OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Albert Arizza

Albert Arizza (Madrid, 1978) és un director de cinema i guionista espanyol. Va estudiar direcció cinematogràfica a Madrid i història del cinema en París, on comença a filmar els seus primers curtmetratges. Comença a enlluernar amb el curt Energy Hunter, uuna senzilla metafóra retrofuturista, és nominat al millor curt de ciència-ficció Europeu. Funda la productora de cinema i publicitat Cinema Resistance al costat de Mónika Goyanes.
Ramírez és el seu primer llargmetratge en el qual s'ocupa del Guió, Direcció cinematogràfica, Director de fotografia, muntatge i producció. És premiat amb el Diploma Discovery del premi Noves Visions del XLI Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya i Bisnaga de plata al millor director -Festival de Màlaga, Nominat al Independent Camera Award de Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary i al Golden Zenit al Festival Internacional de Cinema de Montreal.
En 2022, ha filmat tres curtmetratges: Anamnesis , Aislados i Poseidón y los fractales del mar . Actualment es troba preparant la seva segona pel·lícula Volare.

## Treballs

* Anamnesis. •Director, Guionista, Música i Muntatge.
* Aislados. •Director, Guionista, Música i Muntatge.
* Poseidón y los fractales del mar. •Director, Guionista, Música i Muntatge.
* Running Free •Curtmetratge. Animación. Productor, Director
* Ramírez •Llargmetratge. 95min. •Director, Guionista, D. Foto i Muntatge.
* Jellyfish Invasion •Director i muntador.
* Energy Hunter •Curtmetratge. 7 min. 35mm. •Director i guionista.
* The Ecoroad •Videoart. •Director, guionista i muntador.
* Secretos y leyendas •Sèrie documental de TV. • Productor.
* Room 18 •Curtmetratge. •Director, guionista i muntador.
* Pandora •Curtmetratge. •Director, guionista i muntador.

## Referències

* ↑ Arizza al web del Festival de Sao Paulo
* ↑ Palmarés del Festival Internacional de cinema de Catalunya, Sitges 2008, espinof.com
* ↑ Europa se hace notar en Karlovy Vary, Cineuropa, 29 de juny de 2009
* ↑ ‘Volare’ de Albert Arizza, producido por Cinema Resistance y Kanzaman, participa en el Production Finance Market de Londres, audiovisual.451.com, 4 octubre de 2019
# North Miami (Florida)

North Miami és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2007 tenia 56.185 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Miami tenia 59.880 habitants, 20.541 habitatges, i 13.577 famílies. La densitat de població era de 2.732,8 habitants/km².
Dels 20.541 habitatges en un 37,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39% hi vivien parelles casades, en un 20,1% dones solteres, i en un 33,9% no eren unitats familiars. En el 26,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,85 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,51.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,1% tenia menys de 18 anys, un 11,3% entre 18 i 24, un 31,8% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 9,2% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 29.778 $ i la renda mitjana per família de 31.760 $. Els homes tenien una renda mitjana de 25.388 $ mentre que les dones 20.712 $. La renda per capita de la població era de 14.581 $. Entorn del 20,7% de les famílies i el 23,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Miami». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Miami». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Valle del Ambroz

El Valle del Ambroz (extremeny Valli el Ambrós) és una comarca d'Extremadura situada a la zona nord de la província de Càceres. Ocupa una superfície de 235 km² i té una població que supera els 8000 habitants.

## Municipis

* Abadía.
* Ahigal.
* Aldeanueva del Camino.
* Baños de Montemayor.
* Casas del Monte.
* La Garganta
* La Granja.
* Gargantilla
* Guijo de Granadilla.
* Jarilla.
* Hervás.
* Mohedas de Granadilla.
* Oliva de Plasencia.
* Santibáñez el Bajo.
* Segura de Toro.
* Villar de Plasencia.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Valle del Ambroz
* Valle del Ambroz Arxivat 2022-03-06 a Wayback Machine.
* Pàgina web sobre Segura de Toro
* Pàgina personal sobre Casas del Monte Arxivat 2010-06-29 a Wayback Machine.
# Carrolltown

Carrolltown és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.049 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Carrolltown tenia 1.049 habitants, 407 habitatges, i 295 famílies. La densitat de població era de 613,7 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 407 habitatges en un 29,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 27,5% no eren unitats familiars. En el 25,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 17% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 19,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.833 $ i la renda mediana per família de 39.792 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.056 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 16.250 $. Entorn del 6,2% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Carrolltown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Carrolltown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cecropia

Cecropia és un gènere dedicat a la figura mitològica grega Cècrops; comprèn unes 65 espècies d'arbres dioics que es troben en Centreamèrica i Sud-amèrica. Anteriorment aquest gènere s'havia classificat en la família Moraceae, però estudis genètics ho van trobar més relacionat amb la família Urticaceae, mentre que diversos experts prefereixen catalogues en una família pròpia, Cecropiaceae, juntament amb el gènere Coussapoa.
Aquests arbres solen denominar-se ambaibo, guarumo, yagrumo o yarumo.
Les tiges són buides i tapiades en els nusos i d'ells es desprenen arrels zancudes. Contenen un làtex tòxic i en els seus ambients natius formen aliances amb les formigues (mirmecofilia). Les fulles són alternes, compostes i disposades en espiral; els indígenes sud-americans les utilitzen tradicionalment per a incinerarles i produir una calç que barregen amb les fulles de coca abans de mastegar-les. Són utilitzats com com ornamentales a Europa.

## Taxonomia

* Cecropia adenopus
* Cecropia angustifolia
* Cecropia glaziovii
* Cecropia hololeucan
* Cecropia insignis
* Cecropia multiflora
* Cecropia obtusifolia
* Cecropia pachystachya
* Cecropia peltata
* Cecropia polyphlebia
* Cecropia sciadophylla
* Cecropia telealba
* Cecropia telenitida
* Cecropia tubulosa
* Cecropia utcubambana
# Cecropia peltata

La Cecropia peltata és una de les 61 espècies del gènere Cecropia. És un arbre representatiu de la zona intertropical americana i s'estén des de Mèxic fins a Amèrica del Sud, incloent les Antilles. És comú a la terra calenta, encara que pot arribar a aconseguir més de 2000 metres d'altura en els vessants montanyoses, formant part del que es coneix com a selva ennuvolada. El seu nom en anglès és trumpet tree i coulequin en francès, a Sud-amèrica es diu yarumo o yagrumo.

## Ecologia

La Cecropia peltata és un arbre de 5 a 20 m d'altura, dioic, pel que té flors masculines i femenines en individus distints. És de creixement ràpid i de vida curta, les arrels són superficials. És un típic arbre pioner, creix als rastrulls, raó per què és ideal per a projectes de reforestació. Pot créixer en qualsevol part, incloent-hi les parets i pilars de ciment dels ponts i altres construccions.
Se'n poden veure en la imatge de «La Piedra de la Virgen», una desena de «yagrumos» a ambdós costats de la carretera de la ciutat venezolana de Santa Elena de Uairén, el que en mostra el caràcter pioner, ja que envaeix ràpidament qualsevol espai erm. No obstant això, a l'interior de la selva, no se'n trobaran quasi cap o gaire.

## Referències

* ↑ Berg et alii, 2005.
* ↑ «Cecropia peltata». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.

## Bibliografia

* Berg, Cornelis C.; Rosselli, Pilar Franco; Davidson, Diane W. «Cecropia». Flora Neotropica, 94, 2005, pàg. 1–230. ISSN: 0071-5794.
# Casa Homedes

La casa Homedes és un edifici desaparegut de Tortosa (Baix Ebre) que estava protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'edifici tenia planta rectangular amb tres façanes, de planta baixa, quatre pisos i àtic. Les façanes presentaven balcons correguts a la primera planta i individuals a la segona i la tercera. La quarta planta, separada per una cornisa, presentava buits doblats amb arcs de mig punt sobre impostes i estava rematada a cada façana per un ràfec de teula àrab, sobre mènsules. Els dos xamfrans presentaven miradors rectangulars de quatre plantes d'alçada, amb buits rectangulars i costats corbats en concavitat. Als xamfrans, l'alçada del parament s'elevava una planta més, coronada per un ràfec de teules sobre mènsules, formant una mena de torrasses. A l'extrem de cada façana lateral hi ha un mirador de tres pisos d'alçada. A la planta baixa els buits marcaven els eixos verticals de composició. La meitat de l'edifici presentava sòcols i paraments de pedra amb encoixinats (costat de la plaça), mentre que l'altra meitat era d'obra arrebossada.

## Història

L'eixample corresponent a la plaça Alfons XII s'edificà en una mateixa època, provocant una unitat en el conjunt que encara es conserva en gran part, tot i que posteriorment s'han acumulat intervencions diverses.
En el present cas, tal com ha passat en les altres edificacions properes, és possible que la planta baixa i el primer pis del costat de la plaça Alfons XII corresponguessin a un primer projecte, d'estil academicista, mentre que la part superior proposés un estil més noucentista (neorenaixement), sobretot en els remats. Per altra banda, la diferència de material emprat a la planta baixa fa pensar que originalment l'edifici ocuparia la meitat del solar més pròxima a la plaça i que posteriorment fou ampliat reproduint les característiques estilístiques del sector ja construït.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Homedes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Chatfield (Minnesota)

Chatfield és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 2.394 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chatfield tenia 2.394 habitants, 930 habitatges, i 633 famílies. La densitat de població era de 464,5 habitants per km².
Dels 930 habitatges en un 35,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 17,2% de 45 a 60 i un 20,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.023 $ i la renda mediana per família de 53.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.174 $ mentre que les dones 27.697 $. La renda per capita de la població era de 20.145 $. Entorn del 4,9% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chatfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chatfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Chico Trujillo

Chico Trujillo és un grup de «nova cúmbia xilena» que fusiona cúmbia, ska, reggae i rock, entre altres estils.
La banda es va formar l'any 1999 a la localitat xilena de Villa Alemana després d'una gira europea que va fer el cantant Aldo Asenjo «Macha» amb el seu grup La Floripondio. Les primeres cançons de Chico Trujillo van néixer d'unes jam-sessions d'Asenjo i dels seus amics Antonio Orellana i Alberto «Flaco» Varas i, a poc a poc, el seu so va atraure nous membres a la formació que va donar lloc al seu primer àlbum en directe, Chico Trujillo y la señora Imaginación, l'any 2001.
Chico Trujillo ha participat en la programació del festival de música Lollapalooza tant a Santiago de Xile com a Chicago.
Chico Trujillo mescla cançons originals amb la cúmbia tradicional, explorant estils tan diversos com el bolero i l'ska, el folk andí i el hip-hop, el reggae i el rock, en un directe dinàmic, barrejant «peces del passat amb la influència global de la cultura alternativa, reunint-ho tot sota la bandera panamericana de la cúmbia».

## Discografia
### Àlbums

* 2001: ¡Arriba las nalgasss!
* 2006: Cumbia chilombiana
* 2008: Plato único bailable
* 2010: Chico de oro
* 2012: Gran pecador
* 2019: Mambo mundial

### Àlbums en directe

* 2001: Chico Trujillo y la señora Imaginación
* 2003: Fiesta de reyes
* 2010: Vivito y coleando

### EP

* 2015: Reina de todas las fiestas

## Referències

* ↑ Chico Trujillo de las calles de Berlin a conquistar Europa. Musica.terra.cl. Retrieved 31 January 2013
* ↑ «Chico Trujillo: Bringing Chilean Cumbia to the Masses | Sounds and Colours» (en anglès britànic), 05-08-2011. [Consulta: 22 desembre 2022].
* 1 2 «Latin Beats: la cumbia fiestera e irreverente de Chico Trujillo» (en castellà), 12-10-2012. [Consulta: 22 desembre 2022].
* ↑ Three Chilean acts perform at Lollapalooza music festival Arxivat 2012-06-21 a Wayback Machine.. This is Chile. August 12, 2011. Retrieved 6 February 2013.
* ↑ Legendary Chilean cumbia band Chico Trujillo launches new album Arxivat 2012-12-27 a Wayback Machine.. This is Chile. September 21, 2012. Retrieved 6 February 2013.
* ↑ Pareles, Jon. «Lollapalooza Chile: A World-Class Party Band» (en anglès), 04-04-2011. [Consulta: 22 desembre 2022].
# Chōbyō Yara

Chōbyō Yara (屋良朝苗, Yara Chōbyō) fou un docent i polític japonés d'Okinawa. Va servir com a Cap Executiu del Govern de les Illes Ryūkyū entre els anys 1968 i 1972 i com al primer governador democràtic d'Okinawa després de la reunificació amb el Japó entre els anys 1972 i 1976.

## Biografia

Yara va nàixer el 13 de desembre de 1902 a l'actual poble de Yomitan. L'any 1930 es graduà a l'Escola Normal Superior de Hiroshima, actualment coneguda com a Universitat de Hiroshima. Després, tornà a la prefectura d'Okinawa per a exercir com a mestre a diferents escoles. Abans d'accedir al seu primer càrrec públic, Yara va ser president de l'Associació de Mestres d'Okinawa.
Després de la seua victòria a les eleccions generals de Ryūkyū de 1968, a les quals Yara havia fet campanya per la "immediata i incondicional reversió" d'Okinawa, va reunir-se al desembre del mateix any amb l'aleshores Primer Ministre del Japó Eisaku Satō per tal de discutir la immediata re-unificació d'Okinawa al Japó. A més, Yara no només demanava la reversió d'Okinawa sinó també el "desmantellament urgent de les bases militars" de l'exèrcit dels EUA a l'illa. Yara fou sempre crític amb aquestes bases en gran manera per la pressió econòmica i mediambiental que exercien sobre l'illa i els seus habitants. Tot i això, Yara era un polític relativament moderat i va accedir a les peticions, a canvi de concessions a l'illa, del govern japonés que li demanaven que convencera a activistes radicals de l'illa que havien proposat una vaga general.
Com a Cap Executiu del govern autònom d'ocupació, Yara va mantindre discrepàncies amb el Ministeri d'Indústria i Comerç del Japó després d'afirmar que "en l'introducció de capital estranger, donarem prioritat als interesos prefecturals d'Okinawa i no serem submissos al govern de la mare pàtria".
Yara va morir a l'Hospital de la Creu Roja d'Okinawa, a Naha, per una insuficiència cardíaca el 14 de febrer de 1997. Tenia 94 anys.

## Referències

* 1 2 3 «Okinawa and the 'Homeland'». Economic and Political Weekly, 4, 21, 1969, pàg. 869–872. ISSN: 0012-9976.
* ↑ Kim, Hong N. «THE SATO GOVERNMENT AND THE OKINAWA PROBLEM». World Affairs, 134, 3, 1971, pàg. 224. ISSN: 0043-8200.
* ↑ Komine, Yukinori «Okinawa Confidential, 1969: Exploring the Linkage between the Nuclear Issue and the Base Issue». Diplomatic History, 37, 4, 2013, pàg. 811. ISSN: 0145-2096.
* ↑ Mendel, Douglas H. «Okinawan Reversion in Retrospect». Pacific Affairs, 48, 3, 1975, pàg. 398–412. DOI: 10.2307/2756416. ISSN: 0030-851X.
* ↑ Howell, Thomas R. «FORECLOSING A JAPANESE HONG KONG: OKINAWA, 1967-1972». Asian Perspective, 24, 4, 2000, pàg. 256. ISSN: 0258-9184.
* ↑ «屋良朝苗・元知事が死去 悲願の本土復帰を実現». 琉球新報, 14-02-1997. Arxivat de l'original el 2010-01-02. [Consulta: 22 març 2012].
# Chavannes-le-Veyron

Chavannes-le-Veyron és un municipi del cantó suís del Vaud, situat al districte de Morges.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Clodi

Clodi és el nom dels següents personatges:
# Cine-Teatro Fausto

El Cine Fausto o Teatro Fausto és un teatre de l'Havana (Cuba) projectat el 1936 i finalitzat el 1938 per l'arquitecte Saturnino Mario Parajón. L'estil és Art-Déco amb capacitat per a 1.640 espectadors.

## Enllaços externs

* Bloc web amb fotografies de l'edifici.
# Chougrane

Chougrane (àrab شڭران) és una comuna rural de la província de Khouribga de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.864 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Coelorinchus argus

Coelorinchus argus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja copèpodes, poliquets, peixets (incloent-hi alevins del gènere Bregmaceros) i d'altres invertebrats bentònics.

## Hàbitat

És un peix bentopelàgic i d'aigües tropicals que viu entre 124-424 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines, Indonèsia i Austràlia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus argus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* ↑ Herre, A.W.C.T. 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.) 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cloraracniofití

Chlorarachniophyta són un petit grup d'algues que es troben en oceans tropicals. Són típicament mixotròfics, que mengen bacteris i petits protistes i també fan la fotosíntesi. Normalment tenen forma ameboide amb extensions citoplasmàtiques embrancades que capturen les preses i connecten les seves cèl·lules formant una xarxa. També formen zoòspores flagelades.
Presumiblement van adquirir evolutivament els cloroplasts per la ingestió d'algues verdes.
Els chlorarachniophyta només inclouen cinc gèneres. Els estudis genètics els situen entre els Cercozoa, un grup de protozoa ameboides.

## Referències

* ↑ Keeling PJ «Chromalveolates and the evolution of plastids by secondary endosymbiosis». J. Eukaryot. Microbiol., 56, 1, 2009, pàg. 1–8. DOI: 10.1111/j.1550-7408.2008.00371.x. PMID: 19335769.

## Enllaços externs

* AlgaeBase: Chlorarachniophyta
* Systematic Biology: Chlorarachniophyta Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine.
* Three of Life: Chlorarachniophyta
# Collet Llis

El Collet Llis és una collada situada a 688,1 metres d'altitud, en el terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del del Moianès.
Està situat a l'extrem de ponent del terme, en el vessant nord-oriental de la Serra de les Vinyes. És al sud-est de la masia de Pregona, al nord del Sot de la Font del Boix i al sud-oest de la Pineda, a l'esquerra del torrent de les Vinyes.

## Enllaços externs

* El Collet Llis en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya