OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Popoloca Coyotepec

El popoloca Coyotepec és una variant de la llengua popoloca parlada a l'estat de Puebla (Mèxic). El dialecte de la vila de San Mateo es compta com a Coyotepec, però pot ser un idioma diferent, o un dialecte del popoloca de San Felipe Otlaltepec (popoloca occidental). El popoloca Coyotepec i el popoloca occidental tenen aproximadament el 40% de mútua intel·ligibilitat.

## Referències

* ↑ Ethnologue
# Italians

Els italians són un grup ètnic del sud d'Europa que comparteixen una cultura comuna i parlen italià com a llengua materna. Els italians es defineixen per la seva nacionalitat italiana i la seva residència a la península Itàlica i els territoris adjacents. Segons recomptes del 2012 hi ha 60 milions d'italians a Itàlia i 300.000 a San Marino a més de 500.000 a Suïssa. A causa d'una gran i prolongada diàspora, es calcula que 4,5 milions d'italians viuen a l'estranger, particularment a Amèrica i Europa, a més de 80 milions que es calcula que tenen avantpassats italians. Els italians han tingut al llarg de la història una gran influència en l'art, la cultura i la ciència occidentals.

## Vegeu també

* Regne d'Itàlia
* Reunificació italiana

## Referències

* ↑ Woodard, Roger D. «Greek dialects». A: The Ancient Languages of Europe. Cambridge University Press, 2008, p. 51. ISBN 978-0-521-68495-8.
Viccionari
# Huxley (cràter)

Huxley és un petit cràter d'impacte lunar situat en l'entrada oriental de la Mare Imbrium, just al nord dels Montes Apenninus. Al sud-est d'aquest sistema muntanyenc es troba Mons Ampère. Aquest cràter va ser prèviament identificat com Wallace B abans de ser canviat el nom per la UAI. El cràter Wallace es troba cap a l'oest.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Huxley (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 28 novembre 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 28 novembre 2018].
# Albert Sunyer Castillo

Albert Sunyer Castillo és un informàtic i polític català. Membre de la Coordinadora Administrativa de Pirates de Catalunya com a tresorer, escollit a través de l'Assemblea del Partit i membre de la Territorial de Girona Ciutat. Nascut a Barcelona el 1990, manté des de fa anys una activitat política a la ciutat en diverses entitats i col·lectius.
Va ser el candidat a les eleccions del 21 de desembre de 2018 de Pirates de Catalunya a la provincia de Girona, candidatura juntament amb la Candidatura d'Unitat Popular (CUP). Continua treballant mà a mà activament amb aquesta formació política tant a nivell local de la ciutat de Girona com a nivell nacional.
Actualment forma part a més a més del grup promotor de Guanyem Girona, candidatura ciutadana per una Girona social, democràtica, popular i republicana.
Triat candidat a les eleccions municipals del 2019, en el municipi de Girona, per part de la assemblea de Pirates de Girona.
Recentment, ha resultat triat candidat al Congrés dels Diputats de la formació Pirates de Catalunya per a la demarcació de Girona.

## Referències

* ↑ «Pirates de Catalunya». Arxivat de l'original el 2019-01-31. [Consulta: 17 novembre 2018].
* ↑ «21D Dempeus! - Ens sobren 155 raons». [Consulta: 17 novembre 2018].
* ↑ ACN «La CUP presenta la llista per Girona amb la regidora figuerenca Natàlia Sánchez al capdavant». Gerio.
* ↑ «Guanyem Girona». [Consulta: 17 novembre 2018].
* ↑ Novembre 3, Publicat el; General, 2018-. «Girona: Trobada Oberta Pirata (8 de novembre) i primàries (1-8 de novembre)», 03-11-2018. [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ Març 13, Publicat el; General, 2019-. «Pirates de Catalunya decideix obrir una votació per decidir si s'uneix a un possible acord amb Poble Lliure i Som Alternativa per a les eleccions del 28A», 13-03-2019. [Consulta: 16 març 2019].
# José Corral y Larre

José Corral y Larre (Madrid, 15 d'octubre de 1866 - † Madrid, 19 d'agost de 1938) fou un funcionari i polític espanyol.

## Trajectòria

El seu pare era asturià i la seva mare d'Iparralde, ambdós establerts a Madrid. Va fer carrera administrativa com a funcionari dins del Ministeri d'Hisenda. El 1887 fou aspirant de novena d'Hisenda i el 1889 oficial cinquè. De 1891 a 1897 fou destinat a les Filipines, el 1897 a Múrcia i el 1902 a Madrid, on fou ascendit a oficial de primera. El 1903 fou ascendit a cap de negociat, el 1920 cap d'administració de primera i el 1924 cap superior. Simultàniament de 1910 a 1913 fou governador civil de Lleó.
El 25 de febrer de 1924 el general Miguel Primo de Rivera el va nomenar subsecretari del Ministeri d'Hisenda, encarregat d'exercir les funcions de Ministre d'Hisenda fins que el ministeri fou restablert el 3 de desembre de 1925. El 1927 va ser nomenat membre de l'Assemblea Nacional Consultiva com a "representant per dret propi" fins a febrer de 1930.

## Referències

* ↑ Biografia al web del ministeri d'Hisenda
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Línia H4 de la Xarxa Ortogonal d'Autobusos de Barcelona

La línia H4 és una línia d'autobús de trànsit ràpid que pertany a la Xarxa Ortogonal d'autobusos urbans de Barcelona. Recorre Santa Coloma de Gramenet i Barcelona en horitzontal des del barri del Bon Pastor fins a la Zona Universitària. Va ser posada en marxa al febrer 2016.
El seu traçat inclou, des del punt d'inici del barri de Bon Pastor, el barri de Sant Andreu, fins a l'Avinguda Meridiana, puja pel passaig de Valldaura fins a arribar a la plaça de Karl Marx a on continua pel passeig de la Vall d'Hebron. Quan arriba a la plaça d'Alfonso Comín, baixa pel passeig de la Bonanova i l'avinguda d'Esplugues fins a arribar a la Zona Universitària.
La implantació d'aquesta línia va suposar la modificació del traçat de les línies 22 i 60, que van veure els seus extrems tallats, així com de la supressió de les línies 64 i 73.

## Àrees d'intercanvi

Els punts d'intercanvi amb què hi ha correspondència d'aquesta línia amb altres serveis de transport públic són els següents:
* Àrea d'Intercanvi Reina Elisenda
* Àrea d'Intercanvi Sarrià
* Àrea d'Intercanvi Bonanova
* Àrea d'Intercanvi Avinguda Tibidabo
* Àrea d'Intercanvi Vall D'Hebron
* Àrea d'Intercanvi Guineueta

## Horaris

| H4 | Primer servei | Primer servei | Darrer servei | Darrer servei |
| H4 | A: Zona Universitària | A: Bon Pastor | A: Zona Universitària | A: Bon Pastor |
| Feiners | 05:45 | 06:00 | 22:20 | 23:00 |
| Dissabtes | 07:00 | 07:00 | 22:20 | 23:00 |
| Festius | 07:00 | 07:00 | 22:20 | 23:00 |

## Referències

* 1 2 «Nova Xarxa de Bus Implantació de la fase 4». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Mapa H4». TMB. Arxivat de l'original el 2016-03-27. [Consulta: 18 març 2016].
* ↑ «Nova xarxa de bus: H4». Ajuntament de Barcelona. Arxivat de l'original el 2016-03-26. [Consulta: 18 març 2016].
* 1 2 «H4». TMB.

## Enllaços externs

* Línia H4 de la Xarxa Ortogonal d'Autobusos de Barcelona - Lloc web oficial
# Popoluca

«Popoluca» té aquests significats:
El terme popoluca pot referir-se a diverses llengües mixezoque parlades a l'estat de Veracruz pels popoluques:
* Popoluca de Texistepec una llengua zoque.
* Popoluca de la Sierra o Popoluca de Soteapan una llengua zoque.
* Popoluca de Sayula una llengua mixe.
* Popoluca d'Oluta una llengua mixe.
# Italiotes

Els italiotes (en grec antic Ὶταλιῶται, Italiōtai) eren un poble preromà grecoparlant que vivia a la península Itàlica. Ocupaven el territori comprés entre Nàpols (llavors Partènope, colònia grega) i Sicília, anomenat la Magna Grècia.
Després de ser sotmesos per l'antiga Roma, a partir del segle iii aC, els italiotes van difondre la cultura i la llengua gregues a Roma i a bona part d'Itàlia, en detriment del llatí dels conservadors romans com Cató el Vell. Llavors començà a denominar-se «italiota» qualsevol grup indoeuropeu barrejat amb les poblacions autòctones itàliques (llatins en el cas de Roma). Van establir contactes graduals amb altres pobles de la Mediterrània oriental.
Els graeculi van introduir i van traduir la poesia èpica en la cultura romana i van incorporar llegendes com l'Odissea i convertiren Odisseu en Ulisses, un heroi romà. Igualment, van traduir moltes obres científiques i també les tècniques gregues per elaborar terrissa i altres objectes manufacturats populars. El bilingüisme va ser la norma entre els nobiles. Aquest fenomen es va estendre amb la conquesta de Grècia pels romans.
Durant la República i l'Imperi romans, els italiotes (els descendents dels pobladors grecs) es consideraven diferents dels habitants no grecs de la Itàlia meridional. Els grecànics del sud d'Itàlia n'eren els descendents.

## Referències

* ↑ Joseph M. Walker. Los etruscos p. 20. ISBN 84-9764-441-7.
* ↑ Stearns, Peter N. (ed.); W. L. Langer (ed.). The Encyclopedia of world history : ancient, medieval, and modern, chronologically arranged. Boston: Houghton Mifflin, 2001, p. 68. ISBN 9780395652374.

## Bibliografia

* Massimo Pallottino, A history of earliest Italy, pagina;118. ISBN 0472100971.
* John Boardman, The Cambridge ancient history, pagina;709. ISBN 0521850738.
* Kathryn Llomes, Rome and the Western Greeks, 350 BC-AD 200: Conquest and Acculturation in Southern Italy, pagina;103. ISBN 0415050227.
* Gender and ethnicity in ancient Italy By Tim Cornell, Kathryn Llomes Page 40 ISBN 1873415141.
* Gertrude Elizabeth Taylor Slaughter, Calàbria, the first Italy, University of Wisconsin Press, 1939, pagina;107. ASIN B00085KMKK.
# Dmitri Gulia

Dimitry Iosifovitx Gulia (Uarcha, districte de Gulripsh, Abkhàzia, 9 de febrer de 1874- Agudzera, 7 d'abril de 1960) (abkhaz:Дырмит Иасыф-иҧа Гәлиа, georgià: დმიტრი გულუა) fou un famós escriptor abkhaz.

## Biografia

Pertanyia a una família de camperols i estudià per a mestre al seminari de Gori (Geòrgia). És considerat el pare de la literatura abkhaza i ha contribuir molt al seu desenvolupament. Ha sigut un dels creadors del nou alfabet abkhaz el 1892 amb Konstantin Machavariani, basat en l'alfabet ciríl·lic. El 1921 va patrocinar el primer grup de teatre abkhàz i edità el primer diari en llengua abkhaz, Apsny. Les seves poesies són posseïdes pel pathos de la creació, amistat i unitat de les nacions i el 1919 va escriure la primera novel·la en abkaz, Атәым жәҩан аҵаҟа (Sota el cel de qualsevol). En la seva novel·la Камачич (Kamatxitx) (1940) tracta de la vida dels abkhazos sota la dominació del tsar. També va publicar treballs sobre llengua, història i etnografia, així com a llibres de text. També fou elegit diputat al Soviet Suprem de l'URSS i condecorat amb l'Orde de Lenin. La major part dels seus treballs han estat traduïts al rus i al georgià. Va ser enterrat a Sukhumi i molts carrers i teatres d'Abkhàzia duen el seu nom.

## Obres

* 1919: Apem jyan açaka (Sota el cel de qualsevol)
* 1940: Kamčyč
* 1946: Anaurkua (Fantasma)
* 1952: Sara sykalak (La meva ciutat)

## Bibliografia

* Gulia G.D. Dmitry Gulia - Story of My Father - Moscow, 1963
* Bgazhba H., Zelinsky K. Dmitry Gulia - Critic Biographic Essay - [Sukhum], 1965

## Enllaços externs

* (georgià) Biografia
# Josep Lluís Sagarra i Zacarini

Josep Lluís Sagarra i Zacarini (Barcelona, 1916 - Barcelona, setembre de 1999), fou un advocat i jurista català.

## Família

Josep Lluís Sagarra estigué casat amb Isabel Trias i Rubiés, amb qui va tenir deu fills. És sogre de Miquel Roca i consogre de Joan Baptista Roca, així com avi de Joan Roca, també advocat.

## Biografia

Es va col·legiar al Col·legi d'Advocats de Barcelona en 1939, just després d'haver acabat la carrera. Es va dedicar a la promoció de la documentació i la terminologia jurídica en català, així com la normalització del català en l'àmbit del dret. Va destacar per la seva tasca en favor del dret català i com a assessor jurídic de diferents associacions catalanes. Gran aficionat al dibuix i l'escultura, va exposar en diverses ocasions.
Fou membre de la junta de la Societat Catalana d'Economia del 1953 al 1963, i el 1977-1978 fou degà de l'Il·lustre Col·legi d'Advocats de Sant Feliu de Llobregat, també va ser vocal bibliotecari del de Barcelona (1858-1963), amb el degà Frederic Roda. Fou soci de l'Institut d'Estudis Catalans. El 1991 va rebre la Creu de Sant Jordi. Fou president de la Junta Constructora del Temple Expiatori de la Sagrada Família durant la darrera dècada del segle xx.

## Referències

* ↑ «Díptic de l'exposició a l'ICAB». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 16 març 2015].
# Nemacheilus papillosus

Nemacheilus papillosus és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1863. Sur les genres de la famille des Cobitioïdes. Versl. Akad. Amsterdam v. 15. 32-44.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Línia H6 de la Xarxa Ortogonal d'Autobusos de Barcelona

La línia H6 és una línia d'autobús de trànsit ràpid que pertany a la Xarxa Ortogonal d'autobusos urbans de Barcelona. Recorre Barcelona en horitzontal des de Fabra i Puig fins a la zona universitària. Va ser posada en marxa a l'octubre de 2012.
En direcció a Fabra i Puig, la línia surt de Zona Universitària pel lateral de la Diagonal fins a la plaça Maria Cristina. Després segueix tota la ronda del Mig (Gran Via de Carles III, ronda General Mitre, plaça Lesseps, travessera de Dalt i ronda Guinardó) fins a l'Hospital de Sant Pau, on pren l'avinguda Mare de Déu de Montserrat per acabar a l'avinguda Meridiana, a l'altura del passeig de Fabra i Puig. En direcció a Zona Universitària, va per Fabra i Puig i l'avinguda Borbó abans d'agafar de nou l'avinguda Mare de Déu de Montserrat. També, just abans de la Diagonal, hi ha una petita variant: passa pel passeig Manuel Girona i el carrer Capità Arenas en lloc de circular per la Gran Via de Carles III.

## Àrees d'intercanvi

Els punts d'intercanvi amb què hi ha correspondència d'aquesta línia amb altres serveis de transport públic són els següents:
* Àrea d'intercanvi Maria Cristina
* Àrea d'intercanvi Prat de la Riba
* Àrea d'intercanvi Mitre-Balmes
* Àrea d'intercanvi Lesseps
* Àrea d'intercanvi Alfons X
* Àrea d'intercanvi Virrei Amat

## Horaris

| H6 | Primer servei | Primer servei | Darrer servei | Darrer servei |
| H6 | A: Zona Universitària | A: Fabra i Puig | A: Zona Universitària | A: Fabra i Puig |
| Feiners | 06:10 | 07:00 | 21:35 | 22:20 |
| Dissabtes | 07:40 | 08:20 | 21:30 | 22:20 |
| Festius | 08:40 | 09:20 | 21:30 | 22:20 |

## Referències

* ↑ «Barcelona's new bus network» (en anglès). TMB, 21 maig de 2015. [Consulta: 18 març de 2016].
* ↑ «La flota d'autobusos urbans de Barcelona es converteix en la més neta d'Europa» (PDF). Gabinet de Premsa. Transports Metropolitans de Barcelona, 04-07-2012, pàg. 3-6.
* ↑ «Nova Xarxa de bus de Barcelona» (PDF). Gabinet de Premsa. Transports Metropolitans de Barcelona, 01-07-2012, pàg. 20 (23 al PDF).
* ↑ «H6». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 18 març de 2016].

## Enllaços externs

* Línia H6 de la Xarxa Ortogonal d'Autobusos de Barcelona - Lloc web oficial
# Portada/efemèride setembre 30

Truman Capote
« 29 de setembre · 30 de setembre · 1 d'octubre »
# Hybopsis boucardi

Hybopsis boucardi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Mèxic.

## Referències

* ↑ Agassiz L. 1854. Notice of a collection of fishes from the southern bend of the Tennessee River, in the State of Alabama. Am. J. Sci. Arts (Ser. 2) v. 17. 297-308, 353-365.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Grose, M.J. i E.O. Wiley 2002: Phylogenetic relationships of the Hybopsis amblops species group (Teleostei:Cyprinidae). Copeia (4):1092-1097.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Italia turrita

Itàlia turrita és la personificació nacional o al·legoria d'Itàlia, la característica principal de la qual és una corona mural -d'aquí el nom en italià: turrita («amb torres»)- típica de l'heràldica italiana cívica d'origen comunal.
Itàlia turrita és una dona amb atributs típicament mediterranis que presenta un rostre somrient, cavell fosc i una bellesa elegant i idealitzada. Sovint sosté a les seves mans un grapat de panotxes de blat de moro com símbol de fertilitat i una referència a l'economia agrària. Durant el govern feixista de Benito Mussolini sostenia un feix de lictors.

## Stella d'Italia

Sobre el seu cap sovint es representa una radiant estrella de cinc puntes brillant. Aquest és un antic símbol secular d'Itàlia que suposadament protegia la nació, conegut com a «Stella d'Italia». Icona de la Unificació d'Itàlia, va ser utilitzada a la cimera de l'escut d'armes del Regne d'Itàlia de 1870 a 1890 i és un element fonamental de l'actual escut d'Itàlia aprovat en el naixement de la República italiana el 1948.

## Galeria

* Tetradracma de Esmirna 150 - 160 aC, figuración de la deessa Venus amb la corona turrita.
* Iconologia d'Itàlia turrita por Cesare Ripa (1603).
* Monument d'Itàlita turrita a Milà.

## Vegeu també

* Bandera d'Itàlia
* Escut d'Itàlia
# Dmitri Ilovaiski

Dmitri Ivànovitx Ilovaiski, rus: Дми́трий Ива́нович Илова́йский, (1832-1920) fou un historiador rus antinormandista que va escriure diversos llibres de text d'història estàndard.
Ilovaiski es graduà a la Universitat Estatal de Moscou el 1854, juntament amb Serguei Soloviov. Cridà l'atenció per primera vegada amb la seva tesi sobre el Principat de Riazan el 1858. Fou ferit al setge de Plevna, durant la guerra russo-turca (1877–1878) en què participà.
Als anys 70, Ilovaiski començà a publicar la seva descripció de la història russa, que fou titllada per alguns estudiosos de simple compilació. Als seus escrits tardans hi exposà una controvertida hipòtesi sobre el rus d'Azov, al·legant-hi que estava centrat a Sarkel i Tmutarakan.
# Josep Lluís Seguí i Rico

Josep Lluís Seguí i Rico (València, 27 de març de 1945) és un escriptor i guionista valencià en llengua catalana.
Llicenciat en filosofia per la Universitat de València, el 1970 va debutar en literatura amb una exposició de poesia visual i el 1976 va publicar el seu primer poemari. Va formar part del col·lectiu Ofèlia Dracs i el 1977 va ser finalista del Premi Andròmina de narrativa amb la novel·la Espai d'un ritual. El 1982 va guanyar el Premi Prudenci Bertrana de novel·la amb Biografia de J.-L.. Força relacionat amb el cinema, ha realitzat guions per a cinema i televisió i fins i tot fou membre del jurat en la IV edició de la Mostra de València.
Posteriorment ha estat guionista de ràdio i televisió amb L'erotisme al divan (1989-90), Estiu 90 (1990), El descapotable nou (1990-91), Elles i ells (1993-94) i Les imatges de la memòria (1995). També ha escrit articles sobre cinema i literatura a L'Espill, Canigó, El País, Valencia Semanal, Cairell, Guadalimar, El Viejo Topo, Quimera, Diario de Valencia, Cinema 2002, Levante, Cartelera Turia, Lui, Hiperión, Saó, Qué y Dónde, Artilugi, Interviú i El Temps. Des del 2005 escriu articles culturals al periòdic Ciudad de Alcoy i és crític d'art a la Televisió Alcoiana. També és promotor d'arts plàstiques i membre de l'Associació Cultural La Nave de Max.

## Obres
### Narrativa

* Espai d'un ritual (1978))
* Diari de bordell (1979)
* Fulls de recanvi
* De màscares negres
* Quadre de cavalls (1980)
* Projecte per a destruccions (1980)
* Cartes d'amor (1982)
* Introducció al cos (1982)
* Biografia de J.L. (1983)
* La gola del llop (1983; en col·laboració amb Ferran Torrent)
* Comèdia (1984)
* El segrest de Xico Black (1986)
* Rosa Vermell i l’amant que arribà de l’Est (1993)
* Una eixida, Sam (1998)
* Les tribulacions de Rosa Vermell (1998)
* Maghica (1999)
* El laberint de l’home llop (1999)

### Poesia

* Cossos/espai (1976)
* Teoria de l'immor(t)al (1981)

## Referències

* ↑ El (re)naixement de la novel·la catalana al País Valencià, El Temps, 27 d'abril de 1992
* ↑ Josep Lluís Seguí i Rico a la Gran Enciclopèdia Catalana
* ↑ Josep Lluís Seguí al web de l'AELC
* ↑ De València al Mediterrani. Mostra, Encontre i Trobada. 1980-1990., p. 296-303
* ↑ Biografia de Josep Lluís Seguí al web de l'AELC
# Nemacheilus olivaceus

Nemacheilus olivaceus és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia (Sabah), Indonèsia i Brunei.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.