OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Enrique Fernández Sánchez

Enrique Fernández Sánchez (Villaviciosa, Astúries, 1948) és un físic asturià. El 1971 es llicencià en Física per la Universitat Complutense de Madrid, on es doctorà el 1976, i el 1979 es doctorà a la Purdue University d'Indiana (EUA). Des de 1987 és catedràtic de Física Atòmica Molecular i Nuclear a la Universitat Autònoma de Barcelona.
De 1976 a 1986 va treballar en experiments de física d'altes energies al Fermi National Laboratory dels EUA, entre 1989 i 1991 fou investigador al CERN i des de 2002 al laboratori KEK del Japó. Ha estat president de la comissió European Committee for Future Accelerators (ECFA) i de la comissió HENAP (High Energy Neutrino Astrophysics Panell) i membre de diverses comissions internacionals sobre planificació de la física d'altes energies.
Des de 1992 és Director de l'Institut de Física d'Altes Energies de la Generalitat de Catalunya. Ha investigat en física de partícules amb acceleradors, astrofísica de partícules, cosmologia observacional i el desenvolupament d'un sistema de radiologia digital.
El 1979 va rebre el Premi Lark Horowitz en Física de la Purdue University. El 1994 fou guardonat amb la Medalla Narcís Monturiol al mèrit científic de la Generalitat de Catalunya per les seves contribucions a la física de col·lisió electró-positró i per la seva tasca de desenvolupament de la física experimental d'altes energies a Catalunya. Des de 1999 és membre de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2010-10-02 a Wayback Machine. al web de la RAC.
# Lucía Muñoz

Lucía Muñoz és el nom dels següents personatges:
* Lucía Miriam Muñoz Dalda, política mallorquina
* Lucía Muñoz, membre de Las Ketchup
* Lucía Muñoz Maldonado, actriu, cantant i presentadora mexicana
# Englewood

«Englewood» té aquests significats:
* Englewood (Colorado)
* Englewood (Florida)
* Englewood (Kansas)
* Englewood (Nova Jersey)
* Englewood (Ohio)
* Englewood (Pennsilvània)
* Englewood (Tennessee)
* Englewood Cliffs, població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey
# La bella i la bèstia (desambiguació)

«La bella i la bèstia o Beauty and the Beast» té aquests significats:
* Literatura: La bella i la bèstia, conte tradicional
* Cinema:
** La bella i la bèstia (pel·lícula de 1946), dirigida per Jean Cocteau i interpretada per Josette Day i Jean Marais
** La bella i la bèstia (pel·lícula de 1962), dirigida per Edward L. Cahn i interpretada per Joyce Taylor i Mark Damon
** La bella i la bèstia (pel·lícula de 1987), dirigida per Eugene Marner i interpretada per Rebecca De Mornay i John Savage
** La bella i la bèstia (pel·lícula de 1991), producció musical animada de Walt Disney
** La bella i la bèstia (pel·lícula de 1993), producció animada de Golden Films
** La bella i la bèstia (pel·lícula de 2010), dirigida per David Lister i interpretada per Jane March i William Gregory Lee
** La bella i la bèstia (pel·lícula de 2014), dirigida per Christophe Gans i interpretada per Léa Seydoux i Vincent Cassel
** La bella i la bèstia (pel·lícula de 2017), dirigida per Bill Condon i interpretada per Emma Watson i Dan Stevens
* Televisió: La Bella i la Bèstia (sèrie de televisió), interpretada per Linda Hamilton i Ron Perlman
* Teatre: Beauty and the Beast (musical)
# Tesla Model 3

Tesla Model 3 és un automòbil elèctric sedan de cinc places fabricat per Tesla, Inc. La presentació mundial es va fer el 31 de març de 2016 i els primers 30 lliuraments es van efectuar el 28 de juliol de 2017.
La versió Performance té una autonomia de 499 km segons EPA. Té dos motors, un en cada eix, que li proporcionen tracció total i una potència combinada de 379 kW (515 CV). Accelera de 0 a 100 km/h en 3,4 segons. La velocitat màxima és de 260 km/h. En 2018 el Tesla Model 3 va ser el cotxe prèmium més venut als Estats Units. En 2018 i en 2019 va ser el model elèctric més venut en el món. En 2019 el Tesla Model 3 va ser el setè turisme més venut als Estats Units amb 154.836 unitats.
El març de 2019 es va posar a la venda als Estats Units el model base, des de 35 000 USD.

## Referències

* ↑ Clarín.com. «Elon Musk entregó los primeros vehículos Model 3, baratos y ecológicos» (en castellà). [Consulta: 14 maig 2020].
* ↑ «Tesla Q4 2018 Vehicle Production & Deliveries, Also Announcing $2,000 Price Reduction in US» (en anglès). [Consulta: 14 maig 2020].
* ↑ «Tesla Model 3 = 7th Best Selling Car In USA*» (en anglès), 19-01-2020. [Consulta: 14 maig 2020].
# Ballarà (Guixers)

Ballarà és una masia situada al municipi de Guixers, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Descobreix la Vall de Lord». Associació Turisme Vall de Lord. [Consulta: 31 desembre 2021].
# Barranc de la Llagosta

El barranc de la Llagosta és un barranc del terme actual de Tremp, del Pallars Jussà i de l'antic d'Espluga de Serra, a l'Alta Ribagorça, situat a la vall del barranc de Miralles, al sud de la Serra de Sant Gervàs.
Neix al sud de la Pala del Teller, a mig aire de la Serra de Sant Gervàs, a l'Obaga de la Llagosta. S'aboca en el barranc de Miralles, a les Mosqueres.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Estació de Colonia Ramírez

Colonia Ramírez és una estació que va pertànyer a la línia Madrid-Almorox d'EFE, i posteriorment de FEVE situada més o menys en el que és ara l'estació de tren de San José de Valderas en el terme municipal de Alcorcón (Madrid) a la zona nord d'aquesta ciutat.
Actualment no queda cap resta d'aquesta estació i es troba a uns quilòmetres de la carretera M-406.
Es va inaugurar l'any 1891, concretament el 15 de juliol, igual que la resta de la línia.
Aquest baixador es va tancar amb motiu del tancament de la línia, ja que resultava deficitària, el 30 de juny de 1970.
El tram entre Madrid i Móstoles, a partir de 1991 va ser enllaçat amb la moderna línia de Rodalies C-6(Embajadores - Móstoles-El Soto), la qual anys després es va fusionar amb la línia C-5 (Atocha-Fuenlabrada).

## Línies

Línies que prestaven servei en aquesta estació :
| procedència/destinació | <Estació | Línia | Estació> | procedència/destinació |
| Madrid-Goya | Cuatro Vientos | Madrid-Navalcarnero-Vila del Prado-Almorox | Alcorcón | Almorox-Terme |

## Ubicació

Se situa en el municipi madrileny d'Alcorcón, a la comarca de l'àrea metropolitana de Madrid, província i comunitat autònoma de Madrid.
El punt quilòmetre que tenia en la línia era 12,0.
Les seves coordenades aproximades són: 40.355678, -3.817350

## Referències

* https://www.espormadrid.es/2009/04/el-antiguo-ferrocarril-madrid-almorox-i.html
* https://www.vialibre-ffe.com/noticias.asp?not=3419
* http://gustavovieites.cmact.com/
* http://www.fcmaf.es/ferrocarriles/madrid_a_almorox.htm
# Barranc de la Malallau

El barranc de la Malallau és un barranc del terme de Conca de Dalt, a la comarca del Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca. Bona part del recorregut d'aquesta llau és termenal entre el municipi esmentat i el d'Abella de la Conca, en el sector de Carreu.
S'origina a les Solanes del Pla del Tro per la unió de diverses llaus que procedeixen dels contraforts occidentals de la Serra del Boumort, com la llau del Pletiu Vell, que ve del nord, o la llau de la Pleta de les Barres i la llau de Pleta Torrent, des del nord-est.
Des d'aquest lloc davalla cap al sud-sud-oest, marcant el termenal entre Conca de Dalt (ponent) i Abella de la Conca (llevant), i passa a l'est d'Herba-savina. Al cap de poc s'aboca en el riu de Carreu.

## Etimologia

El topònim procedeix de l'ús antic de l'adjectiu i adverbi mal per tal de descriure un lloc accidentat o emboscat, de difícil accés, segons Joan Coromines. El barranc de la Malallau seria, doncs, un nom redundant: el barranc de la llau -barranc- emboscada, feréstega...

## Referències

* ↑ Coromines, 1996.

## Bibliografia

* COROMINES, Joan. "Mal- (I)". Dins Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de parla catalana. V L-N. Barcelona: Curial Edicions Catalanaes i Caixa d'Estalvis i de Pensions de Barcelona "La Caixa", 1996. ISBN 84-7256-844-X.

## Enllaços externs

* El Barranc de la Malallau en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Enrique Fernández Viola

Enrique Fernández Viola (Montevideo, 10 de juny de 1912 - Montevideo, 6 d'octubre de 1985) fou un futbolista i entrenador de futbol uruguaià.

## Trajectòria

El gener de 1935, mentre jugava al Nacional de Montevideo, Fernández guanyà amb la selecció de l'Uruguai el Campionat Sud-americà de l'any 1935. Després fitxà pel FC Barcelona on, dirigit per Franz Platko i Patrick O'Connell, ajudà a guanyar el Campionat de Catalunya dos cops i arribà a la final de la Copa d'Espanya de 1936. Jugà 17 partits de lliga i marcà 8 gols en aquesta competició i un total de 39 partits i 22 gols al club. Durant aquests anys jugà tres partits amb la selecció catalana de futbol, un d'ells el 19 de gener de 1936, al Camp de Les Corts en un partit d'homenatge a Josep Samitier davant el SK Sidenice de Txecoslovàquia. En esclatar la Guerra Civil, Fernández es trobava a Montevideo i el club li va dir que no tornés.
Després de la seva retirada com a futbolista per una lesió de genoll, Fernández inicià una brillant carrera d'entrenador iniciada el 1946 al Nacional, amb el qual guanyà el campionat local. El 1947 retornà al Barça on, dirigint un brillant grup de jugadors entre els quals hi havia Velasco, Ramallets i Estanislau Basora, aconseguí guanyar dues lligues consecutives els anys 1948 i 1949, i una Copa Llatina aquest darrer any. El 1950 fou reemplaçat per Ferran Daucik.
Fernández retornà al Nacional de Montevideo, on guanyà una segona lliga el 1950. Posteriorment entrenà el Reial Madrid de Di Stefano, Gento, Miguel Muñoz, Luis Molowny i Héctor Rial i guanyà la lliga, la primera del club blanc des de 1933. També entrenà el Reial Betis durant 10 partits la temporada 1959-60, la selecció uruguaiana el 1961 i el Gimnasia La Plata.

## Palmarès
### Palmarès com a jugador

Nacional
* Lliga uruguaiana de futbol: ?
Uruguai
* Copa Amèrica de futbol: 1
** 1935
FC Barcelona
* Campionat de Catalunya de futbol: 1
** 1934-35, 1935-36

### Palmarès com a entrenador

Nacional
* Lliga uruguaiana de futbol: 2
** 1946, 1950
FC Barcelona
* Lliga espanyola de futbol: 2
** 1947-48, 1948-49
* Copa Llatina: 1
** 1949
* Copa Eva Duarte: 1
** 1948
Reial Madrid
* Lliga espanyola de futbol: 1
** 1953-54

## Referències

* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1988/04/27/pagina-17/1142343/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1936/01/20/pagina-4/626160/pdf.html

## Bibliografia

* Barça: A People's Passion (1998), Jimmy Burns. «Enllaç».

## Enllaços externs

* Enrique Fernandez a www.fcbarcelona.com Arxivat 2007-02-16 a Wayback Machine.
* Informació a Mundo Deportivo
* Perfil d'entrenador a sportec Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine.
* Entrenadors de l'Uruguai a Rsssf
* Títols amb Nacional
# Belovka (Vorónej)

* Per a altres significats, vegeu «Belovka».
Belovka (en rus: Беловка) és un poble de l'óblast de Vorónej, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 125 habitants.

## Referències

* ↑ Село Бобяково на карте
* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Воронежской области
* ↑ Расстояние от Анны до Бобякова
# Estació de Congrés - Indians

* El títol d'aquest article és incorrecte a causa de limitacions tècniques. El títol correcte de l'article és Estació de Congrés | Indians.
Mapa Metro Línia 5 :
Congrés | Indians, anteriorment Congrés, és una estació de la L5 del Metro de Barcelona situada sota el carrer Garcilaso al barri del Congrés i els Indians del districte de Sant Andreu de Barcelona.
L'estació va entrar en servei el 1959 com a part del primer tram obert de la Línia II amb el nom de Viviendas del Congreso. Posteriorment el 1970 amb la prolongació de la Línia V entre Diagonal i Sagrera va passar a formar part de la Línia V. El 1982, amb la reorganització dels números de línies i canvis de nom d'estacions, va adoptar el nom de Congrés. Finalment, el 2022 es va canviar el nom al actual.
Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Cornellà Centre | La Sagrera | | Maragall | Vall d'Hebron |

## Accessos

* Carrer Garcilaso - Carrer Matanzas
* Carrer Garcilaso - Carrer Francesc Tàrrega

## Referències

* 1 2 «Canvi de nom en 10 estacions de metro, Rodalies i tramvia». [Consulta: 9 maig 2022].
# Estació de 1º de Mayo

Mapa Metro Línia 1 :
1º de Mayo és una estació de la línia 1 del metro de Sevilla situada al districte Cerro-Amate de la població de Sevilla. Va ser inaugurada el 2 d'abril del 2009, ja que forma part del primer tram (Ciudad Expo - Condequinto) a inaugurar-se que forma part del primer ferrocarril metropolità d'Andalusia.
Metro de Sevilla :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Ciudad Expo | Gran Plaza | | Amate | Olivar de Quintos |

## Referències

* ↑ «Estaciones línea 1» (en castellà). Metro de Sevilla. Arxivat de l'original el 2011-09-04. [Consulta: 7 juny 2011].
* ↑ «El Metro de Sevilla se inaugurará el 2 de abril a las 14.00 horas» (en castellà). El País, 25-03-2009. [Consulta: 7 juny 2011].
# Europos Parkas

Europos Parkas («Parc d'Europa») és un museu a l'aire lliure de 50 hectàrees situat a 17 km de Vílnius, Lituània. El museu dona una importància artística al centre geogràfic del continent europeu (segons va determinar l'Institut Geogràfic Nacional francès el 1989) i presenta art modern de Lituània i internacional.

## Col·lecció

El museu exhibeix més de 90 obres de 27 països, entre ells Armènia, Belarús, Canadà, Croàcia, Xipre, Egipte, França, Finlàndia, Alemanya, Gran Bretanya, Grècia, Hongria, Irlanda, Japó, Lituània, Mèxic, Moldàvia, els Països Baixos, Perú, Polònia, Rússia, els Estats Units i Veneçuela.
La col·lecció inclou obres de gran format dels artistes contemporanis Magdalena Abakanowicz, Sol LeWitt, Aleš Veselý i Dennis Oppenheim, entre d'altres.
Tres peces ressalten principalment:
* LNK InfoTree, per Gintaras Karosas, que va ser inclosa al Llibre Guinness dels Rècords com l'obra més gran del món. L'escultura, que inclou 3.000 aparells de televisió, és un laberint de 700 metres en forma d'arbre, amb una estàtua abatuda de Lenin en el centre. El monument evoca el poder de la televisió per difondre propaganda, i la victòria de la veritat.
* Monument del centre d'Europa, per Karosas, és una sèrie de plaques de granit on estan cisellats els noms de les capitals d'Europa i la seva distància del parc.
* Voices Underground, per Patricia Goodrich, és una presentació multimèdia que inclou llavors de flors silvestres i bulbs de flors plantades en un lloc de 300 metres quadrats. El component d'àudio inclou 44 artistes de 15 països que parlen sobre els seus viatges artístics, els processos creatius i passatges de la vida, en anglès i les seves llengües natives.

## Història

Europos Parkas va ser fundada per l'escultor Gintaras Karosas, que era aleshores un estudiant de belles arts. El 1987 es va descobrir aquest lloc a la vora de Vílnius. El 1991 Karosas instal·la la primera escultura, que marca el naixement del parc. La contribució de l'artista conceptual dels Estats Units Dennis Oppenheim el 1996 va despertar l'interès internacional en el projecte. Al parc es troba més de 90 obres d'artistes de 27 països diferents.

## Enllaços externs

* Open Air Museum of the Centre of Europe Official website of the park
* Artist-in-Residence Programs
* Voices Underground at Europos Parkas
* 2006 International competition to develop a sculpture at Europos Parkas on the theme of Light, Electricity, Energy
# Evangeli del Pseudo-Mateu

L'Evangeli del Pseudo-Mateu, anomenat també Evangeli de la infància de Mateu i Llibre sobre el naixement de la benaurada Maria i sobre la infància del Salvador és un evangeli apòcrif escrit probablement al segle ii en llengua grega. El text que es conserva va ser escrit al segle vi en una traducció llatina.
El text tracta del naixement i de la infància de la Verge Maria, després de la infància de Jesús i de la fugida a Egipte. Forma part del que s'anomenen Evangelis de la infància que van ser redactats en la seva major part cap al segle ii i s'inspira en el Protoevangeli de Jaume.
El llibre es pot dividir en dues parts. La primera (1-24) explica els naixements dels dos protagonistes de l'obra, Maria i Jesús, i narra fins a la tornada de la Sagrada Família d'Egipte. El text segueix aproximadament les dades dels evangelis canònics. La segona part (25-42) fa una presentació totalment llegendària de la infància i adolescència de Jesús. Els fets que explica no resulten massa edificants i representen la versió popular del que seria la vida d'un personatge en qui es manifestés la divinitat. Les llegendes d'aquest evangeli van tenir una gran influència en les tradicions cristianes. Les trobem representades a la literatura i a l'art, sobretot a la pintura i l'escultura.
El text llatí conservat sembla una traducció i remodelació d'un text més antic escrit en grec basat de forma llunyana en l'evangeli de Mateu. L'autor va afegir un pròleg on indicava que l'autor del text era l'evangelista Mateu, i que Jeroni d'Estridó en va fer una versió al llatí. Les dues notícies són falses. A l'inici del text hi ha dues cartes, una dels bisbes Cromaci i Heliodor a Jeroni i la resposta de Jeroni, justificant l'evangeli, que també són falses, i segons l'estil es desprèn que van ser escrites pel mateix autor anònim de l'apòcrif.
Existeix un Llibre sobre la Nativitat de Maria compost cap al segle ix que seria el resum d'una part d'aquest Pseudo-Mateu.

## Referències

* ↑ Piñero, Antonio. Todos los evangelios. Madrid: EDAF, 2009, p. 213-214. ISBN 9788441421165.
* ↑ Santos Otero, Aurelio de. Los Evangelios apócrifos. Madrid: B.A.C., 1999, p. 237. ISBN 8479140445.
# Extensió algebraica

En matemàtiques, concretament en àlgebra abstracta, una extensió algebraica és una extensió de cossos L/K a la qual cada element del cos més gran L és algebraic sobre el cos K, és a dir, cada element de L és una arrel d'algun polinomi de grau distint de zero amb coeficients en K. Una extensió de cossos que no és algebraica s'anomena transcendent, ja que ha de contenir elements transcendents, és a dir, no algebraics.
Per exemple, l'extensió de cossos R/Q és transcendent, mentre que les extensions de cossos C/R i Q(√2)/Q són algebraiques.

## Propietats

Si pensem en L com un espai vectorial sobre K, podem considerar la seua dimensió. Aquesta dimensió és també dita el grau de l'extensió. Així, l'extensió L/K pot ser classificada a més com extensió finita o infinita d'acord amb aquesta dimensió. Totes les extensions transcendents són de grau infinit. Açò a més implica que totes les extensions finites són algebraiques.
No obstant això, el contrari no és cert: existeixen extensions infinites que són a més algebraiques. Per exemple, el cos de tots els nombres algebraics és una extensió infinita algebraica dels nombres racionals.
Si a és algebraic sobre K, llavors K[a], el conjunt de tots els polinomis en a amb coeficients en K, és un cos. És una extensió de cossos algebraica de K que té grau finit sobre K. En el cas especial que K=Q, Q[a] és un exemple de cos de nombres algebraics.
Un cos sense extensions algebraiques pròpies és dit algebraicament tancat. Un exemple és el dels nombres complexos.
Cada cos té una extensió algebraica que és algebraicament tancada (que es denomina la seua clausura algebraica), però el provar açò en general, requereix certa forma de l'axioma de l'elecció.

## Generalitzacions

La teoria de models generalitza la noció d'extensió algebraica a teories arbitràries: un embedding de M en N se li diu extensió algebraica si per a cada x en N existeix una condició p amb paràmetres en M, tal que p(x) és certa i el conjunt
    $\{y\in N|p(y)\}$
és finit. Ocorre que aplicant aquesta definició a la teoria de cossos tenim la definició usual d'extensió algebraica. El Grup de Galois de N sobre M pot ser de nou definit com el grup d'automorfismes, i gran part de la teoria de grups de Galois pugues ser desenvolupada per al cas general.

## Referències

* ↑ McCarthy, P.J.. Algebraic extensions of fields. Dover Publications, 1991, p. 1-4. ISBN 0-486-66651-4.
* ↑ Stewart, I.N.. Galois theory. Chapman and Hall, 1973, p. 33-48. ISBN 0-412-10800-3.

## Vegeu també

* Cos
* Espai vectorial
* Teoria de Galois
* Nombre algebraic
* Cos algebraicament tancat
# La Chapelle-du-Lou

La Chapelle-du-Lou (en bretó Chapel-al-Loc'h, en gal·ló La Chapèll-du-Lóc) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 1.369 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 251 | 277 | 254 | 298 | 384 | 376 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Mathurin Lemoine | |
| 2008- | Patrick Herviou | |
# Ezkio-Itsaso

Ezkio-Itsaso és un municipi de Guipúscoa, de la comarca de l'Alt Urola. Es va formar en 1965 per la fusió dels municipis de Ezkioga i Itsaso. En la dècada de 1930 Ezkioga va arribar cert renom per unes suposades aparicions de la Mare de Déu, que van causar bastant revolada en l'època. Aquestes aparicions no han estat reconegudes com a autèntiques per l'Església Catòlica. Existeix un projecte bastant avançat per a construir una estació del tren d'alta velocitat en aquest municipi, que passaria a convertir-se en un important nus de comunicacions. En aquest municipi es troba el Caseriu-Museu Igartubeiti.
En desembre de 2016, la Diputació Foral de Guipúscoa decreta la segregació d'Itsaso del municipio Ezkio-­Itsaso. Tanmateix, el govern central espanyol denega aquesta segregació (denegació d'inscripció en el REL d'Itsaso per resolució de 28/02/2016) i finalment és desestimada per les sentències 09/07/2018 y 20/09/2019 del TSJ Madrid (als recursos contenciós administratius interposats per la Diputació Foral de Guipúscoa el 03/05/2017 i per Itsaso el 14/07/2017, respectivament).

## Economia

Ezkioga i Itsaso han estat tradicionalment municipis de caràcter rural. No obstant això, actualment solament un 3% de la població activa es dedica a aquestes labors. En l'actualitat, no obstant això, destaca el sector industrial en el municipi. La falta de sòl industrial en els veïns municipis de l'Alt Urola com Zumárraga han propiciat que en les últimes dècades s'assentessin nombroses PIMEs industrials en Ezkio-Itsaso. Aquestes es van assentar al llarg de la carretera GI-632 que uneix Zumarraga amb Beasain i que passa pel barri de Santa Lucía-Anduaga, on se situa un polígon industrial. Les 17 empreses assentades en el municipi empren a gairebé 500 treballadors, una xifra que és gairebé comparable a la població del municipi i que supera àmpliament la població activa de Ezkioga-Itsaso. Això s'explica perquè la indústria local empra a principalment a veïns dels municipis propers, especialment de l'Alt Urola. Les empreses del municipi estan molt diversificades i pertanyen a sectors diferents: hi ha empreses de màquina-eina, estructures metàl·liques, fabricació de peces fibra de vidre, programari, equips d'aspiració, foses, fabricació de formigó, etc..

## Notes

* Geogràficament, el sud del terme municipal d'Ezkio-Itsaso se situa a la vora del riu Oria, per tant, a la comarca del Goierri, ja que les seves aigües desemboquen a l'Oria. En canvi, administrativament, es troba a la comarca de l'Alt Urola.