OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Peraza (nissaga de músics)

Els Peraza, també anomenats Pedraza, foren una família d'organistes i compositors espanyols dels segles XVI y XVII composta pels membres següents:
* Jerónimo de Peraza I (Sevilla, c 1550 – Toledo, 26 de juny de 1617). Fou organista de la Catedral de Sevilla entre 1573 i 1579 i de la Catedral de Toledo a partir del 27 de novembre de 1579, fins a la seva mort.
* Francisco de Peraza I (Salamanca, 1564 – Sevilla, 23 de juny de 1598), germà de Jerónimo de Peraza I. Fou organista de la Catedral de Sevilla des de 1584 i molt admirat pels seus contemporanis, entre ells Francisco Pacheco i Francisco Guerrero que arribà a afirmar que posseïa un àngel en cada dit.
* Jerónimo de Peraza II (Toledo, 1574 – Palencia, 21 de juliol de 1604), tradicionalment considerat nebot de Jerónimo de Peraza I, s'ha comprovat documentalment que en realitat era el seu fill. Aconseguí el nomenament d'organista de la Catedral de Palència el 1594, el 26 de juny de 1603 tocà amb motiu de la visita a Palencia del rei Felip III.
* Francisco de Peraza II (Sevilla, 1595 – Madrid, després de 1635), fill de Francisco de Peraza I. Fue el organista de la Catedral de Toledo, obtenint la plaza després d'una prova realitzada el 6 i 7 de març de 1618 en la que s'enfrontà a Francisco Correa de Arauxo. Després de renunciar al càrrec el 9 de setembre de 1621, fou organista de la Catedral de Conca i del Reial Convent de l'Encarnació de Madrid.
# Pelvicachromis subocellatus

Pelvicachromis subocellatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica: sud-est de Nigèria i des de Libreville (Gabon) fins a Moanda (curs inferior del riu Congo).

## Referències

* ↑ Thys van den Audenaerde, D. F. E. 1968. A preliminary contribution to a systematic revision of the genus Pelmatochromis Hubrecht sensu lato (Pisces, Cichlidae). Rev. Zool. Bot. Afr. v. 77 (pts 3-4): 349-391.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Pelvicachromis subocellatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Günther, A. 1872. Report on several collections of fishes recently obtained for the British Museum. Proceedings of the Zoological Society of London. 1871 (pt 3): 652-675, Pls. 53-70.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pascual Doménech Tomás

Pascual Doménech Tomás (Benilloba, 14 de gener de 1842 - Sogorb, 1925) fou un advocat i polític valencià, diputat a Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Es llicencià en dret i milità inicialment al Partit Democràtic, del que en fou cap a l'Alcoià. Després formà part del Partit Conservador, en el que es va alinear al costat de Francisco Silvela i fou elegit diputat pel districte de Sogorb a les eleccions generals espanyoles de 1903, però el 1904 va renunciar a l'escó quan fou nomenat magistrat del Tribunal Suprem d'Espanya. El 1899 també va ser director general de Presons.

## Referències

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Pete Carril

Peter Joseph Carril (Bethlehem, Pennsilvània, EUA 10 de juliol de 1930 - 15 d'agost de 2022) fou un jugador i després entrenador de bàsquet, a més de professor estatunidenc a la Universitat de Princeton durant 29 anys. Durant dotze anys fou entrenador ajudant als Sacramento Kings de la NBA.
Carril era fill d'immigrants espanyols que van provar fortuna a la indústria de l'acer de Pennsilvània. Carril va néixer amb el nom de Pedro José Carrillo, com s'encarregava de recordar a les retransmissions televisives de la NBA Andrés Montes.
Va ser nominat i ingressà com a membre del Hall of fame l'any 1997.
Aquest mes d'agost 2022 va morir a conseqüència d'una dolència cardíaca a l'edat de 92 anys.

## Referències

* ↑ «Pete Carril, el hijo de españoles que cambió el baloncesto» (en castellà), 17-08-2022. [Consulta: 29 agost 2022].
* 1 2 «Hall of Fame ex-Princeton coach Carril dies at 92» (en anglès), 15-08-2022. [Consulta: 29 agost 2022].
# Pere Crusells

Pere Crusells (1672-cap a 1742) fou un pintor català. Format al taller del pintor Josep Vives, formà part de la Junta de Pintors que es va formar el 1717, junt amb Josep Vinyals i Joan Sentís.

## Obra

Una de les seves obres més destacades és Retrat d'una dona amb els Atributs de Diana, conservada al MNAC. Els seus treballs tenen una forta influència de l'art barroc de l'època. També es dedicà a la pintura miniaturista. A la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi també es conserva un Èxtasi de Sant Francesc

## Referències

* ↑ Bonaventura Bassegoda i Hugas. L'època del Barroc i els Bonifàs: actes de les Jornades d'història de l'art a Catalunya, Valls, 1, 2 i 3 de juny de 2006. Edicions Universitat Barcelona, 2007, p. 210–. ISBN 978-84-475-3195-0 [Consulta: 16 desembre 2012].
* ↑ Maria Eugènia Ripoll Roig. La Seca o Casa de la Moneda de Barcelona. Institut d'Estudis Catalans, 2008, p. 69–. ISBN 978-84-92583-16-4 [Consulta: 16 desembre 2012].
* ↑ Enrique Arias Anglés. Del Neoclasicismo al Impresionismo. Ediciones AKAL, 18 novembre 1999, p. 163–. ISBN 978-84-460-0854-5 [Consulta: 16 desembre 2012].
* ↑ «Fitxa de l'obra al RACBA». Arxivat de l'original el 2012-06-29. [Consulta: 16 desembre 2012].

## Bibliografia

* BOSCH, Joan, Retrobament amb Pere Crusells (1672-cap a 1742) la placa de la Flagel·lació de Crist, Butlletí dels Museus d'Art, 1994-01-11.
# Pieter Gerardus van Os

Pieter Gerardus van Os (8 d'octubre de 1776 – 28 de març de 1839) fou un pintor i gravador neerlandès, membre de la reconeguda família d'artistes Van Os.
Van Os va néixer a La Haia, fill de Jan van Os. Va estudiar amb el seu pare, i de 1794 a 1795 a la Tekenakademie a la Haia. Durant aquest període, es va dedicar a copiar pintures de l'obra de Paulus Potter i Charles Dujardin. A Van Os, li agradaven especialment els animals com a tema i va fer com una còpia excel·lent d'una de les obres de Potter, Vedell, que fou adquirida per Guillem V d'Orange-Nassau.
Després de completar la seva formació, va anar a Amsterdam, on es va guanyar la vida sobretot pintant retrats en miniatura de no gaire qualitat, i donant classes de dibuix. Al voltant de 1805, va començar a dedicar-se a la producció de pintures de paisatges plens del seu tema favorit d'animals, i encara estava fortament influenciat pels mestres holandesos del segle xvii. El 1808, el seu Ambient de muntanya amb bestiar va guanyar el premi proporcionat pel rei Lluís Bonaparte per al millor paisatge en la primera exposició pública d'art contemporani holandès a Amsterdam.
El 1813 i 1814 es va formar com a capità de voluntaris, i va adquirir experiència militar, cosa que el va portar a tractar temes militars en la seva obra. L'emperador Alexandre I de Rússia va comprar una pintura de Van Os amb aquest tema i la va posar al seu palau de Sant Petersburg. Van Os es va morir a la Haia el 1839.
El seu fill Pieter Frederik van Os (1808 - 1892) també fou pintor i mestre d'Anton Mauve, entre d'altres.

## Bibliografia

* The Penny Cyclopaedeia by the Society for the Diffusion of Useful Knowledge by George Long, Published 1843 by C. Knight.

## Enllaços externs

* Obres de Pieter Van Os al Museu de Nova Zelanda Te Papa Tongarewa.
# Pausànies de Sicília

Pausànies o Pausànias de Sicília (en llatí Pausanias, en grec Παυσανίας) fou un metge nadiu de l'illa de Sicília, de la família dels Asclepíades, fill d'Anquit.
Fou íntim amic d'Empèdocles que li va dedicar un poema sobre la naturalesa. Va viure al segle V aC. En un epigrama sobre ell que es conserva a l'Antologia grega i s'atribueix a Simònides de Ceos, però és més probable que sigui d'Empèdocles, sembla indicar-se que o bé va néixer o bé fou enterrat a la ciutat de Gela. Diògenes Laerci diu ἔθρεψε Γέλα i a l'Antologia grega es llegeix ἔθαψε Γέλα.

## Notes

* ↑ Els criteris de transcripció dels noms propis masculins en -ας varien segons la font consultada. La Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans «recomana d'escriure -es en les terminacions dels noms de persona hebreus, grecs i llatins que tenen -as en llurs formes gregues i llatines», mentre que lingüistes com Alberich i Coromines prefereixen la terminació -as basant-se en els textos de la Fundació Bernat Metge.

## Referències

* ↑ 1.Pausanias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 162
# Pest

* No s'ha de confondre amb Pest (ciutat).
Pest és una província (megye) de la zona central d'Hongria. Posseeix una superfície de 6.394 km² i una població d'1.077.300 persones (2003). La ciutat de Budapest es troba envoltada per la província de Pest. Limita amb Eslovàquia i amb les províncies hongareses de Nógrád, Heves, Jász-Nagykun-Szolnok, Bács-Kiskun, Fejér i Komárom-Esztergom. El riu Danubi travessa la província. La capital de la província de Pest és Budapest.

## Galeria

* Palau Halásztelek
* Palau Fót
* Castell superior de Visegrád
* Galgahévíz - Szentandráspart
* Palau de Pomáz
* Palau de Zsámbék
* Palau de Tóalmás
* Castell de Solymár

## Vegeu també

* Pest (ciutat), antiga ciutat avui part de Budapest
* Gárdony
# Philipsbornita

La philipsbornita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la dussertita. Rep el nom en honor de Helmuth Richard Hermann Adolf Friedrich von Philipsborn (Berlín, Alemanya, 3 d'agost de 1892 - Regensburg, 19 d'octubre de 1983), professor de mineralogia de la Universitat de Bonn.

## Característiques

La philipsbornita és un arsenat de fórmula química PbAl₃(AsO₄)₂(OH)₅·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1981. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la philipsbornita pertany a «08.BL: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 3:1» juntament amb els següents minerals: beudantita, corkita, hidalgoïta, hinsdalita, kemmlitzita, svanbergita, woodhouseïta, gal·lobeudantita, arsenogoyazita, arsenogorceixita, arsenocrandal·lita, benauita, crandal·lita, dussertita, eylettersita, gorceixita, goyazita, kintoreïta, plumbogummita, segnitita, springcreekita, arsenoflorencita-(La), arsenoflorencita-(Nd), arsenoflorencita-(Ce), florencita-(Ce), florencita-(La), florencita-(Nd), waylandita, zaïrita, arsenowaylandita, graulichita-(Ce), florencita-(Sm), viitaniemiïta i pattersonita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Red Lead, situada al districte de Zeehan, a l'illa de Tasmània, Austràlia. També ha estat descrita en altres indrets tant de la mateixa illa com del país. De fet, tot i tractar-se d'una mineral gens habitual, ha estat descrit en tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Philipsbornite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 maig 2019].
# Plegafulles cap-rogenc

El plegafulles cap-rogenc (Clibanornis erythrocephalus) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial de les terres baixes del Pacífic a l'oest de l'Equador i nord-oest de Perú.

## Referències

* ↑ «Plegafulles cap-rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/03/2021(català)
# Plegafulles cua-rogenc

El plegafulles cua-rogenc (Anabacerthia ruficaudata) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva humida de les terres baixes de l'est de Colòmbia, sud de Veneçuela i Guaiana, cap al sud, a través de l'est de l'Equador i est del Perú fins al nord de Bolívia i l'Amazònia i nord del Brasil.

## Referències

* ↑ «Plegafulles cua-rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. REV. 8-01-2021, (català)
# Platges de Puerto Chico i la Romanela

Les Platges de Puerto Chico i la Romanela es troben en el conceyu asturià de Navia i pertany a la localitat asturiana de Vigo. Són dues petites cales amb forma de petxina i estan situades una a continuació de l'altra. Les longituds mitjanes són d'uns quinze i trenta m i una amplària mitjana d'uns 7-8 m. El seu entorn és rural, amb un grau d'urbanització baix i una perillositat alta. L'accés per als vianants és d'uns cinc-cents m de longitud. El jaç d'ambdues és de roca i té un grau d'ocupació baix.
La platja de la Romanela és amplia amb gran quantitat de roques disseminades que tenen un gran atractiu i té a continuació,cap a l'est, les platges de «Arrexane» i «La Tornil» arribant els entrants i sortints rocosos fins a la veïna Platja de Barayo, ja al conceyu de Valdés. La platja de «Puerto Chico», que està a l'abric d'un vessant rocós, desapareix en les plenamars.

## Referències

* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 54. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Pohronský Bukovec

Pohronský Bukovec és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1563.
# Pierre Mendès France

Pierre Mendès France (3r districte de París, 11 de gener de 1907 - 16è districte de París, 18 d'octubre de 1982) fou un polític francès, Primer Ministre de França durant la dècada dels anys 50. El seu govern va tenir una gran importància en la vida política del país, i marcà amb les seves formes la política de França fins a gairebé en l'actualitat. Encara avui és un dels referents de l'esquerra francesa.
# Plaça Salvador Dalí

La plaça Salvador Dalí (en castellà: Plaza de Salvador Dalí) és una plaça ubicada al barri madrileny de Salamanca, davant del Palacio de Deportes de la Comunidad de Madrid.
Inaugurada el 1986, aquesta plaça d'aspecte modern contrasta amb la resta del barri, d'una marcada arquitectura més tradicional. Al centre hi ha una obra fet per Salvador Dalí als 81 anys, formada per un dolmen i una estàtua.

## Referències

* BRIAN, Marc, Dali ressuscité : le défi grandiose du génie. Le Figaro Magazine, 1985 (francès)
# Pleiospilos

Pleiospilos és un gènere de plantes suculentes de la família de les aïzoàcies (Aizoaceae) que comprèn entre 20 i 40 espècies, oriünd de Sud-àfrica. Està emparentat amb el gènere Lithops. El seu nom deriva de el grec pléios (molts) i Spilos (taques).

## Característiques

Aquestes plantes consisteixen en un parell de fulles molt suculentes i oposades, gairebé semiesfèriques i aplanades en el seu cim (entre 2 a 3 cm), amb una gran esquerda entre les dues. El seu color recorda al del granit, entre verd mitjà a fosc o en algunes espècies gris i cobertes de petits punts o taques més fosques o grisenques. Aquests fulls tan sols duren una estació, a la fi de l'estiu es marceixen i del centre sorgeix un altre parell de fulles noves. La tija és tan curta que no és visible sobre la terra. De l'escletxa central sorgeixen les flors de color salmó, groc o daurat, d'uns 7 cm formades per una densa massa d'estams grocs al centre i multitud d'estrets pètals. Floreixen a l'estiu o tardor, i s'obren al vespre.

## Cultiu

Com totes les suculentes, Pleiospilos són molt sensibles a l'excés d'humitat. Són excel·lents plantes d'interior o hivernacle en latituds fredes (la temperatura mai ha de descendir dels 5 o 7 °C), sempre que se'ls procuri un substrat molt porós, poc reg, sobretot en l'època de repòs, quan requereixen sequedat quasi total i una posició assolellada, encara que toleren també una mica d'ombra.

## Taxonomia

* Pleiospilos beaufortensis
* Pleiospilos bolusii
* Pleiospilos compactus
* Pleiospilos dimidiatus
* Pleiospilos leipoldtii
* Pleiospilos longibracteatus (= Pleiospilos compactus)
* Pleiospilos magnipunctatus
* Pleiospilos nelii
* Pleiospilos nobilis
* Pleiospilos optatus (= Pleiospilos compactus)
* Pleiospilos pedunculata (= Pleiospilos nelii)
* Pleiospilos rouxii
* Pleiospilos tricolor (= Pleiospilos nelii)
* Pleiospilos simulans

## Referències

* ↑ Pleiospilos a PlantList
* ↑ «Pleiospilos». Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana. [Consulta: 25 juliol 2011].
# Polzíkovo

Polzíkovo (en rus: Ползиково) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 13 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# Plectrochilus machadoi

Plectrochilus machadoi és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Miranda Ribeiro A. de, 1917. De scleracanthis. Fluvio "Solimões" anno MCMVIII a cl. F. Machado da Silva duce brasiliense inventis et in Museu Urbis "Rio de Janeiro" servatis. Rev. Soc. Sci. Rio de Janeiro v. 1. 49-52.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pínna, M.C.C. i W. Wosiacki, 2003. Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes). p. 270-290. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ponderosa Park

Ponderosa Park és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 3.112 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ponderosa Park tenia 3.112 habitants, 1.040 habitatges, i 897 famílies. La densitat de població era de 81,4 habitants per km².
Dels 1.040 habitatges en un 44,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 80,3% hi vivien parelles casades, en un 4% dones solteres, i en un 13,7% no eren unitats familiars. En el 8,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,99 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,2% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 34,6% entre 25 i 44, un 26,3% de 45 a 60 i un 4,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 70.192 $ i la renda mediana per família de 72.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 53.000 $ mentre que les dones 26.988 $. La renda per capita de la població era de 25.673 $. Entorn del 2,4% de les famílies i el 2,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ponderosa Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 1r agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ponderosa Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 1r agost 2010].
# Plounévez-Quintin

Plounévez-Quintin (en bretó Plounevez-Kintin) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 1.180 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.506 | 1.307 | 1.255 | 1.187 | 1.145 | 1.180 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gwénaëlle Trubuilt | |
# Pol Verschuere

Pol Verschuere (Kortrijk, 18 de gener de 1955) és un ciclista belga, ja retirat, que fou professional entre 1976 i 1989. Els seus principals èxits esportius foren el campionat de Bèlgica amateur i tres etapes del Tour de França.

## Palmarès

* 1975
** Campió de Bèlgica amateur
** 1r a la París-Roubaix sub-23
** Vencedor d'una etapa del Circuit Franco-Belga
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a la Província de Lieja
* 1979
** 1r al Gran Premi de la vila de Zottegem
* 1980
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
* 1981
** 1r a Le Samyn
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Alemanya
* 1982
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
* 1985
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Comunitat Valenciana
* 1986
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
* 1988
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Gran Bretanya

### Resultats al Tour de França

* 1979. 72è de la classificació general
* 1980. 65è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1982. 81è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1986. Abandona (14a etapa). Vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1977. 30è de la classificació general
* 1985. Abandona (10a etapa)
* 1987. Abandona (7a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1977. 110è de la classificació general
* 1986. Abandona (22a etapa)
* 1987. Abandona (17a etapa)

## Referències

* ↑ «VERSCHUERE Pol». [Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Pol VERSCHUERE» (en italià). [Consulta: 14 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Pol Verschuere a sitiodeciclismo.net