OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El primer año

El primer año és una pel·lícula documental xilè de caràcter polític escrita i dirigida per Patricio Guzmán, estrenada el 1973.

## Argument

El primer any del govern de la Unitat Popular a Xile, després de l'elecció de Salvador Allende com a president de la República el setembre de 1970.

## Referències

* ↑ El primer año a cinechile.cl

## Bibliografia

* Jean Delmas, Jeune Cinéma, N. 68, février 1973, p. 48
* Marcel Martin, Écran 73, n. 13, mars 1973, p. 53

## Enllaços externs

* Entrevista a Patricio Guzmán al web www.histoire.presse.fr (29.08.2013)
* El primer año a Arte.tv
# Luis Santos Silva

Luis Santos Silva és un exfutbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1958.

## Referències

* ↑ 1958 FIFA World Cup Sweden Arxivat 2011-10-13 a Wayback Machine.
* ↑ Luis Santos Silva Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Southamerican Championship 1955 a rsssf
# Tréogan

Tréogan (en bretó Treogan) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 119 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 150 | 168 | 160 | 162 | 138 | 119 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Honoré Lescoat | |
# Ostermundigen

Ostermundigen és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat al districte de Berna.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Pausànies d'Atenes

* No s'ha de confondre amb Pausànies.
Pausànies (Παυσανίας; fl. ca. 420 aC) fou un antic atenenc de la deme de Kerameis, amant del poeta Agàton.
Encara que al Simposi de Plató se li dona una part important de discurs, se'n coneix ben poc. Les anècdotes antiques tendeixen a mencionar només la seva relació amb Agàton i no donen cap informació sobre els seus assoliments personals. Al voltant del 407 aC va abandonar Atenes per anar a la cort del rei macedoni Arquelau I.
Pausànies apareix breument en dos altres diàlegs socràtics: Protàgoras, de Plató, i Simposi, de Xenofont. També és mencionat en el Llibre V del Deipnosophistae d'Ateneu, i al Llibre II de la Varia Historia de Claudi Elià.

## Bibliografia

* Harry Neumann, "On the Sophistry of Plato's Pausanias," Transactions and Proceedings of the American Philological Association, Vol. 95, (1964), pp. 261–267.
# Eliomys melanurus

Eliomys melanurus és una espècie de mamífer rosegador esciüromorf de la família Gliridae. Es troba a Algèria, Egipte, l'Iraq, Israel, Jordània, el Líban, Líbia, el Marroc, l'Aràbia Saudita, Síria, Tunísia i Turquia.

## Hàbitat

Els seus hàbitats naturals els boscos temperats, les zones de matolls seques, tant subtropicals o com tropicals, zones de vegetació de tipus mediterrani arbustiva i zones rocoses.

## Referències

* 1 2 Aulagnier, S.. «Eliomys melanurus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). [Consulta: 18 novembre 2015].
* Holden, M. E. 2005. Family Gliridae. Pp. 819-841 in Mammal Species of the World a Taxonomic and Geographic Reference. D. E. Wilson i D. M. Reeder eds. Johns Hopkins University Press, Baltimore.
Espècies vivents de lirons :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Glirinae :
Graphiurinae :
Leithiinae :
Categoria :
# Woodville (Mississipi)

Woodville és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 1.192 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Woodville tenia 1.192 habitants, 474 habitatges, i 322 famílies. La densitat de població era de 430,1 habitants per km².
Dels 474 habitatges en un 34,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 32,3% hi vivien parelles casades, en un 29,3% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 30,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 16.176 $ i la renda mediana per família de 19.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.292 $ mentre que les dones 18.333 $. La renda per capita de la població era de 13.590 $. Entorn del 38% de les famílies i el 37,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Woodville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Woodville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Luke Kelly

Luke Kelly (Dublín, 7 de novembre de 1940 – Ídem, 30 de gener de 1984) va ser un cantant, músic tradicional i actor irlandès. Nascut en una família de classe treballadora de la capital irlandesa, Kelly es va traslladar a Anglaterra abans de fer vint anys, convertint-se en poc temps en un artista involucrat en la recuperació de la música tradicional. Durant la dècada de 1960 va tornar a Dublín, destacant com un dels membres fundadors de la banda The Dubliners. Més tard es faria especialment conegut pel seu estil de cant distintiu, així com pels seus missatges polítics; l'Irish Post i altres comentaristes han recordat a Kelly com un dels cantants de folk més importants d'Irlanda.

## Discografia
### Àlbums compilatoris

| Any | Detalls | Irish Album Chart |
| 1994 | The Collection Discogràfica: Format: CD | 1 |
| 1999 | Working Class Hero Discogràfica: Format: CD | 10 |
| 2004 | The Best Of Discogràfica: Format: CD | 2 |
| 2005 | The Performer Discogràfica: Format: CD | 14 |
| 2007 | Working Class Hero Discogràfica: Format: CD | 33 |
| 2010 | The Definitive Collection Discogràfica: Format: CD | 7 |

### Senzills

| Any | Detalls | Irish Singles Chart | Irish Singles Chart | Irish Singles Chart |
| 2013 | The Auld Triangle with The Dubliners Discogràfica: Format: Digital | 80 |

### DVD

| Any | Detalls | Irish DVD Chart | Irish DVD Chart | Irish DVD Chart |
| 2005 | The Performer Discogràfica: Format: DVD | 1 |

## Referències

* ↑ Senan James Fox. «Remembering Luke Kelly 30 years on». The Irish Post, 30-01-2014. Arxivat de l'original el 12 d’octubre 2014. [Consulta: 13 agost 2014].
* ↑ Nick Guida. «The Dubliners: The Luke Kelly Discography». Itsthedubliners.com. [Consulta: 13 agost 2014].
* ↑ «Luke Kelly - Music Charts». Acharts.us. [Consulta: 13 agost 2014].
* ↑ «GFK Chart-Track». Chart-track.co.uk. Arxivat de l'original el 2014-03-14. [Consulta: 13 agost 2014].
# Txeremxanka

«Txeremxanka» té aquests significats:
* Txeremxanka (Krasnoiarsk), localitat del krai de Krasnoiarsk, a Rússia
* Txeremxanka (Sverdlovsk), localitat de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia
# Ostheim

Ostheim (en alsacià Ostheim) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 1.371 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.306 | 1.329 | 1.265 | 1.335 | 1.335 | 1.371 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Roger Fritsch | |
# Pausànies d'Orèstia

Pausànies o Pausànias d'Orèstia o Pausànies d'Orestis (en llatí Pausanias, en grec antic Παυσανίας) fou un militar macedoni, de la casa reial dels orestes, que va ser un dels somatofílacs (guàrdia personal) de Filip II de Macedònia. Per la seva bellesa el rei li va mostrar simpatia.
Pausànies va tenir por que seria suplantat en l'afecte reial per un altre Pausànies, un militar, i va aconseguir la seva mort en una batalla contra els il·liris. L'amic del segon Pausànies, el general Atal, va prendre revenja i va injuriar greument a aquest Pausànies. Va demanar al rei el seu càstig, però Filip II no ho va acceptar perquè llavors estava emparentant amb el general (s'havia de casar amb la seva neboda). Pausànies va decidir prendre revenja directament amb el rei.
Al festival que es va fer a Eges pel casament de la filla de Filip, Cleòpatra, amb Alexandre I de l'Epir, aprofitant la seva condició de guardià del rei, el va atacar amb una espasa i el va matar (336 aC). Es va escapar cap a les portes de la ciutat on tenia disposats uns cavalls, però perseguit per altres oficials del rei va ser atrapat i mort.
Les sospites últimes del crim van recaure en Olímpia de l'Epir, la dona de Filip, i el príncep Alexandre (Alexandre el Gran), i segons l'historiador Justí va ser Olímpia la que va proporcionar els cavalls, i diu a més, que quan el cadàver de Pausànies va ser crucificat, la reina va posar-li una corona d'or al cap, va fer cremar el seu cos sobre les restes del seu marit i fins i tot va instaurar uns ritus anuals en memòria d'ell. L'espasa amb la que havia comès el crim, Olímpia la dedicar a Apol·lo. La sospita sobre Alexandre segurament és del tot infundada. Hi ha també una altra llegenda que diu que quan Pausànies meditava la seva venjança va anar a preguntar al sofista Hermòcrates quin era el camí més curt cap a la fama. Aquest li va respondre que ho aconseguiria matant a l'home més gran. No ha quedat mai clar qui en va ser el responsable directe.

## Notes

* ↑ Els criteris de transcripció dels noms propis masculins en -ας varien segons la font consultada. La Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans «recomana d'escriure -es en les terminacions dels noms de persona hebreus, grecs i llatins que tenen -as en llurs formes gregues i llatines», mentre que lingüistes com Alberich i Coromines prefereixen la terminació -as basant-se en els textos de la Fundació Bernat Metge.

## Referències

* ↑ 7.Pausanias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 160-161
# Petroica encaputxada

El petroica encaputxada (Melanodryas cucullata) és un ocell de la família dels petròicids (Petroicidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc obert i sabanes d'Austràlia, a excepció del nord-est de Queensland, costa de Nova Gal·les del Sud i Tasmània.

## Referències

* ↑ «Petroica encaputxada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Escoles del Patronat Tolrà

Les Escoles del Patronat Tolrà és un edifici del municipi de Castellar del Vallès (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici té una planta irregular,trapezoïdal, essent una de les cares un mur de protecció. L'edifici presenta una distribució i una utilització d'elements decoratius de regust clàssic. L'horitzontalitat de l'edifici es trenca en la part central per una torre que corona la composició. El frontis està organitzat amb una perfecta simetria en la distribució de finestres i portes, les llindes estan decorades amb austers motius florals, els mateixos que es repeteixen a la cornisa. Segueix la línia de la teulada una balconada de pedra. La torre central, sobremunta per una decoració en palmetes, l'ocupen tres fornícules, la central preserva el bust del marit de la donant de l'edifici: Dr. Josep Tolrà.

## Història

Les escoles Tolrà, sufragades per la vídua del que fos metge i industrial Dr. Tolrà van ser bastides per l'arquitecte Emili Sala i Cortés. L'escriptura de compra dels terrenys data del 6-1-1892 i la primera pedra de l'obra fou col·locada el 26-6-1892. L'edifici va ser inaugurat pel bisbe de Barcelona el 3-8-1896

## Referències

* 1 2 «Escoles del Patronat Tolrà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 desembre 2015].
# Woodward (Oklahoma)

Woodward és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 11.853 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Woodward tenia 11.853 habitants, 4.787 habitatges, i 3.245 famílies. La densitat de població era de 348,8 habitants per km².
Dels 4.787 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,6% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 32,2% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.441 $ i la renda mediana per família de 39.766 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.222 $ mentre que les dones 19.102 $. La renda per capita de la població era de 17.040 $. Entorn del 9,2% de les famílies i el 13,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Woodward». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Woodward». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Lúpies

Lúpies (llatí: Lupiae grec antic: Λουπίαι) és una antiga ciutat dels sal·lentins a la Calàbria romana (Pulla) entre Brundusium i Hydruntum a uns 35 km (25.000 passes diu l'Itinerari d'Antoní) de cadascuna. Segons Estrabó era a uns 12 km del mar però devia tenir algun port a la costa, ja que Plini el Vell i Claudi Ptolemeu l'esmenten com si fos una ciutat costanera.
Apià diu que allà hi va fer cap Octavi quan va tornar a Itàlia immediatament després de la mort de Juli Cèsar, sense gosar avançar cap a Brundisium fins que va rebre informació del que estava passant a Roma.
Una tradició recollida per Juli Capitolí diu que la va fundar Malenni, el rei dels sal·lentins, fill de Dasum. Ciutat del sal·lentins, va passar als romans amb la resta de la regió i no va ser mai teatre de cap esdeveniment destacat. Durant el domini roma era un municipi de certa importància i el seu territori es deia ager Lyppiensis. Probablement el nom es va deformar a Lycium del que va derivar el seu nom modern: Lecce, aparegut a l'edat mitjana.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Lupiae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 maig 2023].
# Txervone (Saki)

* Per a altres significats, vegeu «Txervone».
Txervone (en (ucraïnès): Червоне, en rus: Червоное, Txervónoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 2.007 habitants. Pertany al districte rural de Saki.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Perrierita-(La)

La perrierita-(La) és un mineral de la classe dels silicats que pertany al subgrup de la perrierita, dins del grup de la chevkinita. Rep el nom per la seva relació amb la perrierita-(Ce).

## Característiques

La perrierita-(La) és un silicat de fórmula química (La,Ce,Ca)₄(Fe,Mn$^{2+}$,Mg)Fe$^{3+}$₂(Ti,Fe$^{3+}$)₂(Si₂O₇)₂O₈. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la perrierita-(La) pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia Russa de les Ciències, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 4059/1.

## Formació i jaciments

Originalment va ser reportada, sense aprovació prèvia, de la localitat de Buer, a Bjørkedalen (Telemark, Noruega), en pegmatites de sienita, associada amb aegirina, loparita-(Ce) i microclina. La localitat tipus, però, es considera les pedreres In den Dellen, situades a Mendig, Mayen-Koblenz (Renània-Palatinat, Alemanya). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Perrierite-(La)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 desembre 2019].
# The Blanket

The Blanket va ser una revista en línia irlandesa, publicada entre 2001 i 2008 amb contingut de caràcter marcadament nacionalista i republicà. Sota el lema A Journal of Protest and Dissent, va publicar articles signats per històrics militants republicans que es mostraren contraris a l'Acord de Divendres Sant del 1998. Dolours Price, Brendan Hughes o Anthony McIntyre, van ser alguns dels col·laboradors habituals.

## Referències

* ↑ «The Blanket. A Journal of Protest and Dissent» (en anglès). The Blanket [Consulta: 5 novembre 2020].
* ↑ Carson, Niall; Hoey, Paddy «The" Bell" and the" Blanket": Journals of Irish Republican Dissent». New Hibernia Review, 16, 1, 2012, pàg. 75-93 [Consulta: 5 novembre 2020].
# Petroica de ventre canyella

La petroica de ventre canyella (Poecilodryas cerviniventris) és un ocell de la família dels petròicids (Petroicidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos i matolls del nord-oest i nord d'Australia

## Referències

* ↑ «Petroica de ventre canyella». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Escoles en xarxa

Escoles en xarxa és un projecte de periodisme digital que connecta, mitjançant blogs en línia, centres d'educació secundària i primària dels territoris de parla catalana interessats en la implementació de les TIC en l'àmbit educatiu, i en la creació d'una xarxa de comunicació virtual entre l'alumnat per intercanviar informació, experiències i impressions.
Hi ha un bloc unitari per a cada etapa educativa, intercanvis per a les escoles de primària i cròniques per als centres de secundària, i tants blocs com centres es van adherint a la proposta. Per a editar-los, cada centre disposa d'un nom d'usuari i una contrasenya, que es faciliten al professorat. Els blocs han d'estar escrits en català i han de ser el resultat d'una actuació pedagògica. S'hi pot participar des de qualsevol àrea curricular i des de qualsevol modalitat (matèries comunes, matèries optatives, aules d'acollida...), amb alumnat de qualsevol nivell de primària i de secundària. Durant el curs, s'organitza una trobada presencial de primària i una de secundària que recorre diverses localitats dels Països Catalans i que reuneix alumnes de diversos centres.
Òmnium Cultural dirigeix i gestiona el projecte i Vilaweb posa la plataforma tecnològica creada per aquest projecte, el seu manteniment i l'assessorament en pràctica de periodisme digital. També rep el suport del Departament d'Educació de la Generalitat de Catalunya i Escola Valenciana. El projecte començà el curs 2004-2005 amb 22 centres de secundària.

## Referències

* ↑ Projecte a la pàgina web d'Escoles en Xarxa

## Bibliografia

* Rosa Boixaderas De Freinet a Escoles en Xarxa Escola Catalana, ISSN 1131-6187, Vol. 45, Nº. 467, 2010 (Exemplar dedicat a: Xarxes socials), pàgs. 11-13
* Toni Cassany Escoles en Xarxa. Teixint la xarxa des del sud Escola Catalana, ISSN 1131-6187, Vol. 43, Nº. 446, 2008, pàg. 46
* Pius Morera ESCOLES EN XARXA, UNA EINA PER A LA INTEGRACIÓ

## Enllaços externs

* Pàgina web d'Escoles En Xarxa
* Escoles en Xarxa a Edu3 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Wills Memorial Building

El Wills Memorial Building està situat a dalt de tot de Park Street, a Queens Road (Bristol, Regne Unit). És un dels edificis més coneguts de la Universitat de Bristol i actualment s'hi troba la Facultat de Dret i el Departament de Ciències de la Terra, i també la Biblioteca de Dret. L'arquitecte comentarista Nikolaus Pevsner ho va descriure així:
"una proesa en el Neogòtic, tan convincent, tan immens, i tan competent que un no pot evitar sentir-ne respecte."

## Història

El Wills Memorial Building va ser encarregat per Sir George Wills i Henry Herbert Wills, els magnats de la companyia de tabac de Bristol W.D. & H.O. Wills, en honor del seu pare, Henry Overton Wills III, benefactor i primer canceller de la Universitat. Sir George Oatley va ser l'arquitecte escollit i se li va encarregar construir un edifici resistent al temps. Va crear un disseny centrat en l'estil gòtic perpendicular per evocar els famosos edificis universitaris d'Oxford i Cambridge. La construcció va començar el 1915 però va aturar-se el 1916 a causa de la continuació de la Primera Guerra Mundial. L'any 1919 es va seguir amb la seva construcció i, finalment, el Wills Memorial Building va ser obert el 1925 per Jordi V del Regne Unit i Maria de Teck. El cost total va ser de 501.566 lliures. Oatley va rebre l'honor de cavaller en el mateix any pel reconeixement de la seva feina a l'edifici.
El 1940, durant la Segona Guerra Mundial, el gran vestíbul va ser greument afectat per l'explosió d'una bomba alemanya i l'edifici va restaurar-se en els anys 60.

## Característiques

La característica dominant de l'edifici és la Wills Tower. La torre té la façana de formigó armat amb les pedres de Bath i Clipsham, amb escultures designades en col·laboració amb Jean Hahn de King's Heath Guild, Birmingham. Té una alçada de 66 metres i està coronat amb una llanterna octogonal, que allotja el Gran George, la quarta campana més gran d'Anglaterra. Està caracteritzat per moltes gàrgoles, les quals caricaturitzen membres contemporanis del personal de la Universitat. A més del Great Hall hi ha una biblioteca general, una recepció i una cambra de l'ajuntament i 50 habitacions més que inclouen algun espai per a l'ensenyança, com per exemple aules de seminari i sales de conferències.

## Referències

* ↑ «Wills Memorial Building». University of Bristol, Centre for Romantic Studies. Arxivat de l'original el 2006-06-27. [Consulta: 18 març 2006].
* ↑ «New Chapter for the Wills Memorial Building». University of Bristol. [Consulta: 18 març 2006].
* ↑ «Wills Memorial Building». Bristol-Link.co.uk. Arxivat de l'original el 2020-01-15. [Consulta: 18 març 2006].

## Bibliografia

* Whittingham, S. Wills Memorial Building (Bristol, 2003)