OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mateo Maté

Mateo Maté (Madrid, 1964) és un artista madrileny que crea instal·lacions que parteixen del que és més proper, de l'anàlisi del fet quotidià i els elements domèstics, per plantejar qüestions com ara la construcció identitària, la militarització progressiva de l'àmbit privat, l'experiència del desarrelament, l'emergència de la videovigilància en la contemporaneïtat o l'assimilació dels dispositius de poder. La seva obra s'ha mostrat en nombrosos espais expositius i és present en col·leccions de centres d'art com el MUSAC, la Fundación Altadis, ARTIUM, el MNCARS, el CAB o la Heather and Tony Podesta Collection, a Washington DC.

## Referències

* ↑ Prieto, Imma. Prophetia. Barcelona: Fundació Joan Miró [Consulta: 15 març 2015].

## Enllaços externs

* Mateo Maté - Lloc web oficial
# Miuvachas

Miuvachas (en francès Millevaches) és un municipi francès del departament de la Corresa, a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 105 | 113 | 86 | 79 | 76 | 82 | 90 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Sylvie Prabonneau | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.

## Vegeu també

* Altiplà de Millevaches
# Menjagrà blau

El menjagrà blau (Volatinia jacarina) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae) i única espècie del gènere Volatinia Reichenbach, 1850.

## Hàbitat i distribució

Habita zones obertes, brossa, sabana, vegetació secundària i terres de conreu de les terres baixes des de Mèxic fins Panamà, i des de Colòmbia, Veneçuela, incloent l'illa Margarita, Trinidad, Tobago, i les Guaianes cap al sud, per l'oest dels Andes, fins al nord-oest de Xile i, a través de l'est de l'Equador, est del Perú, Bolívia i Brasil fins Paraguai i nord de l'Argentina. També a l'illa de Granada.

## Referències

* ↑ «Menjagrà blau». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Missouri City (Texas)

Missouri City és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2005 tenia 63.910 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Missouri City tenia 52.913 habitants, 17.069 habitatges, i 14.645 famílies. La densitat de població era de 687,9 habitants/km².
Dels 17.069 habitatges en un 48,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,2% hi vivien parelles casades, en un 12,5% dones solteres, i en un 14,2% no eren unitats familiars. En l'11,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,8% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 31% entre 25 i 44, un 25,7% de 45 a 60 i un 5,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 72.434$ i la renda mediana per família de 77.762$. Els homes tenien una renda mediana de 51.013$ mentre que les dones 36.786$. La renda per capita de la població era de 27.210$. Aproximadament el 2,4% de les famílies i el 3,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Missouri City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Missouri City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Flight Safety Foundation

La Flight Safety Foundation (FSF) és una organització internacional independent sense ànim de lucre que promou la recerca, l'educació, l'activisme i la comunicació en l'àmbit de la seguretat aèria. L'FSF reuneix professionals de tots els sectors de l'aviació per ajudar a resoldre els problemes de seguretat als quals s'enfronta la indústria. Gràcies a una base de membres arreu del món, l'FSF ofereix una perspectiva internacional dels afers de l'aviació als seus membres, els mitjans i els viatgers. Els membres van des de particulars fins a aerolínies i fabricants, passant per treballadors i directius de tots els àmbits del sector.

## Referències

* ↑ «About Flight Safety Foundation». Arxivat de l'original el 2008-08-22. [Consulta: 9 agost 2019].
# Le Parapluie fantastique

La Parapluie fantastique és un curtmetratge mut francès de 1903 dirigit per Georges Méliès.

## Producció i temes

Méliès interpreta el mag a la pel·lícula, els efectes especials dels quals es van aconseguir mitjançant escamoteigs i fosa.
La pel·lícula està fortament influenciada pel mite de Pigmalió, com suggereix la inscripció "Galathea Théâtre" al plató i diversos motius clàssics, com ara vestits grecs, instruments musicals clàssics com l'aulos i la lira, i un teló de fons que mostra un paisatge clàssic amb un tempietto. L'estudiós clàssic Martin M. Winkler conclou: "Méliès, el cineasta-magic-creador és evidentment un Pigmalió modern."

## Estrena

La pel·lícula va ser venuda per la Star Film Company de Méliès i està numerada del 506 al 507 als seus catàlegs. A Amèrica, la pel·lícula es va vendre com Ten Ladies in One Umbrella; a Gran Bretanya, el títol era Ten Girls in One Umbrella. El títol variant Ten Ladies in an Umbrella fou usat per la restauració de la pel·lícula per David Shepard el 2008. Una impressió en paper de la pel·lícula sobreviu a la Biblioteca del Congrés dels Estats Units.

## Referències

* ↑ Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, pàg. 152–53, ISBN 2903053073
* ↑ Winkler, Martin M. (2020), Ovid on Screen: A Montage of Attractions, Cambridge: Cambridge University Press, p. 173, <https://www.google.cat/books/edition/Ovid_on_Screen/m23IDwAAQBAJ?hl=ca&gbpv=1&pg=PA173&printsec=frontcover>
* ↑ Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 346, ISBN 9782732437323
* ↑ Méliès, Georges (2008), Georges Méliès: First Wizard of Cinema, Los Angeles: Flicker Alley, ISBN 1893967352
* ↑ Niver, Kemp R. & Bergsten, Bebe (1985), Early Motion Pictures: The Paper Print Collection in the Library of Congress, Washington, D.C.: Library of Congress, p. 321

## Enllaços externs

* Le Parapluie fantastique a YouTube
# Marta Selva Masoliver

Marta Selva i Masoliver és una historiadora i professora universitària catalana, que ha estat presidenta de l'Institut Català de les Dones del 2003 al 2010. És codirectora de la Mostra Internacional de Films de Dones de Barcelona i professora a la Universitat Rovira i Virgili.
Llicenciada en història Moderna i Contemporània per la Universitat Autònoma de Barcelona, professora de Teoria i Anàlisi del Film i la Televisió de la URV i professora del Màster de documental creatiu de la UAB, de la Diplomatura en Cultura de Pau (UAB) i tutora dels treballs de fi de grau de la Facultat de Comunicació de la UAB. És professora de cinema i audiovisuals a la Universitat Rovira i Virgili. Des de 1997 fet classes de publicitat, periodisme i comunicació audiovisual a la Universitat Oberta de Catalunya i la Universitat Pompeu Fabra. Ha publicat diversos treballs sobre les relacions entre pedagogia i cinema, perspectiva de gènere i feminismes en àmbits de la comunicació, la història i el cinema, televisió i publicitat.
Codirigeix la Mostra Internacional de Films de Dones de Barcelona des de 1993-2003 i 2011-2015. Membre de la cooperativa Drac Màgic, col·laboradora en diversos mitjans de comunicació com a analista política i és responsable, conjuntament amb Anna Solà, de la secció Pensar el cine de la revista Cuadernos de Pedagogía. Ha escrit articles a Escola Catalana, Perspectiva Escolar, Cuadernos de Pedagogía, L'Avenç i Nous Horitzons. Es també professora del Laboratori Feminista de Creaciò Documental de la La Bonne.
Políticament ha col·laborat amb l'ajuntament de Barcelona en el seu Projecte Educatiu de Ciutat. Fou assessora per a la reforma educativa al Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya i fou membre del Consell de l'Audiovisual de Catalunya com a vicepresidenta del Fòrum d'Entitats de persones usuàries de l'audiovisual.
Entre 2003 i 2010 va ocupar el càrrec de Presidenta de L'Institut Català de les Dones. Va ocupar el càrrec fins al 2011 llevat un breu parèntesi en 2006. Durant el seu mandat fou aprovada la Llei catalana de Dret de les dones a erradicar la violència masclista, així com el protocol marc d'actuació. Després de deixar el càrrec va tornar a donar classes a la Universitat.

## Referències

* ↑ Mart Selva Arxivat 2016-04-11 a Wayback Machine. a e-igualdad.net
* 1 2 «Marta Selva». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ Marta Selva a coeducació.
* ↑ Marta Selva, Distinción Maria Antònia Ferrer 2011 de la URV al web de la URV

## Enllaços externs

* «Obra de Marta Selva Masoliver» a Dialnet.
# Districte de Thun

El districte de Thun (en francès District de Thoune) és un dels 26 districtes del Cantó de Berna (Suïssa), té 92363 habitants (cens de 2007) i una superfície de 267 km². El cap del districte és Thun està format per 26 municipis. Es tracta d'un districte amb l'alemany com a llengua oficial.

## Municipis

| Municipi | Habitants (31. Dez. 2007) | Superfície en km² |
| Amsoldingen | 804 | 4.7 |
| Blumenstein | 1161 | 15.5 |
| Buchholterberg | 1486 | 15.3 |
| Eriz | 516 | 21.8 |
| Fahrni | 741 | 6.7 |
| Forst-Längenbühl | 695 | 4.5 |
| Heiligenschwendi | 629 | 5.6 |
| Heimberg | 5981 | 5.4 |
| Hilterfingen | 3955 | 2.8 |
| Höfen bei Thun | 384 | 4.6 |
| Homberg | 500 | 6.5 |
| Horrenbach-Buchen | 272 | 20.4 |
| Oberhofen am Thunersee | 2338 | 2.8 |
| Oberlangenegg | 503 | 9.1 |
| Pohlern | 270 | 9.9 |
| Schwendibach | 251 | 1.5 |
| Sigriswil | 4494 | 55.4 |
| Steffisburg | 15380 | 13.5 |
| Teuffenthal | 176 | 4.6 |
| Thierachern | 2177 | 7.5 |
| Thun | 41642 | 21.6 |
| Uebeschi | 693 | 4.4 |
| Uetendorf | 5906 | 10.2 |
| Unterlangenegg | 904 | 6.8 |
| Wachseldorn | 239 | 3.5 |
| Zwieselberg | 266 | 2.4 |
| Total (26) | 92363 | 267.0 |

## Antics mapes municipals 2000

* Gemeinden el 2006

### Fusions

* 2007: Forst i Längenbühl → Forst-Längenbühl
# Sant-Trifin

Sainte-Tréphine (en bretó Sant-Trifin) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 214 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 404 | 364 | 334 | 301 | 223 | 214 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Georges Galardon | Divers droite |

## Personatges il·lustres

* Yann-Fañch Kemener, cantant
# Lona publicitària

Una lona publicitària és un suport que es col·loca a l'aire lliure que conté imatges, eslògan si altres missatges publicitaris. Consisteix en una tela serigrafiada de grans dimensions a la qual s'han practicat uns orificis laterals. A través d'aquests, es passa una corda que es lliga a determinats suports exteriors quedant així exposada a la via pública.
Les seves ubicacions més habituals són:
* façanes d'edificis a les quals s'uneixen bé clavades (si tenen caràcter permanent) bé lligades a reixes, portes, finestres, etc. Són molt habituals en edificis públics, com ara museus, teatres, centres cívics, etc. servint per donar a conèixer determinats actes o agendes culturals. No obstant això, també es troben en edificis privats com a instrument difusor d'imatge o reclam publicitari.
* bastides, durant el temps que dura l'obra. En aquest cas, són molt demandades les localitzacions en edificis cèntrics i visibles que poden aconseguir un alt nombre d'impactes publicitaris. Actualment, les lones de bastida arriben enormes dimensions sense perdre resolució i feu ben presents en els nuclis històrics de les ciutats.
Altres ubicacions són:
* suports mòbils com a camions o semiremolcs publicitaris.
* laterals de grues per promocionar generalment el nom de l'empresa constructora.
Els avantatges de les lones respecte del tradicional cartell de paper o cartró són les següents:
* No necessiten ser encolades pel que són més fàcils d'instal·lar i retirar i poden canviar fàcilment d'ubicació.
* Pel seu material de fabricació resisteixen millor les variacions climatològiques i fenòmens atmosfèrics.
* Tenen millor presència que un cartell conferint als seus missatges una connotació de qualitat i prestigi.
* Els veïns de l'immoble reben un cànon mensual durant el temps que dura la reforma de la façana. Pot suposar fins i tot un superàvit per als comptes de la comunitat de propietaris.

## Vegeu també

* Tanca publicitària
# Maya

Maya (devanagari माया, māyā, en general traduït com 'il·lusió', 'engany', 'somni') és una noció del pensament indi que presenta molts matisos diferents segons les diverses tradicions. Bàsicament fa referència al fet que l'aparent realitat que ens envolta no existiria, sinó que seria la manifestació d'un principi únic i diví. Aquesta il·lusió faria que es perpetuï una existència humana basada en el dualisme, quan els homes i l'U creador només formarien en realitat una mateixa cosa.
# Mercè Boixareu i Vilaplana

Mercè Boixareu i Vilaplana (Barcelona, 1943) és una assagista catalana. Va llicenciar-se en literatura francesa a la Universitat de Barcelona i posteriorment va estudiar a Ginebra. Ha publicat estudis sobre Charles Pierre Baudelaire i Stéphane Mallarmé, entre d'altres. Ha publicat Vida i obra de Màrius Torres (1968), sobre el poeta Màrius Torres i Perenya i El jo poètic de Carles Riba i Paul Valéry (1978), sobre els poetes Carles Riba i Bracons i Paul Valéry, que constitueix el tema de la seva tesi doctoral.

## Referències

* 1 2 «Mercè Boixareu i Vilaplana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mason City (Illinois)

Mason City és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 2.558 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mason City tenia 2.558 habitants, 1.041 habitatges, i 681 famílies. La densitat de població era de 1.007,8 habitants/km².
Dels 1.041 habitatges en un 30,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,3% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 34,5% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 21,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.615 $ i la renda mediana per família de 47.991 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.058 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 18.411 $. Aproximadament el 6,8% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mason City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mason City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Matxino (Krasnoiarsk)

* Per a altres significats, vegeu «Matxino».
Matxino (en rus: Мачино) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 180 habitants. Pertany al districte municipal d'Àban.

## Referències

* ↑ «Историческая справка | Официальный сайт муниципальное образование Абанский район». Arxivat de l'original el 2021-01-18. [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ Большая Советская Энциклопедия. Гл. ред. А. М. Прохоров, 3-е изд. Т. 1. А — Ангоб. 1969. 608 стр., илл.; 47 л. илл. и карт, 1 отд. л. табл.
* ↑ «История основания Абанского района Красноярского края. Архитектура Красноярского края. Памятники Архитектуры». Arxivat de l'[www.naov.ru/?abanskii_raion original] el 2013-04-17.
# Mauro Ribeiro

Mauro Ribeiro (Curitiba, 19 de juliol de 1964) és un ciclista brasiler, ja retirat, que fou professional entre el 1986 i el 1994. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour de França de 1991.
El 1991, en la seva única participació en el Tour de França, aconseguí el que fou el seu principal triomf esportiu, en guanyar la novena entre Alençon i Rennes. D'aquesta manera es convertia en el primer ciclista brasiler, en guanyar una etapa al Tour de França. També fou el primer brasiler en acabar la cursa francesa.

## Palmarès

* 1982
** Campió del món júnior en Puntuació
* 1985
** 1r al Cinturó a Mallorca
* 1988
** 1r al Premi de l'Amistat
* 1990
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1991
** 1r a Brenon
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la Ruta del Sud

### Resultats al Tour de França

* 1991. 47è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1991. Abandona

## Referències

* ↑ «RIBEIRO Mauro Silvestre». [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ «Rei do Tour: há 30 anos, Mauro Ribeiro levava 1ª e única vitória brasileira na Volta da França | ge.globo» (en portuguès brasiler), 14-07-2021. [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ «O dia de glória do Brasil no Tour de France: vitória de Mauro Ribeiro completa 30 anos» (en portuguès), 13-07-2021. [Consulta: 29 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Mauro Ribeiro a sitiodeciclismo.net
# Menjamel galta-ratllat

El menjamel galta-ratllat (Territornis albilineata) és una espècie d'ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae) que ha estat inclòs al gènere Meliphaga.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos de l'oest de la Terra d'Arnhem, al nord-est del Territori del Nord, en Austràlia.

## Taxonomia

Espècie monotípica, ja que la subespècie fordiana és ara considerada una espècie de ple dret, seguint Norman et al. 2007 i Christidis i Boles 2008.

## Referències

* ↑ «Menjamel galta-ratllat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
* ↑ J.A.Norman, F.E.Rheindt, D.L.Rowe, L.Christidis. (2007). Speciation dynamics in the Australo-Papuan Meliphaga honeyeaters. Molecular Phylogenetics and Evolution 42, 80–91.
* ↑ L.Christidis, W.E. Boles. (2008). Systematics and taxonomy of Australian birds. CSIRO Publishing, Collingwood, Australia. ISBN 9780643096028
# Menjamel garser

El menjamel garser (Certhionyx variegatus) és una espècie d'ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae) i única espècie del gènere Certhionyx. Habita sabanes àrides d'Austràlia, des de la costa d'Austràlia Occidental cap a l'est fins a l'oest de Queensland, oest de Nova Gal·les del Sud i nord-oest de Victòria.

## Descripció

* Menjamel amb 15 – 18 cm de llarg i un pes de 27 g.
* Mascle de colors molt contrastats, amb cap i coll negre, pit i abdomen blancs. Parts superiors negres amb grans zones blanques a les ales. Potes, bec i una taca a sota de l'ull de color blau.
* Femella de colors poc vistosos.

## Taxonomia

Dins el gènere Certhionyx eren incloses tres espècies fins als treballs de Driskell et Christidis 2004 i de Christidis et Boles 2008 que propiciaren la inclusió de Certhionyx nigrum al monotípic gènere Sugomel i Certhionyx pectoralis al també monotípic Cissomela.

## Referències

* ↑ «Menjamel garser». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
* ↑ Amy C. Driskell et Les Christidis. (2004). Phylogeny and evolution of the Australo-Papuan honeyeaters (Passeriformes, Meliphagidae). Molecular Phylogenetics and Evolution, vol. 31, no 3, p. 943–960 (PMID: 15120392, DOI 10.1016/j.ympev.2003.10.017)
* ↑ L.Christidis, W.E. Boles. (2008). Systematics and taxonomy of Australian birds. CSIRO Publishing, Collingwood, Australia. ISBN 9780643096028
# Mikado (pel·lícula)

Mikado (títol original, Marocco) és una pel·lícula dramàtica de 2021 dirigida per Emanuel Pârvu i escrita per Alexandru Popa i el mateix Pârvu. Es tracta d'una coproducció entre Romania i Txèquia gravada originalment en romanès. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Sinopsi

La jove Magda regala el seu collaret a una nena malalta a l'hospital on col·labora. El seu pare està segur que torna a mentir i quan la Magda demostra la seva innocència, ell se sent avergonyit i culpable, però alhora incapaç d'admetre que es va equivocar. La relació entre tots dos està trencada, i les decisions del passat tindran conseqüències irreversibles.

## Repartiment

* Serban Pavlu
* Ana Indricau
* Tudor Cucu-Dumitrescu
* Crina Semciuc

## Referències

* ↑ Romney, Jonathan. «‘Mikado’: Transilvania Review» (en anglès). Screen Daily. [Consulta: 23 febrer 2023].
* ↑ «Crítica: Mikado» (en castellà). Cineuropa. [Consulta: 23 febrer 2023].
* ↑ «Mikado». ésAdir. [Consulta: 23 febrer 2023].
* ↑ «Els cinemes estrenen quatre pel·lícules en català per acabar el gener». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Microdrive (disc dur)

Microdrive és la marca comercial d'un disc dur en miniatura concebut per l'empresa IBM per inserir-se en una ranura CompactFlash Tipus II.
Els plats dels Microdrives tenen un diàmetre d'1 polzada comparativament a 3,5 polzades per als discos durs d'ordinadors de sobretaula.
Encara que «Microdrive» va ser una marca comercial d'IBM fins a l'any 2003, la paraula Microdrive és utilitzada pels usuaris per designar a tots els discos durs en miniatura, independentment del fabricant. Tanmateix, fabricants diferents d'IBM i Hitachi (que ha comprat la divisió Microdrive d'IBM) s'abstenen d'utilitzar aquest nom en la documentació dels seus productes.

## Models de Microdrives per fabricant

Molts dels models més petits ja no estan disponibles perquè han estat suplantats per les memòries flaix.

### Microdrives IBM (ara fabricats per Hitachi)

* 170 MiB
* 340 MiB
* 512 MiB
* 1 GiB
* 4 GiB
Les models IBM i Hitachi són equipats amb 128 KiB de memòria cau.

### GS Magic

* 2,2 GiB ATA, USB (NATIVE) i variants CF
* 3 GiB ATA
* 4 GiB ATA i variants CF
* 6 GiB

### Seagate ST1

* 2,5 GiB
* 4 GiB
* 5 GiB
* 6 GiB
* 8 GiB
Les models Seagate són equipats amb 2 MiB de memòria cau.

### Compact Vault de Sony

* 2 GiB (ara Hitachi)
* 4 GiB (ara Hitachi)
* 5 GiB
* 8 GiB

### Cornice

* 4 GiB

## Referències

* ↑ «The Multifaceted Microdrive®» (pdf) (en anglès), 2007. Arxivat de l'original el 2011-02-15. [Consulta: 17 setembre 2011]. «Microdrive® is a registered trademark of Hitachi Global Storage Technologies»
* ↑ Chuck Davis. «Initial Testing of the IBM MicroDrive 340» (en anglès), 29-06-1999. Arxivat de l'original el 2017-06-28. [Consulta: 17 setembre 2011].
* ↑ «ST1 Series Installation Guide» (pdf). Seagate, 01-05-2005. [Consulta: 17 setembre 2011].

## Enllaços externs

* Definición de dispositivo MicroDrive (castellà)
# Menelau (príncep)

Menelau (en llatí Menelaus, en grec antic Μενέλαος) era el nom d'un fill del rei Amintes II de Macedònia amb la seva dona Gigea, segons diu Justí.
Segons aquest mateix autor Menelau va ser executat per ordre del seu germanastre Filip II de Macedònia, després de la conquesta d'Olint l'any 347 aC.

## Referències

* ↑ 2.Menelaus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1039