OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Divina providència

La divina providència o simplement la providència (del llatí providentia, pro- "davant" i videre "veure", "preveure") és un terme teològic que indica la intervenció o el conjunt d'accions actives de Déu per prendre cura del món i, particularment, de l'existència dels homes, inclosa llur llibertat. Per metonímia també designa el mateix Déu (la Providència). És un concepte present en les tres grans religions monoteistes.

## Vegeu també

* Providencialisme

## Referències

* ↑ «Divina providència». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Divina providència». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Entrada providence a Microsoft® Encarta® 2007. (francès)
# Serri

Els serri (en llatí serri) eren un poble de la Sarmàtia asiàtica a la vora de l'Euxí. Els menciona Plini el Vell. Pomponi Mela els situa entre els melanchlaeni i els siraquens.

## Referències

* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, VI, 5
* ↑ Smith, William (ed.). «Serri». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 agost 2021].
# Murtaza Khan

Murtaza Khan fou un possible kan de Sibèria, que seria fill i successor d'Ibak Khan vers 1493. No obstant si realment va morir el 1565, vers el 1493 havia de ser un infant, i el més probable és que fos només kan d'un clan i el territori passés als taibúguides, la nissaga rival que disputava Sibèria.
Fou durant el seu regnat que els uzbeks vam emigrar a Transoxiana, en part sota pressió dels calmucs, que al seu torn eren pressionats pels mongols, i en part atrets per la decadència de l'antic imperi timúrida. Els uzbeks que van quedar a la regió de Tiumén foren aparentment els seus subjectes però devien ser només una petita fracció. Només s'esmenta una vegada tot i que hauria mort el 1565.
Vers el 1555 apareix el seu fill Kutxum Khan reclamant el tron als taibúguides.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Apel·licont de Teos

Apel·licont de Teos (en grec antic: Ἀπελλικῶν; llatí: Apellicon) fou un filòsof peripatètic grec i un gran col·leccionista de llibres que va viure al segle i aC.
A més de la gran quantitat de llibres que la seva immensa fortuna li va permetre d'adquirir, va robar el contingut de biblioteques de diverses ciutats gregues. Quan es van descobrir a Atenes aquests robatoris va haver de marxar per salvar la vida, però va retornar durant la tirania d'Aristió, que el va protegir com a membre de la seva mateixa escola filosòfica i li va donar el comandament d'una expedició contra Delos. Encara que victoriosa al començament, va ser vençuda per la poca cura d'Apel·licont amb els romans, que sota el comandament de Juli Orobi el van derrotar i, encara que va escapar, va perdre tot el seu exèrcit, segons que explica Ateneu de Nàucratis. Va morir, segons Estrabó, cap a l'any 85 aC. Sul·la va portar la seva biblioteca a Roma l'any 84 aC.
La biblioteca d'Apel·licont contenia obres manuscrites d'Aristòtil que havia donat a Teofrast en el seu llit de mort i Teofrast a Neleu, que els va portar a Escepsis, a la Tròade, on van romandre amagats en una cova i es van malmetre en part. Quan els va comprar Apel·licont, va completar les llacunes i en va publicar una edició molt defectuosa. A l'arribada dels llibres a Roma, els va examinar el gramàtic Tirannió d'Amisos, que en va subministrar còpies a Andrònic de Rodes. Andronic va fer la primera edició crítica completa de les obres d'Aristòtil.

## Referències

* ↑ Diccionari Grec-Català.
* ↑ Bailly, Anatole. Dictionnaire grec-français.
* ↑ Apellicon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 223-224
# Menzel Hayet

Menzel Hayet (àrab: منزل الحياة, Manzil al-Ḥayāt), antigament anomenada Bougabrine (àrab: بوقبرين Bū-Gabrīn), és una ciutat del Sahel tunisià, situada 35 km al sud-oest de Monastir, a la governació homònima. Constitueix una municipalitat amb 12.927 habitants el 2014.

## Economia

L'activitat econòmica de la ciutat està dominada per la indústria de transformació de materials de construcció: rajoleria, ceràmica i vidre. Las fàbriques i tallers s'han implantat tot al llarg de la carretera RN1 en direcció a Sfax.

## Administració

Forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 32 41 (ISO 3166-2:TN-12).
Al mateix temps, constitueix un sector o imada, amb codi geogràfic 32 54 52, de la delegació o mutamadiyya de Zeramdine (32 54).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 148-150. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 82-85. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Menzel Hayet - Lloc web oficial
# Montreuil-en-Auge

Montreuil-en-Auge és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 48 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montreuil-en-Auge era de 48 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 28 habitatges, 21 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 27 habitatges eren cases. Dels 21 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris i 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 20 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montreuil-en-Auge el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 32 persones, 22 eren actives i 10 eren inactives. De les 22 persones actives 20 estaven ocupades (10 homes i 10 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 10 persones inactives 2 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Montreuil-en-Auge hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Montreuil-en-Auge a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Montreuil-en-Auge a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Divinas palabras

«Divinas palabras» té aquests significats:
* Divinas palabras (obra de teatre), obra teatral de 1919 escrita per Ramón María del Valle-Inclán
* Divinas palabras (pel·lícula de 1978), pel·lícula mexicana dirigida per Juan Ibáñez
* Divinas palabras (pel·lícula de 1987), pel·lícula espanyola dirigida per José Luis García Sánchez
# Inhibidor de reacció

Un inhibdor de reaccions és una substància química que disminueix la taxa de o evita, una reacció química.

## Exemples

Afegir acetanilida abaixa la descomposició d'una solució de peròxid d'hidrogen, que inhibeix la reacció: 2H 2O 2 → 2H 2O + O 2, la qual és catalitzada per la calor, la llum i les impureses.

## Inhibició d'un catalitzador

Un inhibidor pot reduir l'efectivitat d'un catalitzador en una reacció catalitzada (ja sigui un catalitzador no biològic o un enzim). Quan s'allibera un inhibidor, el catalitzador torna a estar disponible per la reacció.

## Inhibició i enverinament del catalitzador

La inhibició es pot distingir de l'enverinament del catalitzador. Un inhibidor només dificulta el treball d'un catalitzador, mentre que en l'enverinament del catalitzador el catalitzador és destruït per una reacció irreversible amb una substància química (el catalitzador actiu en aquest últim cas pot ser recuperat per un procés separat)

## Referències

* ↑ «Inhibidor de reacció». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ About acetanilide
* ↑ The decomposition of hydrogen peroxide
# Regió de Moquegua

Moquegua (en quítxua indret tranquil) és una regió del Perú. Limita al nord amb les regions de Puno i Arequipa; al sud amb la Regió de Tacna i l'oceà Pacífic; a l'est amb les regions de Puno i Tacna; i a l'oest amb Arequipa i el Mar.

## Divisió administrativa

La regió es divideix en tres províncies:
* Mariscal Nieto
* General Sanchez Cerro
* Ilo
# Antoni Nadal

«Antoni Nadal» té aquests significats:
* Antoni Nadal Homar (entrenador de tenis)
* Antoni Nadal i Soler (escriptor)
* Antoni Nadal i Darrer, comerciant barceloní del segle XVIII
* Toni Nadal (meteoròleg)
# Menzel Fersi

Menzel Fersi o Menzel Farsi (àrab: منزل فارسي, Manzil Fārsī), antigament anomenada Sidi Naïja (àrab: سيدي نعيجة, Sīdī Naʿīja), és un poble del Sahel tunisià, situat prop de Moknine, una trentena de quilòmetres al sud de Monastir, dins de la governació homònima. Constitueix una municipalitat que tenia 3.603 habitants el 2014.

## Administració

Forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 32 27 (ISO 3166-2:TN-12).
Al mateix temps, constitueix un sector o imada, amb codi geogràfic 32 58 58, dins de la delegació o mutamadiyya de Moknine (32 58).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 148-150. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 82-85. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Menzel Fersi - Lloc web oficial
# René Robert Cavelier de La Salle

René Robert Cavelier, senyor de La Salle (Rouen, Alta Normandia 22 de novembre 1643 - Navasota, Texas, 19 de març 1687) fou explorador i clergue francès, un dels primers a explorar la regió dels Grans Llacs als Estats Units d'Amèrica i el primer europeu a travessar el Mississipi de nord a sud, alhora que intentà establir-se al Golf de Mèxic.
Va estudiar amb els jesuïtes un temps, i el 1660 va prendre els vots sacerdotals. El 1667, però, en fou expulsat per "feblesa moral". Aleshores marxà a Amèrica, on el seu germà Jean, un frare sulpici, predicava als nadius. El 1669 va fer algunes exploracions a la zona del riu Ohio, i vers el 1674, patrocinat pel governador de Nova França, Louis de Baude Frontenac, va establir Fort Frontenac vora l'actual Kingston (Ontario), als marges del llac Ontario.
El 7 d'agost del 1679 s'uní a Henri de Tonti vora l'actual Niagara Falls i amb el vaixell Le Griffon navegà pels Grans Llacs i s'establí als marges del llac Michigan. Allí hi deixà Henri de Tonti i ell marxà pels rius Kankakee i Illinois, tot fundant-hi Fort Crèvecoeur (vora l'actual Peoria, Illinois). Alesahores tornà a Fort Crèvecoeur per queviures, però mentrestant Louis Hennepin fou capturat pels sioux i dut a Minnesota, alhora que els soldats s'amotinaren, destruïren el fort i exiliaren Tonti. La Salle capturà els amotinats al Llac Ontario i es reunís amb Tonti a Mackinaw.
Cap al 1682 sortí de Fort Crèvecoeur amb canoa i marxà Mississipi avall, i nomenà les terres de la desembocadura Louisiana en honor del rei Lluís XIV. Va construir Fort Prudhomme vora l'actual Memphis (Tennessee). El 1683 tornà a Fort Crèvecoeur i marxà cap a França a cercar reforços. El 1684 va tornar amb 4 vaixells i 300 colons, però l'expedició fou delmada pels pirates, la mala navegació i l'hostilitat dels indis. Un dels vaixells fou capturat pels pirates a la badia de Matagorda, però aconseguí establir-se a Fort Saint Louis (Texas). El 1687 patí un motí dels seus mariners durant una expedició en suport a Fort Saint Louis i fou assassinat a Navasota (Texas), els darrers colons que restaven foren massacrats pels karankawes el 1688. L'expedició que va fer Henri de Tonti el 1689 ja no hi va trobar ningú.

## Referències

* ↑ G. de Uriarte, Cristina. Literatura de viajes y Canarias: Tenerife en los relatos de viajeros franceses del siglo XVIII (en castellà). CSIC, 2006, p.28. ISBN 8400084721.
* ↑ Rodriguez, Junius P. The Louisiana Purchase: A Historical and Geographical Encyclopedia (en anglès). ABC-CLIO, 2002, p.331. ISBN 157607188X.
* ↑ Doval, Gregorio. Breve Historia de los Indios Norteamericanos (en castellà). Ediciones Nowtilus, 2009, p.91. ISBN 849763585X.
# Divinas palabras (pel·lícula de 1987)

Divinas palabras és una pel·lícula espanyola dirigida el 1987 per José Luis García Sánchez que adapta l'obra teatral homònima de Ramón María del Valle-Inclán.

## Argument

Mari Gaila (Ana Belén) és la dona avariciosa del sagristà de San Clemente, un poble de Galícia, Pedro Gailo. Aquest té un nebot que va néixer amb hidrocefàlia i que la seva mare exhibeix per totes les fires. Un dia la mare de la criatura apareix morta i Mari Gaila i la seva cunyada es disputen la custòdia del nen per lucrar-se de la seva malaltia.

## Repartiment

* Ana Belén – Mari Gaila
* Francisco Rabal – Pedro Gailo
* Imanol Arias – Septimo Miau
* Esperanza Roy – Rosa, LaTatula
* Aurora Bautista - Marcia del reino
* Juan Echanove – Miguelin, el padrones

## Palmarès cinematogràfic

II Premis Goya 1987
| Categoria | Persona/Grup | Resultat |
| Millor pel·lícula | Millor pel·lícula | Candidata |
| Millor actor de repartiment | Juan Echanove | Guanyador |
| Millor música original | Milladoiro | Candidat |
| Millor fotografia | Fernando Arribas | Guanyador |
| Millor muntatge | Pablo González del Amo | Guanyador |
| Millor so | Miguel Ángel Polo Enrique Molinero Rey | Guanyadors |

## Referències

* ↑ 'Divinas palabras', Valle-Inclán según J. L. García Sánchez, El País, 21 de maig de 2004
* ↑ Divinas palabras a Fotogramas
# Selves tropicals de Gondwana

Les selves tropicals Gondwana d'Austràlia, anteriorment conegudes com les reserves de selves centreorientals d'Austràlia, són les més extenses zones de selva pluvial subtropical del món. La reserva inclou 50 reserves separades que sumen un total de 3.665 km², agrupats al voltant de la frontera de Nova Gal·les del Sud - Queensland. Està inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1986 i ampliat el 1994.
Les àrees de Queensland inclouen:
* Parc Nacional de Lamington
* Parc Nacional de Springbrook
* Parc Nacional de Muntanya Barney
* Parc Nacional de Muntanya Chinghee
* Parc Nacional de Muntanyes Principals
i altres 37 parcs nacionals i àrees protegides.
Les àrees de Nova Gal·les del Sud inclouen:
* Parc Nacional de Dorrigo
* Parc Nacional de Cims Barrington
* Parc Nacional de Muntanya Notes
* Parc Nacional de Nova Anglaterra
* Parc Nacional de Rius Salvatges d'Oxley
* Parc Nacional de Washpool
* Parc Nacional de Werrikimbe
* Parc Nacional de Willi Willi

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Gondwana Rainforests of Australia» (en anglès). [Consulta: 11 març 2021].
# Inhoaíba

Inhoaíba és un barri localitzat en la zona oest del municipi de Rio de Janeiro. El seu IDH, l'any 2000, era de 0,747, el 115 col·locat entre 126 regions analitzades en el municipi de Rio.

## Història

La "Fazenda de Inhoaíba" era travessada per la Estrada Real de Santa Cruz, actual Avinguda Cesário de Melo i quedava enfront de la "Fazenda Campinho". Amb la implantació del ramal ferroviari de Mangaratiba, actual ramal de Santa Cruz, va ser inaugurat el 1912, l'estació Engenheiro Trindade, anomenada posteriorment Inhoaíba, que va consolidar el nom del barri. Les seves terres eren utilitzades pel conreu del cafè i de la taronja. A partir dels anys 70, la urbanització de l'àrea s'intensifica, i sorgeixen grans habitatges, com Vilar Carioca i Vilar Guanabara. El 1993 l'alcalde Cesar Maia va separar Inhoaíba com un barri autònom de Campo Grande, però no es va convertir en l'objectiu dels seus projectes, Favela-bairro i Rio-cidade.

## Estructura

Conté una població d'aproximadament 60.000 habitants (segons informacions de l'Institut Brasiler de Geografia i Estadística - IBGE - Cens Demogràfic 2000). Té com a veïns els barris de Cosmos, Guaratiba i Campo Grande.
El barri queda tallat per l'avinguda Cesário de Melo, una important via de transports urbans que connecta Santa Cruz a Campo Grande. També té carril-bici en el trajecte. També passa pel barri el segon ramal de trens de la regió metropolitana de Rio i és servit per les estacions de tren d'Inhoaíba i Benjamin do Monte.
El barri d'Inhoaíba forma part de la regió administrativa de Campo Grande. Els barris integrants de la regió administrativa són: Campo Grande, Cosmos, Senador Vasconcelos i Inhoaíba.

## Topònim

La història de l'origen del nom és controvertida. Diu la llegenda que el nom va tenir origen en l'època de les grans hisendes d'esclaus i la hisenda pertanyia al Sr. Aníbal, però els esclaus en deien Sinhô Aníbal o "Inho Aniba", donant origen al nom Inhoaíba. Una altra hipòtesi és que el nom sigui una corruptela de NHU (camp), AHYBA (ruim), denominació donada pels indígenes a la baixada entre la serra del mateix nom i Campo Grande.

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «IDH dos bairros da cidade do Rio de Janeiro - WikiRio» (en portuguès). www.wikirio.com.br. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «IDS RIO BAIRROS 2000» (en portuguès). [Consulta: 28 octubre 2020].
* 1 2 3 4 «Saiba História: Inhoaíba, 26 anos do bairro», domingo, 20 janeiro 2019. [Consulta: 17 desembre 2020].

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Regió de Merseburg

La Regió de Merseburg (en alemany: Regierungsbezirk Merseburg) va ser una regió administrativa (Regierungsbezirk), juntament amb la regió d'Erfurt i la de Magdeburg, de la província de Saxònia, a Prússia. Va ser fundada el 22 d'abril de 1816 i va desaparèixer el 1944 de facto i oficialment el 1945. La seva capital era la ciutat de Merseburg.
L'antiga regió de Merseburg cobreix l'actual estat federat de Saxònia-Anhalt.

## Història

Es va crear com a resultat del Congrés de Viena de 1815, quan el Regne de Saxònia, que estava aliat amb Napoleó, es va veure obligat a cedir una part considerable del seu territori a Prússia.
Va canviar diverses vegades les seves fronteres al llarg de la història i va existir fins a la divisió de la província de Saxònia l'1 de juliol de 1944. Va ser substituïda per la província de Halle-Merseburg. Posteriorment aquest territori passà a nou estat de Saxònia-Anhalt.

## Referències

* ↑ Kurzdarstellung des Regierungsbezirks Erfurt im historisch-geographischen Informationssystem HGIS (PDF; 24 kB)

## Enllaços externs

* Regierungsbezirk Merseburg Verwaltungsgeschichte die Regierungspräsidenten auf der Website territorial.de (Rolf Jehke), Stand 28. Juli 2013.
# Anna Rosalie Boch

Anna Rosalie Boch (Saint-Vaast, Hainaut, 10 de febrer de 1848 - Brussel·les, 25 de febrer de 1936) va ser una pintora belga.

## Biografia

Participa del moviment puntillista, neoimpresionista. Alumna de Isidore Verheyden, va ser influenciada per Théo van Rysselberghe, que va trobar en el grup de Les XX (Els Vint).
Sense comptar les seues pròpies obres Anna Boch tenia una de les col·leccions de pintures impressionistes més importants de la seua època. Ella va promoure a joves artistes com Vincent van Gogh, a qui ella admirava pel seu talent. Vincent era amic del seu germà Eugène Boch, li va comprar el quadre La vinya vermella per la suma de 400 francs; però també van Gogh va vendre altres 2 més en tota la seua vida, Pont de Clichy, i finalment un Autoretrat. La col·lecció d'Anna Boch va ser venuda després de la seua mort, i segons el seu desig, els recursos s'usaren per donar suport al retir dels seus pobres amics artistes.

## Obres

* Dunes au soleil, 1903

## Referències

* 1 2 3 «Boch, Anna Rosalie». Arxivat de l'original el 2020-08-25. [Consulta: 21 abril 2018].
* ↑ «Anna Boch Collection». Arxivat de l'original el 31 maig 2015.
* ↑ «History of the Red Vineyard».
* ↑ «Opening of the Anna & Eugene Boch Expo».
* ↑ «Vincent van GoghHuis Zundert - Art centre and museum on the birth ground of Vincent van Gogh in Zundert (Netherlands)». Vincent van GoghHuis Zundert.
* ↑ «Musée d'Orsay: Painting», 04-02-2009.
* ↑ «Anna Boch, Dunes au soleil, ca 1903 — fr» (en francès). [Consulta: 21 abril 2018].