OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Leyla Erbil

Leyla Erbil (turc: Leylâ Erbil) (Istanbul, 12 de gener de 1931 - Istanbul, 19 de juliol de 2013) fou una escriptora contemporània turca, autora de sis novel·les, tres col·leccions d'històries curtes i un llibre d'assajos.
Després de la seva graduació, Erbil va estudiar Filologia Anglesa a la Facultat de Literatura de la Universitat d'Istanbul. Va fer les seves primeres publicacions a través de la premsa, que li edità alguns contes; després en publicaria alguns reculls, com Hallaç, el 1960, i Gecede (A la nit), el 1966. El 1971 va publicar la seva primera novel·la, Tuhaf Bir Kadın (Una dona estranya), i aviat va captar l'atenció literària per la seva mirada poc convencional sobre el paper social de la dona i sobre el matrimoni. Després seguiren altres obres: una novel·la autobiogràfica, Karanlığın Günü (El dia de la foscor), o Zihin Kuşları, publicada el 1998, en què descriu els seus diferents estils d'escriptura.
Fou la primera escriptora turca a ser nominada per a un premi Nobel de Literatura pel PEN International el 2002. També fou co-fundadora de la Unió d'Artistes turcs i del Sindicat d'Escriptors de Turquia.

## Vida personal

El 1951 es va casar amb Aytek Şay, fill de Çerkes Reşit. El 1953 es tornà a casar amb Mehmet Erbil, amb qui tingué una filla, Fatoş.

## Referències

* 1 2 3 Arsiya, İzlem. «Leyla Erbil: Influences on the modern reader and Turkish literature» (en anglès). Daily Sabah, 18-03-2015. [Consulta: 24 maig 2020].
* ↑ «Turkey's exquisitely 'odd' and relentlessly creative writer Leyla Erbil passes away"». Daily News [Istanbul] [Consulta: 29 abril 2016].
# Kiyose

Kiyose (清瀬市, Kiyose-shi) és una ciutat i municipi de Tòquio, a la regió de Kanto, Japó. Kiyose, com la resta de municipis del seu voltant és una ciutat dormitori per als treballadors que van al centre de Tòquio.

## Geografia

El municipi de Kiyose es troba en un terreny toquiòta que s'interna a la prefectura de Saitama, la qual envolta el municipi pel nord, sud i l'est. La ciutat té una gran qüantitat d'espais verds i encara avui el 46 percent del terme és agràri. Kiyose es troba a una àrea plana, a 15 quilòmetres al nord de l'altiplà de Musashino. El terme municipal de Kiyose limita amb els de Niiza i Tokorozawa, a Saitama, cap al nord i amb Higashikurume i Higashimurayama, de Tòquio, al sud.

## Història

L'1 d'abril de 1889, amb l'establiment del nou sistema de municipis de la restauració Meiji, es fundà el poble de Kiyose amb la unió dels llogarets de Kami-Kiyoto, Naka-Kiyoto, Shimo-Kiyoto, Kiyoto-shita-juku, Nakazato i Noshio al districte de Kitatama, a la prefectura de Kanagawa. L'any 1893, Kiyose passa a formar part de l'antiga prefectura de Tòquio. El 1954 Kiyose va esdevindre vila i l'1 d'octubre de 1970 Kiyose esdevé finalment ciutat.
Com a dada curiosa del municipi, cal esmentar que, en el passat, Kiyose tenia una gran qüantitat d'hospitals per a pacients de tuberculosi. Quan l'incidència d'aquesta malaltia va minvar, els hospitals seguiren funcionant com a centres corrents i, per això, Kiyose és el lloc de Tòquio amb més llits d'hospital després del districte especial de Chiyoda.

## Política i govern
### Alcaldes

En aquesta taula només es reflecteixen els alcaldes democràtics, és a dir, des de l'any 1947. En el cas concret de la ciutat de Kiyose, la llista comença el 1959, quan es funda la ciutat.
| Alcalde | Inici del mandat | Fi del mandat | Partit |
| Kunizō Shibuya | 1959 | 1994 | Ind |
| Shigeru Hoshino | 1994 | 2011 | Ind |
| Kintarō Shibuya | 2011 | - | Ind |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| 3.083 | 3.584 | 7.203 | 11.610 | 17.863 | 51.911 | 61.913 |
| 1990 | 2000 | 2010 | 2020 | 2030 | 2040 | 2050 |
| 67.539 | 68.037 | 74.088 | 75.233 | - | - | - |

## Transport
### Ferrocarril

* Ferrocarril Seibu
** Kiyose

### Carretera

Pel terme municipal de Kiyose no passa cap autopista.

## Ciutadans il·lustres

* Akina Nakamori, cantant pop.
* Yumiko Shaku, actriu i model.
* Maki Horikita, actriu de veu.

## Referències

* ↑ «東京都清瀬市 - Yahoo!地図». [Consulta: 30 juliol 2020].
* ↑ https://www.metro.tokyo.lg.jp/english/about/links/municipalities.html
* ↑ «星野繁（ホシノシゲル）｜政治家情報｜選挙ドットコム» (en japonès). [Consulta: 30 juliol 2020].
* ↑ «星野繁からのメッセージ　NPO法人 ひまわりの会». [Consulta: 30 juliol 2020].
* ↑ «市長のメッセージ - 清瀬市». Arxivat de l'original el 2020-07-28. [Consulta: 30 juliol 2020].
* ↑ Statistics Bureau of Japan
# Districte de Saint-Denis

El Districte de Saint-Denis és un dels tres districtes amb què es divideix el departament francès de Sena Saint-Denis. Té 6 cantons i 9 municipis i el cap del districte és la sotsprefectura de Saint-Denis.
No s'ha de confondre amb el Districte de Saint-Denis de l'illa de la Reunió.

## Composició
### Cantons

* Aubervilliers
* La Courneuve (en part)
* Épinay-sur-Seine
* Saint-Denis-1
* Saint-Denis-2
* Saint-Ouen

### Municipis

Els municipis del districte de Saint-Denis, i el seu codi INSEE, son:
* Aubervilliers (93001)
* La Courneuve (93027)
* Épinay-sur-Seine (93031)
* L'Île-Saint-Denis (93039)
* Pierrefitte-sur-Seine (93059)
* Saint-Denis (93066)
* Saint-Ouen (93070)
* Stains (93072)
* Villetaneuse (93079)
# El Vers Valencià

El Vers Valencià va ser una publicació poètica quinzenal de la ciutat de València, el primer número de la qual aparegué el 15 de juny de 1934, i l'últim l'u de juny de 1936. Cada número constava de vuit pàgines en quart major i es venia a vint-i-cinc cèntims. El seu impulsor va ser Josep Maria Bayarri, i representà l'alternativa catòlica i conservadora a La República de les Lletres. Publicava composicions dels clàssics valencians i traduccions de poesia estrangera al costat de col·laboracions d'autors contemporanis i novells com ara Salvador Verdeguer, Josep Monmeneu, Francesc M. Miret (sovint amb el pseudònim Ben-Ogra), Bernat Ortín Benedito, Martí Domínguez Barberà, Francesc Valiente, Lluís Cebrian Ibor, Manuel González Martí, Enric Navarro i Borràs, Joan Lacomba, i els germans Vicent i Xavier Casp, entre els més destacables. Dedicà sengles números d'homenatge a Teodor Llorente i a Lluís Cebrian i Mezquita.

## Referències

* ↑ Iborra, Josep. La trinxera literària, 1974-1990: estudis sobre literatura catalana al País Valencià. València: Universitat de València, 1995, p. 132-133. ISBN 9788478266265.
* ↑ Garcia Frasquet, Gabriel. «Francesc M. Miret i la revista El Vers Valencià». A: Literatura i societat a la comarca de la Safor, 1833-1936. València: Universitat de València, 2000, p. 75-77. ISBN 9788484152255.
# KQED (TV)

KQED, canal virtual 9 (UHF digital canal 30), és una estació televisiva situada a San Francisco, Califòrnia (United States), membre aficiat a la PBS. Els propietaris de l'estació és la Northern California Public Broadcasting, a través de la subsidiària KQED, Inc., juntament amb la seva altra estació de PBS [KQEH] (canal 54) i l'emissora de ràdio membre de NPR KQED-FM (88.5). KQED manté estudis situats a Mariposa Street en el districte Mission de San Francisco, i el seu transmissor està situat a dalt de la torre de Sutro.
El senyal de KQED es retransmet a l'estació de satèl·lit KQET (canal virtual 25 i canal digital 25) a Watsonville, que serveis els mercats de Monterey/Salinas/Santa Cruz; el transmissor d'aquella estació es troba al Fremont Peak, prop de San Juan Bautista.

## Televisió digital
### Canals digitals

El canal digital de l'estació és multiplex:
| Canal | Vídeo | Aspecte | PSIP | Programació |
| 9.1 / 25.1 | 1080i | 16:9 | KQED-HD | PBS de programació de KQED / principal |
| 9.2 / 25.2 | 480i | 4:3 | KQED+ | KQEH (Plus de KQED) |
| 9.3 / 25.3 | 480i | 4:3 | MUNDIAL | Món de KQED |

## Referències

* ↑ «KQED TV Channel 9». Yelp. [Consulta: 5 juliol 2017].
* ↑ RabbitEars TV Query for KQED

## Enllaços externs

* «Lloc web oficial».
# Antoni Sadurní

Antoni Sadurní (Barcelona, actiu al segle xv) fou un brodador català, conegut per ser l'autor del brodat del frontal d'altar de la capella de Sant Jordi del palau de la Generalitat de Catalunya, es creu que inspirant-se en un disseny del pintor Bernat Martorell. Es tracta d'una obra excepcional realitzada cap a 1450 amb fils de seda, or i plata. Altres obres destacades d'ell foren:
* Dalmàtica del tern de sant Jordi, brodat de la capella de Sant Jordi del palau de la Generalitat de Catalunya
* Brodats per a la seu de Tortosa, encarregats pel bisbe d'Urgell
* Brodats per a la casa de Pere IV.

## Referències

* ↑ «Antoni Sadurní». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Dimitri Radtxenko

Dmitri Leonídovitx Radtxenko (en rus Дмитрий Леонидович Радченко; nascut el 2 de desembre de 1970 a Sant Petersburg, aleshores Leningrad) és un exjugador de futbol rus. Va jugar en diversos equips com el Zenit Leningrad, el Spartak de Moscou, el Racing de Santander, el Deportivo de La Corunya i el Jubilo Iwata.

## Títols

* 2 Lliga russa de futbol, 1992 y 1993
* 1 Copa soviètica de futbol, 1992
* 1 Copa russa de futbol, 1994

## Selecció

Radtxenko va jugar dues vegades amb l'antiga selecció de l'URSS. Una vegada desmantellada la Unió Soviètica, va continuar sent seleccionat per la selecció de Rússia, fins a 33 vegades, amb nou gols.
Va formar part del combinat rus que va acudir al Mundial de futbol dels Estats Units 1994. A més a més, Radtxenko va marcar un gol al Camerun.

## Enllaços externs

* Fitxa
# Districte de Čadca

El districte de Čadca - (eslovac) Okres Čadca - és un dels 79 districtes d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Žilina. Té una superfície de 760,62 km², i el 2013 tenia 91.263 habitants. La capital és Martin.

## Llista de municipis
### Ciutats

* Čadca
* Krásno nad Kysucou
* Turzovka

### Pobles

Čierne | Dlhá nad Kysucou | Dunajov | Klokočov | Klubina | Korňa | Makov | Nová Bystrica | Olešná | Oščadnica | Podvysoká | Radôstka | Raková | Skalité | Stará Bystrica | Staškov | Svrčinovec | Vysoká nad Kysucou | Zákopčie | Zborov nad Bystricou
# Districte de la Gruyère

El Districte de la Gruyère (en alemany Bezirk Greyerz) és un dels set districtes del Cantó de Friburg a Suïssa. Té 40309 habitants (cens de 2003) i una superfície de 489,41 km². Està format per 28 municipis i el cap del districte és Bulle. Es tracta d'un districte amb el francès com a llengua oficial.

## Municipis

| Municipi | Superfície [ha] | Població (2010) |
| Bas-Intyamon | 3331 | 1114 |
| Botterens | 415 | 470 |
| Broc | 1004 | 2296 |
| Bulle | 2387 | 18947 |
| Cerniat | 3369 | 332 |
| Charmey | 7846 | 1849 |
| Châtel-sur-Montsalvens | 204 | 246 |
| Corbières | 690 | 419 |
| Crésuz | 178 | 295 |
| Echarlens | 463 | 716 |
| Grandvillard | 2416 | 700 |
| Gruyères | 2838 | 1789 |
| Haut-Intyamon | 6045 | 1415 |
| Hauteville | 1052 | 563 |
| Jaun | 5521 | 686 |
| La Roche | 2409 | 1395 |
| Le Pâquier-Montbarry | 449 | 1094 |
| Marsens | 781 | 1593 |
| Morlon | 248 | 590 |
| Pont-en-Ogoz | 1002 | 1601 |
| Pont-la-Ville | 432 | 570 |
| Riaz | 776 | 2153 |
| Sâles | 1879 | 1392 |
| Sorens | 1872 | 921 |
| Vaulruz | 1016 | 1006 |
| Vuadens | 1044 | 1982 |
| Total : 28 | 48937 | 46415 |

### Evolució dels municipis

* Municipis fins al 2000
* Municipis fins al 2001
* Municipis fins al 2002
* Municipis fins al 2003
* Municipis fins al 2005
* Municipis fins al 2010
# Sidi Ghanem

Sidi Ghanem (en àrab سيدي غانم, Sīdī Ḡānim; en amazic ⵙⵉⴷⵉ ⵖⴰⵏⵎ) és una comuna rural de la província de Rehamna, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.099 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Sheldon (Missouri)

Sheldon és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 529 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sheldon tenia 529 habitants, 209 habitatges, i 146 famílies. La densitat de població era de 400,5 habitants per km².
Dels 209 habitatges en un 31,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,9% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 30,1% no eren unitats familiars. En el 26,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 18% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.125 $ i la renda mediana per família de 34.286 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.404 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 13.664 $. Entorn del 6,2% de les famílies i el 13,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sheldon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sheldon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Servei Nacional Aeronaval

El Servei Nacional Aeronaval (SENAN) (oficialment en castellà: Servicio Nacional Aeronaval, SENAN) és una branca de la Força Pública de la República de Panamà, responsable de dur a terme operacions navals. La seva funció principal és la protecció, la vigilància, la seguretat, i la defensa aèria, de les zones marítimes jurisdiccionals de la República de Panamà. En la data de gener de 2012, el SENAN compta amb aproximadament 3,000 unitats en activitat, amb 20 vaixells i aproximadament 15 avions. El SENAN depèn administrativament del Ministeri de Seguretat Pública, que és dirigit per l'Òrgan Executiu. El SENAN té els seus orígens en la fusió de l'antic Servei Marítim Nacional i el Servei Aeri Nacional de Panamà, que en virtut del Decret Llei 7 del 20 d'agost de 2008 va crear el Servei Nacional Aeronaval. És un component de les forces de seguretat, que estableix el servei de seguretat pública, per garantir l'honor, la vida, i la propietat dels espais jurisdiccionals nacionals i estrangers, mitjançant l'ús de l'Aviació i els mitjans navals, contribuint així a la política pública, l'ajuda humanitària, i a facilitar un ambient per al desenvolupament social i econòmic de Panamà.
El SENAN participa habitualment en operacions de rescat de persones en: El mar, els rius i els llacs.
El SENAN actua conjuntament amb la Guardia Costanera dels Estats Units en la lluita contra la droga
El SENAN ha rebut quatre patrulleres donades per Itàlia, (d'un total de sis), provinents del port de Gènova (Itàlia), les patrulleres foren donades en el marc d'un conveni de co-operació bilateral que va incloure la signatura en el 2010 d'un contracte per valor de 250 milions de dolars, entre Panamà i l'empresa italiana Finmeccanica, per a la compra de 19 radars, 6 helicòpters Augusta Westland AW139, i un mapa digital.
El Govern dels Estats Units ha transferit quatre helicòpters i un avió al Servei Nacional Aeronaval, com a part del Programa d'Aviació de l'Oficina d'Afers Anti-Narcòtics i d'Aplicació de la Lley, els helicòpters són dos Bell UH-1H, i dos Augusta Westland AW139, l'avió de transport és un Douglas DC-3.

## Referències

* ↑ «aeronaval.gob.pa». Arxivat de l'original el 2014-10-20. [Consulta: 21 novembre 2014].
* ↑ «aeronaval.gob.pa». Arxivat de l'original el 2014-10-20. [Consulta: 21 novembre 2014].
* ↑ «laestrella.com.pa». Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 21 novembre 2014].
* ↑ «laestrella.com.pa». Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 21 novembre 2014].
* ↑ laestrella.com.pa
* ↑ «laestrella.com.pa». Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 21 novembre 2014].
* ↑ «laestrella.com.pa». Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 21 novembre 2014].
* ↑ www.infodefensa.com
* ↑ www.infodefensa.com
* ↑ www.infodefensa.com

## Enllaços externs

* Servei Nacional Aeronaval (castellà)
# Siempre en domingo (TVE)

Siempre en domingo va ser un programa de televisió emès per Televisió Espanyola en la temporada 1971-1972. Es va basar al programa mexicà Siempre en domingo.
Típic programa contenidor per a la tarda dels diumenges en el qual s'alternaven entrevistes, notícies, concursos (Los cinco magníficos i Jaque a la orquesta), humor i sèries de ficció (La chica de la tele, Randall, el justiciero, Los dos mosqueteros) i les secciones Zoo loco, Mundo Camp i A todo ritmo.
El programa va començar sent dirigit i presentat per Manuel Martín Ferrand, acompanyat per Antolín García, Joaquín Prat, Maribel Alonso, Joaquín Díaz Palacios, Mercedes Ibáñez i, la més tard famosa cantant, Paloma San Basilio, en el seu debut en televisió. El 1972 es va produir una renovació, quan Martín Ferrand va abandonar el programa. Siempre en domingo passà a mans de Juan Antonio Fernández Abajo, Marisol González, Isabel Bauzá, Pilar Cañada, Clara Isabel Francia i José Luis Uribarri.

## Referències

* ↑ TVE-1 - 1972 - Avance programación (Siempre en domingo) a Youtube
* ↑ Siempre en domingo, 13 de febrer de 1972
* ↑ Paloma San Basilio cumple 65 años: la apasionante vida de una diva de la música, bekia.es, 22 de novembre de 2015

## Bibliografia

* Revista Teleprograma. Número 283. 23 d'agost de 1971.
* Locos por la tele. Antonio Sempere Bernal. Editorial Club Universitario, 2005. Página 55.

## Enllaços externs

* Siempre en domingo 13 de febrer de 1972 a RTVE a la Carta
# Liangfen

El liangfen o liang fen és un plat xinès consistent en melmelada de midó que sol servir-se fred, amb una salsa salada, sovint a l'estiu. És més popular al nord de la Xina, incloent Pequín, Gansu, i Shaanxi, però també pot trobar-se a Sichuan i Qinghai. El liangfen és generalment de color blanquinós, trasl·lúcid i espès. Sol fer-se de midó de mongeta xinesa, però també pot emprar midó de pèsol o creïlla. En l'oest de la Xina, també s'usaven abans les llavors gelées del llantén. El midó es bull en aigua i les làmines resultants es tallen llavors en tires gruixudes.

## Referències

* 1 2 Wilson, Ernest Henry; Sargent, Charles Sprague. A naturalist in western China, with vasculum, camera, and gun. Methuen & Co., 1914, p. 63.
* ↑ 老北京网 / 北京公众出行网. «凉粉（漏鱼、刮条）» (en xinés), 05-12-2007. Arxivat de l'original el 2011-07-07. [Consulta: 23 gener 2015].
* ↑ «Lanzhou Restaurants» (en anglés). China Connection Tours.
* ↑ «Xian Dining» (en anglés). Beijing feeling. Arxivat de l'original el 2010-10-26. [Consulta: 23 gener 2015].
* ↑ Jack Quian. Chengdu: A City of Paradise. AuthorHouse, 2006, p. 49. ISBN 1425975909.
* ↑ CRIENGLISH.com. «Xining» (en anglés), 07-03-2008. Arxivat de l'original el 2015-01-23. [Consulta: 23 gener 2015].
* ↑ Law, Eugene. Intercontinental's best of China. China Intercontinental Press (五洲传播出版社), 2004, p. 197. ISBN 7508504291.
* ↑ Mooney, Eileen Wen. Beijing. Marshall Cavendish, 2008, p. 124. ISBN 9812329978.
* ↑ 宋秉武 (Song Bingwu). 大禹治水的源头—临夏. China Intercontinental Press (五洲传播出版社), 2004, p. 30. ISBN 7508506618.
# Silvana Vogt

Silvana Vogt nascuda a Morteros el 1969 és una escriptora argentina resident a Catalunya.
Tot i que va néixer l'any 1969, no la van inscriure al registre civil fins al 1973. Als 11 anys marxa del seu poble natal, Morteros (província de Córdoba), cap a la ciutat de Santa Fe. Als 15, nou trasllat fins a Corrientes i als 22 se'n va a viure sola a Buenos Aires. El 16 de maig del 2002, amb 32 anys, aterra a Barcelona fugint del Corralito (i del país) quan l'Argentina li va negar els llibres de Rodrigo Fresán. Ell vivia a Barcelona, i una de les seves novel·les s'acaba amb el nom de la capital catalana.
El cognom Vogt és alemany. Els avis de Silvana eren colons europeus que van ajudar a fundar pobles argentins. La seva àvia per part de mare provenia de Sama (Astúries).
Silvana Vogt és professora de filosofia, psicologia i ciències de l'educació, tot i no haver acabat la llicenciatura en filosofia. Va deixar la carrera després de llegir Kant, perquè considerava que no hi havia res més per aprendre. Va estudiar Producció, realització i creativitat radiofònica a l'escola ETER de Buenos Aires i va treballar a diferents ràdios argentines. En arribar a Barcelona va treballar en diverses feines: neteja de cases, professora de castellà, promotora de supermercats, columnista del diari Metro i lectora de manuscrits per a editorials. També va treballar a la desapareguda Catalunya Cultura fent la secció de "Rutes literàries per Catalunya", al programa de Francesc Cano, el 2005, i a Catalunya Ràdio, al programa Catalunya Migdia, amb l'Òscar Fernández i l'Empar Moliner l'any 2016. Col·labora amb Ràdio Desvern des del 2003. Primer, fent una programa sobre llibres amb l'Arnau Cònsul, l'Ignasi Pàmies i l'Ester Andorrà i posteriorment al programa Justa la fusta, amb la Carme Verdoy, on recomana llibres.
Pel que fa a la seva faceta d'escriptora, al 2009 atura l'escriptura de la seva novel·la argentina, que deixa inacabada per escriure “La mecànica de l'aigua”. La decisió d'escriure en català la va fer inscriure a l'Escola d'Escriptura de l'Ateneu Barcelonès. Ha ensenyat narrativa a l'Escola d'Escriptura de l'Ateneu de Sant Just Desvern, a l'Escola de Lletres l'Odissea de Vilafranca del Penedès i a la desapareguda llibreria Proa Espais. Des del 2016 té la llibreria Cal Llibreter de Sant Just Desvern.

## Obra

* La mecànica de l'aigua (Edicions de 1984, 2016)

## Referències

* ↑ Nopca, Jordi «Obre Cal Llibreter a Sant Just Desvern». Ara Llegim, 09-01-2016.
* ↑ Pagès Jordà, Vicenç «Silvana Vogt: una mirada limpia». El Periódico, 27-09-2016 [Consulta: 28 febrer 2017].
# Liang Xiaoyu

Liang Xiaoyu (* 11 de gener de 1996 a Nanjing) és una esportista singapuresa que competeix en bàdminton en la categoria individual.

## Referències

* ↑ «Xiaoyu LIANG» (en anglès). BWF. [Consulta: 14 juliol 2016].
# Serboixos

Serboixos és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Rivert.
Està situat al sud-est de Rivert, a prop i a l'esquerra del barranc de Rivert, a ponent de la Carretera de Rivert. És entre la Llau de la Mola (nord-oest) i la Coma (sud-est), al nord-est de l'Ínsula i al sud-oest de la Cabana del Teixidor.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació