OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 1004 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1004 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 12 de juliol de 1995. Després de recordar totes les resolucions sobre la situació a l'antiga Iugoslàvia, el Consell, en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides va demanar la retirada de totes les forces serbo-bosnianes de la zona segura de Srebrenica a Bòsnia i Hercegovina i respecte per la seguretat del personal de la Força de Protecció de les Nacions Unides (UNPROFOR). La resolució es va aprovar durant la matança de Srebrenica.
Després de reafirmar la sobirania, la integritat territorial i la independència de Bòsnia i Hercegovina, expressà la profunda preocupació del Consell de Seguretat per la situació a Srebrenica i de la població civil allí. La situació planteja una situació greu a la UNPROFOR, en particular perquè hi havia un gran nombre de persones desplaçades a Potočari sense subministrament humanitari essencial. Es va condemnar la detenció del personal de la UNPROFOR i els atacs a la força de manteniment de la pau per part de les forces serbobosnianes.
El Consell va exigir que les forces serbobosnianes cessessin la seva ofensiva i es retiressin immediatament de Srebrenica, afegint que les forces respectarien la seva condició de zona segura. També va exigir que s'assegurés la integritat del personal de la UNPROFOR i l'alliberament d'alguns dels seus membres sota detenció. Es tornaria a dirigir a la Resolució 1010. Es demana a totes les parts que permetessin l'accés a l'àrea de l'Alt Comissionat de les Nacions Unides per als Refugiats i organismes humanitaris internacionals per ajudar a la població civil i restablir els serveis públics. El secretari general Boutros Boutros-Ghali va sol·licitar utilitzar tots els recursos disponibles per restaurar l'estatut de "zona segura" de Srebrenica.

## Referències

* ↑ Lowe, Vaughan; Roberts, Adam; Welsh, Jennifer. The United Nations Security Council and war: the evolution of thought and practice since 1945. Oxford University Press US, 2008, p. 436. ISBN 978-0-19-953343-5.
* ↑ Traynor, Ian «Rampant Serbs push UN aside». The Guardian, 12-07-1995.
* ↑ Bailey, Sydney Dawson; Daws, Sam. The procedure of the UN Security Council. 3rd. Oxford University Press, 1998, p. 535. ISBN 978-0-19-828073-6.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Guerra de Bòsnia i Hercegovina

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# René Maheu

René Maheu (1905-1975), fou Director General de la UNESCO entre 1961 i 1974.
Professor de filosofia de formació, Maheu era amic de Jean-Paul Sartre i de Simone de Beauvoir. Fou agregat cultural francès a Londres entre 1936-1939. Després d'exercir la docència en el Marroc entre 1940-1942, va passar a ocupar un lloc de gestió en l'agència de premsa francesa per a Àfrica, en Alger. En 1946 va ingressar en la UNESCO com cap de la divisió de "Lliure Flux d'Informació". En 1949 Jaime Torres Bodet el va nomenar director de la seva oficina executiva.
El 1954 va ser nomenat Director General assistent i representant de la UNESCO a la seu central de l'ONU de 1955 a 1958. El 1959 fou nomenat Sotsdirector General i el 1961 passà a ser Director General, càrrec que va ocupar durant dos mandats fins a 1974.
# Ribera de Vila-roja

La Ribera de Vila-roja és una riera de la Catalunya del Nord, dels termes comunals de Costoja i de Sant Llorenç de Cerdans, tots dos a la comarca del Vallespir.
Neix a prop a l'oest del poble de Vila-roja, des d'on davalla de primer cap a l'est, per, un cop superat el poble de Vila-roja, girar cap al nord. Al cap de poc tros esdevé en un breu tram termenal entre Costoja i Sant Llorenç de Cerdans, però de seguida entra de ple en el segon d'aquests dos termes. Poc després d'entrar en el terme de Sant Llorenç de Cerdans arriba a la Farga de Dalt, a la qual fa la volta pel costat de llevant, i al nord d'aquest lloc, actualment una serradora, s'uneix amb la Ribera de Costoja per tal de formar la Quera.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «51 - Costoja». A: Atles toponímic de Catalunya Nord.al I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN 1243-2032.
* Becat, Joan. «153 - Sant Llorenç de Cerdans». A: Atles toponímic de Catalunya Nord.al II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Costoja i Sant Llorenç de Cerdans». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ La Ribera de Vila-roja en els ortofotomapes de l'IGN
# Resolució 2255 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2255 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 21 de desembre de 2015. El Consell aclareix quan es podrien permetre excepcions per a la prohibició de viatjar i la congelació dels saldos bancaris contra membres dels talibans i persones i organitzacions vinculades.

## Contingut

A l'octubre de 1999, es van imposar les primeres sancions contra els talibans, que controlaven la major part de l'Afganistan. Aquests es van revisar més tard i el 2015 consistien en una prohibició de viatjar, sancions financeres i un embargament d'armes. El 2011 es va crear un comitè per supervisar les sancions i gestionar la llista de sancions. A petició del govern afganès, aquest comitè ara podria permetre excepcions d'un màxim de nou mesos a la prohibició de viatjar de les persones que van participar en converses de pau i reconciliació amb el govern. Afganistan també havia demanat que se'n retiressin de la llista de sancions les persones que havien renunciat al terrorisme i s'havien reconciliat amb el govern, però aquesta qüestió encara s'havia de considerar.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC adopts text extending, adjusting sanctions regime against Taliban affiliates ahead of debate on Afghanistan», 21-12-2015.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2251 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2251 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 15 de desembre de 2015. El Consell va ampliar el mandat de la Força Provisional de Seguretat de les Nacions Unides per a Abyei (UNISFA) durant cinc mesos fins al 15 de maig de 2016.

## Contingut

A l'octubre de 2015, tant el Sudan com el Sudan del Sud havien acceptat el mapa de la Zona Fronterera Segura Desmilitaritzada, tal com va ser signat per la Unió Africana el 2011. La línia central d'aquesta zona només es considerava una línia divisòria militar i no feia cap reclamació pel que fa a la frontera oficial entre els dos països. Els dos països també van acordar desmilitaritzar la zona fronterera, inclosa la zona de les 14 milles, i activar totes les parts del Mecanisme de Vigilància de Fronteres Conjuntades.
La regió d'Abyei encara no tenia un govern local o unitat policial. El Consell va recordar la Resolució 2046 (2012) que demanava que Sudan i Sudan del Sud reprenguessin immediatament les negociacions sobre l'estatut d'Abyei. També es va demanar als dos països que tornessin a retirar els seus propis soldats de la regió.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC extends, until 15 may 2016, mandate of UN operation for disputed Abyei on border between Sudan, South Sudan», 15-12-2015.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2257 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2257 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 22 de desembre de 2015. Després de considerar un informe del Secretari General Ban Ki-moon, sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació (UNDOF) i reafirmant la resolució 1308 (2000), el Consell va prorrogar el seu mandat per uns altres sis mesos, fins al 30 de juny de 2016.
El Consell va assenyalar que la situació a l'Orient Mitjà es mantenia tibant, i que no es veien millores a curt termini. Es va demanar a totes les parts implicades en la Guerra Civil siriana que cessessin les seves accions militars a la zona i que complissin amb el dret internacional humanitari. Durant aquestes accions s'hi va desplegar armament pesant i s'havien produït atacs contra la UNDOF.
El Consell de Seguretat va demanar la implementació de la Resolució 338 (1973) que exigia la celebració de negociacions entre les parts per a la solució pacífica de la situació a l'Orient Mitjà. També va demanar a les parts que respectessin l'alto el foc i les posicions de la UNDOF a la zona de separació, que deixessin el pas fronterer de Quneitra i que tornessin els equips robats de l'ONU.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC unanimously adops resolution 2257, extending mandate of UNDOF for 6 months», 22-12-2015.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2259 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2259 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 23 de desembre de 2015. El Consell expressa el seu suport a l'acord assolit pels dos governs competidors a Líbia sobre la formació d'un govern d'unitat nacional.

## Contingut

Després de 14 mesos de negociacions, el 17 de desembre de 2015 els membres del govern de Líbia reconegut internacionalment a l'est del país i membres del govern a l'ombra a Trípoli van arribar a un acord sobre la formació d'un govern d'unitat nacional a Trípoli i un consell presidencial. El Consell de Seguretat va acollir amb satisfacció aquest acord i va agrair al Marroc els esforços realitzats. Es va instar a les milícies i grups armats a Líbia a reconèixer aquest nou govern legítim reconegut internacionalment. Aquest govern havia d'afirmar encara més la seva autoritat sobre la petroliera nacional i el Banc Nacional de Líbia. Es va demanar als països veïns que ajudessin al govern en la lluita contra Estat Islàmic i grups afiliats que controlaven part del territori.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC welcomes signing of Libyan political agreement on new governement for strife-torn country», 23-12-2015.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Roc de les Comes

El Roc de les Comes és una muntanya de 2.010,8 metres d'altitud del límit entre les comunes d'Aiguatèbia i Talau, Caudiers de Conflent i Ralleu, tots tres de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És a l'extrem sud-oest del terme de Ralleu, al nord-oest del d'Aiguatèbia i Talau i al nord-oest del de Caudiers de Conflent, a llevant del Coll del Torn.

## Referències

* ↑ El Roc de les Comes en els ortofotomapes de l'IGN
# Residència per a Pensionistes

La Residència per a Pensionistes és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es compon de dues pastilles longitudinals paral·lel s'uneixen amb un cos central de vidre on hi ha l'escala, recepció i serveis. Per a accedir-hi, es baixa des del carrer per una escala fins a la plaça. Són de planta baixa i quatre pisos i els cossos paral·leles, on se situen les cambres, es troben esglaonats en biaixos. Interiorment es distribueixen respecte a un passadís central.

## Història

Fou construït el 1974. Actualment ha passat a mans de la Generalitat (Departament de Treball).

## Referències

* 1 2 «Residència per a Pensionistes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Resiliència (desambiguació)

«Resiliència» té aquests significats:
* Enginyeria: Resiliència, quantitat d'energia que absorbeix un material al trencar-se sota l'acció d'un impacte
* Psicologia: Resiliència psicològica, capacitat d'una persona per a resistir i superar agressions continuades
* Ecologia: Resiliència (ecologia), capacitat d'un ecosistema per respondre a una pertorbació biològica
# Riu Negre (Vietnam)

El riu Negre (en vietnamita, Sông Đà) és un riu asiàtic, principal afluent del riu Roig al qual accedeix pel marge dret. Igual que aquest, segueix un curs de NO cap a SE, des de la província xinesa de Yunnan fins a contribuir al delta del riu Roig, al Vietnam.
El riu Negre recorre 910 km, 527 d'ells al Vietnam. La seva conca és de 57.947 km$^2$. Té un règim variable segons els monsons. Malgrat això la seva capacitat hidroelèctica és molt important. S'hi van projectar tres centrals hidroelèctriques, inaugurades en 1994, 2012 i 2016.

## Referències

* 1 2 Atlas of China : [an expansive portrait of China today with more than 400 maps and illustrations] (en anglès). Washington, D.C.: National Geographic Society, 2008, p. 119. ISBN 978-1-4262-0136-3..
* ↑ «Inauguration of Lai Chau hydropower project» (en anglès). EVN, 20-12-2016. Arxivat de l'original el 2022-09-27. [Consulta: 7 gener 2023].

## Vegeu també

* Llista de peixos del riu Negre (Vietnam)
# Riu Nushagak

El riu Nushagak (en anglès: Nushagak River) és un riu del sud-oest d'Alaska, als Estats Units. Neix al sud-oest de la serralada d'Alaska i després d'un recorregut de 450 quilòmetres desguassa a l'est de Dillingham, a la badia Nushagak, un entrant de la badia de Bristol. La seva conca hidrogràfica és d'uns 34.700 km² i el cabal mitjà és d'una 1.000 m³/s.
Els principals afluents són el Mulchatna, el qual discorre en part pel Parc nacional i reserva del llac Clark, el Nuyakuk, el King Salmon, el Iowithla i el Kokwok.
Les localitats de Portage Creek, Ekwok, Koliganek i New Stuyahok es troben a la seva riba. La vila de Dillingham (2.466 hab.) es troba a la badia Nushagak.

## Referències

* ↑ Benke, Arthur C.; Cushing, Colbert E. Field Guide to Rivers of North America. Academic Press, 2009, p. 332–333. ISBN 978-0-12-378577-0 [Consulta: 5 agost 2013].

## Enllaços externs

* Fotografies del riu Nushagak
# Rkang gling

Rkang gling (རྐང་གླིང་། en tibetà) terme que traduït literalment significa "cama" ("rkang") "flauta" ("gling"), és una trompeta o trompa feta a partir de fèmur humà, emprat en el budisme tibetà per a diversos rituals chöd com són els funerals realitzats per un "chöpa". Sovint el fèmur s'agafa d'un criminal o d'una persona que ha tingut una mort violenta. Però també agafen el fèmur d'un mestre respectat quan aquest mor.
El rkang gling també pot ser fet de fusta. L'embocadura sol estar envoltada d'un anell de plata i ornamentada amb pedres precioses com la turquesa.
El rkang gling s'hauria d'emprar només en els rituals chöd fets a l'exterior, acompanyat amb el damaru i una campana. En el chöd tàntric, el practicant, motivat per la compassió, toca el rkang gling com un gest de valentia, per convocar esperits i dimonis, satisfer la gana d'aquests i així alleugerir els seus patiments. També es toca com un camí per a tallar l'ego.

## Referències

* ↑ «MIMO - Rkang gling». MIMO. [Consulta: 11 abril 2015].
* ↑ Bone Kangling | DamaruWorks
* ↑ O.C. Handa. Buddhist Monasteries of Himachal. Indus Publishing Company, 2005, p. 320. ISBN 81-7387-170-1.
* ↑ Andrea Loseries-Leick. Tibetan Mahayoga Tantra: An Ethno Historical Study of Skulls, Bones and Relics. B.R. Pub. Corp, 2008, p. 225.
* ↑ «Trompe "Rkang-gling" "Kangling"». Europeana. [Consulta: 11 abril 2015].
# Resolució 357 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 357 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 14 d'agost de 1974, després de reafirmar les resolucions anteriors sobre el tema, el Consell va exigir que totes les parts presents a la lluita a Xipre deixessin totes les accions armades i militars. Va demanar la represa de les negociacions i va decidir seguir ocupant-se de la situació i en una crida instantània per reunir-se com fos necessari per considerar quines mesures més efectives es podrien requerir si l'alto el foc fracassés.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 359 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 359 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou aprovada per unanimitat el 15 d'agost de 1974, després de notar amb preocupació un informe del Secretari General de les Nacions Unides sobre l'acció militar contínua a Xipre i recordant que la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre situada allí amb el ple consentiment dels governs de Xipre, Turquia i Grècia, el Consell va lamentar el fet que membres de la Força hagin estat assassinats i ferits. La Resolució exigeix que totes les parts respectin l'estat de la Força i exigeixin que totes les parts cooperin amb ells en el compliment de les seves tasques en tots els àmbits de Xipre.
La resolució es va aprovar amb 14 vots contra cap. La República Popular de la Xina, no va participar en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rolf Storsveen

Rolf Storsveen (Elverum, 22 d'abril de 1959) és un biatleta noruec, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part als Jocs Olímpics d'Hivern de Sarajevo, on va disputar dues proves del programa de biatló. Formant equip amb Eirik Kvalfoss, Odd Lirhus i Kjell Søbak guanyà la medalla de plata en la prova del relleu 4x7,5 quilòmetres, mentre en els 20 quilòmetres fou sisè.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món de biatló de 1982 i un campionat nacional el 1981.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Rolf Storsveen». [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ «Rolf Storsveen». [Consulta: 18 gener 2023].
# Romain-sur-Meuse

Romain-sur-Meuse és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 129 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Romain-sur-Meuse era de 129 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 16 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 20 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 96 habitatges, 59 eren l'habitatge principal de la família, 25 eren segones residències i 12 estaven desocupats. Tots els 96 habitatges eren cases. Dels 59 habitatges principals, 53 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 3 en tenien dues, 7 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 40 en tenien cinc o més. 46 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 28 habitatges hi havia un automòbil i a 24 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Romain-sur-Meuse el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 20 | 65 a 69 | 16 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 12 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 12 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 12 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 77 persones, 51 eren actives i 26 eren inactives. De les 51 persones actives 44 estaven ocupades (22 homes i 22 dones) i 6 estaven aturades (4 homes i 2 dones). De les 26 persones inactives 10 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 13 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Romain-sur-Meuse hi havia 61 unitats fiscals que integraven 134 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 13.266 €.

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Romain-sur-Meuse hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Romain-sur-Meuse a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Romain-sur-Meuse a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Rogelio Soto Alias

Rogelio Soto Alias (Cardeña, Còrdova, 1933 - Sabadell, 16 de setembre de 1983) fou un líder obrer i veïnal català. Des de ben jove treballà com a jornaler a Cardeña, el seu poble natal, de manera que no pogué anar a escola i hagué d'aprendre a llegir i escriure a casa seva. El 1956 va arribar a Sabadell i començà treballant al ram del metall, però més endavant es dedicà a la construcció com a autònom. Militant del PSUC i de CCOO, motiu pel qual fou empresonat, i president de l'Associació de Veïns d'Espronceda, fou un líder destacat del moviment obrer i veïnal a la ciutat.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor. «Plaça de Rogelio Soto». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 17 juny 2016].
# Pier Giuseppe Murgia

Pier Giuseppe Murgia (Sterzing, Tirol del Sud, 6 de desembre de 1940) és un guionista i director de cinema italià.

## Biografia

Murgia va debutar com a escriptor el 1960 amb Il ragazzo di fuoco. Els anys següents, després de conèixer Cesare Zavattini, va escriure guions amb temes juvenils tant per al cinema com per a la pantalla, inclòs l'inusual Vermisat de 1974, dirigida per Mario Brenta.
Murgia va causar una sensació (majoritàriament negativa) amb el seu debut en la direcció amb Maladolescenza, pel qual va ser acusat de pornografia infantil. El 1981 va dirigir la seva segona i última pel·lícula pròpia La festa perduta sobre un altre tema controvertit, el terrorisme. Per aquesta pel·lícula va guanyar el premi al millor nou director al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1981. Des de l'any següent, Murgia va treballar exclusivament per a la televisió. Les seves pel·lícules eren molt més convencionals, però també van tenir èxit amb el públic. En són exemples Voglia di volare o Una vittoria. Voglia di volare, una sèrie de quatre parts sobre una parella separada, interpretada per Gianni Morandi i la francesa Claude Jade, que es retroben a través de la seva filla, també es va mostrar a la televisió alemanya com a Wie im Flug. A més, però, va dirigir documentals. Del 1991 al 2009 va estar a Rai 3 com a responsable del programa Chi l'ha visto?.
Com a autor, Murgia va publicar dues novel·les més i tres volums de contes.

## Filmografia

* 1977: Maladolescenza
* 1981: La festa perduta
* 1984: Voglia di volare

## Referències

* ↑ Il ragazzo di fuoco
* ↑ (neerlandès) Sentència dels tribunals neerlandesos
* ↑ Roberto Poppi: Dizionario del cinema italiano, I registi. Rom 2002, S. 301/302
* ↑ „Raitre: C'era una volta (10)“
* ↑ Eckhard Römer: Italienische Mediensprache. 2009, S. 327