interpretat que les persones que van haver d'enterrar la nena pensaven que era el que ella més s'estimava i, per això, van voler que ambdues reposessin juntes.
Es tracta d'una de les peces més emblemàtiques de l'arqueologia tarragonina, una obra mestra del mateix tipus que la cèlebre de la jove Tryphaena de l'Antiquarium de Roma.

## Bibliografia

* Gómez Pallarès, Joan «Anuari 17. Memòria anual de l’Associació Cultural Sant Fructuós». La nina era d'una nena, pàg. Pg. 5-6.
* J., Serra i Vilaró,. Sepulcros y ataúdes de la necrópolis de San Fructuoso (Tarragona). Empúries: revista de món clàssic i antiguitat tardana, 1944.
# Nina de Geòrgia

Ninó o Nina (georgià: ნინო; grec antic: Νίνω; armeni: Նuնե; llatí: Nino) (Capadòcia, 296 – monestir de Bodbe, 338 o 340) fou una missionera cristiana que predicà i introduí el cristianisme a Geòrgia. És venerada com a isoapòstola (‘igual als apòstols’) a l'Església Ortodoxa i com a santa a tota la cristiandat.

## Biografia

Santa Ninó nasqué a Colastres, Capadòcia, i és considerada neboda de sant Jordi. Segons les fonts més difoses, era originària de Kolastra (Capadòcia) i parent de sant Jordi, i va arribar a Geòrgia, l'antic Regne d'Ibèria, cap a l'any 320, provinent de Constantinoble. Altres fonts indiquen que era de Jerusalem, Roma o la Gàl·lia. Després de fer diversos miracles i guarir malalts, va convertir, entre d'altres, la reina Nana, a qui havia sanat d'una greu malaltia, i el rei Mirian III d'Ibèria. Aquest, segons la llegenda, s'havia perdut en un bosc durant una cacera, i ja a les fosques, va invocar «el déu de Ninó» i només així va poder trobar el camí de sortida. Convertit, Mirian va proclamar el cristianisme com a religió oficial del regne en 327 i Ninó va poder continuar la seva activitat de predicació fins a la seva mort.
El martirologi romà, en l'entrada del 14 de gener, en diu: «Al país dels íbers, més enllà del Pont Euxí, al segle IV, Santa Ninó. Captiva cristiana, va adquirir, per la santedat de la seva vida, un tal respecte i admiració de tothom que va atreure a la fe del Crist la mateixa reina del país, el fill de la qual, d'edat petita, havia recuperat la salut gràcies a les pregàries de la santa, i amb ella, també [fou atret a la fe del Crist] el rei [de Geòrgia], i tot el poble.»

## Veneració

La seva tomba es venera al monestir de Bodbe, a Kakheti, en la Geòrgia oriental, essent una de les santes amb més devoció a l'Església Apostòlica Autocèfala Ortodoxa Georgiana.

## Enllaços externs

* Santa Nino, Apostola della Georgia (en italià).
* Vida de Santa Ninó (en grec).

## Notes a peu de plana

* ↑ També ἡ Ἁγία Νίνα (τῆς Ἁγίας Νίνας) ἡ Ἰσαπόστολος.
* ↑ També coneguda com a Nino, Nina, Nune, Ninny i Cristiana
* ↑ L'original llatí fa: «5. Apud Hibéros ultra Pontum Euxinum, sanctae Ninónis, quae, capta christiána, ob vitae suae sanctimóniam tantam adépta est reveréntiam et admiratiónem ómnium, ut regínam ipsam, cuius filíolum suis précibus sanáverat, regem et univérsam gentem suam ad Christi fidem allíceret». Dins: Martyrologium Romanum, die 14 ianuarii. Typis vaticanis: 2004², pàg. 99.
# Noal

Noal és un barri de la ciutat brasilera de Santa Maria, Rio Grande do Sul. El barri està situat al districte de Sede.

## Villas

El barri amb les següents villas: Noal, Vila Arco-Íris, Vila Kosoroski, Vila Lídia, Vila Natal, Vila Noal, Vila Pantaleão, Vila Rohde, Vila San Martin.

## Galeria de fotos

| Passo d'Areia | Passo d'Areia | Bonfim |
| Juscelino Kubitschek | | Bonfim Nossa Senhora de Fátima |
| Juscelino Kubitschek | Patronato / Nossa Senhora de Fátima | Nossa Senhora de Fátima |

## Referències

* ↑ (pt) Llei municipal 72/2009 que estableix la llei per a l'ús i ocupació del sòl, subdivisió, sistema urbà camí perimetral i el municipi de Santa Maria. Arxivat 2016-09-18 a Wayback Machine.
# Notroteri

El notroteri (Nothrotherium) és un gènere extint de peresós terrestre que visqué a Sud-amèrica i a Mèxic. Es diferencia de Nothrotheriops per ser més petit i per diferències al crani i als ossos de les potes posteriors, però es postula que tots dos gèneres es van originar a partir d'Hapolops en diferents condicions ecològiques. Aquest gènere incloïa l'espècie Nothrotheriops shastensis que més tard va ser emplaçada al gènere Nothrotheriops. Aquests peresosos terrestres s'alimentaven d'arrels, tiges, llavors, i fulles de diverses plantes del desert, com la iuca i l'agave.

## Referències

* ↑ PaleoBiology Database: Nothrotherium, basic info
* ↑ «Nothrotherium». Fossil Works. Arxivat de l'original el 2015-01-14. [Consulta: 14 maig 2015].
* ↑ Stock: Skull and Dentition of Nothrotherium. Princeton University, 1918, p. 163-170.
* ↑ Kurtén, Björn. Pleistocene Mammals of North America. Columbia University Press, 1980, p. 141.
* Classification of Mammals by Malcolm C. McKenna and Susan K. Bell
# Notropis telescopus

Notropis telescopus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 «Notropis telescopus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Etnier, D.A. i W.C. Starnes, 1993. The fishes of Tennessee. The University of Tennessee Press, Knoxville (Tennessee), Estats Units.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Notropis xaenocephalus

Notropis xaenocephalus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: sud-est de Tennessee, nord-oest de Geòrgia i est d'Alabama (Estats Units).

## Referències

* 1 2 «Notropis xaenocephalus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Notropis texanus

Notropis texanus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 «Notropis texanus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Notropis tropicus

Notropis tropicus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Mèxic.

## Referències

* ↑ «Notropis tropicus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Nínox cridaner

El nínox cridaner (Ninox connivens) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita boscos i sabanes a les Moluques, Nova Guinea i Austràlia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Nínox cridaner». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 248. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Barking Owl. Ninox connivens» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 gener 2023].
# Ouled Chamekh

Ouled Chamekh o Aouled Echamekh (àrab: أولاد الشامخ, Awlād ax-Xāmiẖ) és una ciutat de Tunísia, al nord-oest de la governació de Mahdia, uns 80 km a l'oest de la ciutat Mahdia per carretera. És a la vora de la llacuna salada o sabkha de Sidi El Hani i és capçalera d'una delegació que abraça tot el terreny ocupat per la sabkha, i el territori agrícola cap a l'oest i el sud de la llacuna, fins a la vila d'Essamra, propera a la sabkha Chrita, que ja pertany a la delegació de Hbira. A uns 14 km al nord-oest passa la via del ferrocarril. La delegació té 23.560 habitants (2004), dels quals més de 5.000 viuen a la ciutat.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 33 53 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en vuit sectors o imades:
* Ouled Chamekh Sud (33 53 51)
* Ouled Chamekh Sud Nord (33 53 52)
* Ouled Amor (33 53 53)
* Chehimet Nord (33 53 54)
* El Ajilet (33 53 55)
* Es-Somra (33 53 56)
* Bou Slim (33 53 57)
* Meharza Nord (33 53 58)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 33 14).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 86-90. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 144. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Ouled Chamekh - Lloc web oficial
# Ouled Haffouz

Ouled Haffouz, Ouled Hafouz o Aouled Hafouz (àrab: أولاد حفوز, Ūlād Ḥaffūz) és una ciutat de Tunísia a la governació de Sidi Bouzid, situada uns 29 km a l'est de la ciutat de Sidi Bou Zid. Té una població de 7.000 habitants i és capçalera d'una delegació amb 25.640 habitants. És a la vora d'un llarg rierol (Oued Chelif) que té origen a les muntanyes occidentals però que sovint baixa sec.

## Economia

La seva activitat econòmica està basada en l'agricultura, amb cultiu massiu de cereals i llegums i plantacions d'oliveres de secà.

## Infraestructures

Té un centre per a discapacitats finançat per l'estat.

## Administració

Com a delegació o mutamadiyya, duu el codi geogràfic 43 62 (ISO 3166-2:TN-12) i està dividida en nou sectors o imades:
* Ouled Haffouz (43 62 51)
* Dheouibet Sud (43 62 52)
* Sidi Khelif (43 62 53)
* El Henia (43 62 54)
* Kassouda (43 62 55)
* El Mebarkia (43 62 56)
* Ech-Cheouachia (43 62 57)
* Sidi Ellafi (43 62 58)
* Dheouibet Nord (43 62 59)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 43 20).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 107-111. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 157. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Ostracisme

L'ostracisme (del grec oστρακισμoς ostrakismós) fou una institució jurídica de la democràcia atenenca utilitzada per a castigar amb un exili temporal de 10 anys a tothom qui pogués representar un perill per a la ciutat. En l'ús corrent l'ostracisme significa excloure algú de la societat o de la comunitat impedint-ne la comunicació. Actualment, s'anomena ostracisme, per extensió de significat, a la sanció social consistent en l'aïllament d'una persona, i que és considerada un mecanisme de control social.
Segons Aristòtil l'ostracisme va ser ideat per Clístenes el 510 aC, però segons alguns s'ha de datar la seva institució vint anys després, quan es va aplicar a Hiparc de Colarges, de la família dels Pisistràtides.
L'ostracisme consistia en una votació, durant la vuitena pritània, quan el nom de l'individu penat havia de ser escrit en un tros de terracota o òstracon. Es feia servir l'òstracon perquè el papir era molt car i importat d'Egipte. Perquè la votació fos vàlida hi havien de participar almenys 6.000 ciutadans. Molts notables polítics democràtics van patir ostracisme. En alguns casos es van aprovar lleis especials per recuperar a ciutadans exiliats, per exemple, en les guerres contra els perses es va recuperar Aristides.
El caràcter polític del judici d'ostracisme emergeix clarament del fet que la condemna no requereix i no comporta una acusació penal: Plutarc, per exemple explica que Aristides va patir ostracisme perquè la seva bona fama i reputació el feien, independentment de les seves intencions, un tirà potencial.
Segons Aristòtil també a Argos es practicava l'ostracisme. A l'obra d'Aristòfanes es diu que a Mègara i a Milet també hi havia ostracisme.

## Ciutadans notables penats amb ostracisme

* Hiparc de Colarges, 487 aC.
* Megacles (fill d'Hipòcrates), 485 aC.
* Xàntip d'Atenes, 484 aC.
* Aristides, 482 aC.
* Temístocles, 471 aC.
* Cimó I, 461 aC.
* Hipèrbol, (417 aC) el darrer de qui es té notícia.

## Referències

* ↑ «ostracisme». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Aristòtil, Política, viii, 3, 1302b.
* ↑ Escoli a Aristòfanes, Els cavallers, 855.
* 1 2 Forsdyke, Sara. Exile, Ostracism, and Democracy (en anglès). Princeton University Press, 2009, p. 155. ISBN 1400826861.
* ↑ Sacks, David; Murray, Oswyn. Encyclopedia of the Ancient Greek World (en anglès). Infobase Publishing, 2009. ISBN 1438110200.