OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bec de Corbin

Un bec de corbin (del francès bec-de-corbin, 'bec corb') era una arma o martell llarg usat en l'Europa Occidental -sobretot a França-, la singularitat de la qual radicava en el "bec" del cap d'armes del seu martell, en el seu ús a dues mans i pels que el van emprar: la guàrdia de la "maison du roi" (del rei de França).

## Orígens i història

Similar i del mateix nom que el bec de corb -que era un terme medieval genèric per a una forma del "bec" militar dels martells, basada en el bec del seu homònim aviari-, se'n diferenciava per la seva llargada i per la forma del cap d'armes. Per això va ser moltes vegades confosa amb alabardes i martells de llucana. Aquesta arma va ser usada sobretot al segle XV a França; per això, el seu terme en francès "Bec de corbin" s'empra en altres idiomes en lloc de traduir-se.
Durant aquesta època, l'arma va ser molt utilitzada per l'aristocràcia com a arma de duels i combats judicials, al costat del destral de petos.
Ja en el XVI el "bec de graula" va passar a usar-se com a arma d'oficials de palau, com la "maison du roi" (Guàrdia de l'administració del rei de França).
També la seva figura s'emprava en blasons i heràldica.
Aquests martells es troben sovint en museus, en raó de l'existència d'exemplars de gran qualitat i bellesa. D'aquí llur principal distinció amb el martell bec de corb de la fi de l'Edat mitjana especialitzat per a perforar armadures metàl·liques i sense "estatut" aristocràtic.

## Morfologia

El bec de corbin tenia un cap d'armes que ressemblava al cap d'una graula, d'aquí el nom. Tant el bec com el peto contundent (format per diverses arestes similars a les plomes posteriors del cap d'un ocell) jugaven amb les seves formes perquè se semblés a l'animal al qual deu el nom.
De prop de dos metres de longitud, el bec de corbin es destria del seu "primer" enastat, el martell de Llucana en la seva fulla de l'aturador, que no és tan exageradament llarga com la de l'arma suïssa.

## Vegeu també

* Martell de guerra
# Berta Pujadas Boix

Berta Pujadas Boix (Barcelona, 9 d'abril de 2000) és una futbolista catalana que juga com a defensa del València.
Pujadas va començar la seua carrera al Barcelona B, on destacà com a jugadora del planter. Amb 17 anys fitxa pel RCD Espanyol, obtenint les primeres convocatòries per a les categories inferiors de la selecció espanyola. L'estiu del 2019 fitxa pel València CF. Amb l'equip merengot va patir una lesió de genoll, però també es consolidà com una de les capitanes de l'equip juntament amb Marta Carro i Bea Beltrán.

## Referències

* ↑ «Pujadas». Txapeldunak. [Consulta: 7 desembre 2021].
* ↑ Marcet. «Berta Pujadas, una 'perla' para el Valencia» (en espanyol europeu), 27-06-2017. [Consulta: 27 setembre 2022].
* ↑ «Fútbol femenino: Berta Pujadas pone rumbo al Espanyol» (en castellà), 17-06-2017. [Consulta: 27 setembre 2022].
* 1 2 Sport. «Entrevista a Berta Pujadas antes del Inglaterra-España» (en castellà), 19-07-2019. [Consulta: 27 setembre 2022].
* ↑ «Berta Pujadas: “Tengo ganas de poder ayudar al equipo y de volver a jugar, que es lo que más me gusta”». Valencia Club de Fútbol. [Consulta: 27 setembre 2022].
* ↑ «Berta Pujadas, capitana a los 21 – Sphera Sports» (en castellà). [Consulta: 27 setembre 2022].
# Barreiros

* Per a altres significats, vegeu «Estádio dos Barreiros».
Barreiros és un municipi costaner de la província de Lugo, a Galícia. Pertany a la comarca d'A Mariña Oriental i la seva capital és la vila de San Cosme.

## Geografia

Limita al nord amb el mar Cantàbric, a l'oest amb Foz i Lourenzá, a l'est amb Ribadeo i al sud amb Trabada. Posseïx una gran varietat geogràfica que va des de les valls a les muntanyes, des de la planada fins a la costa d'alts penya-segats i extenses platges. Està travessat pel riu Masma. Barreiros inclou les parròquies de San Cosme de Barreiros, San Pedro de Benquerencia, San Xián de Cabarcos, San Xusto de Cabarcos, Santa Cristina de Celeiro, San Miguel de Reinante, Santiago de Reinante i San Xoán Bautista de Vilamartín Pequeno.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 4.394 | 4.804 | 5.197 | 4.138 | 3.278 |
| Fonts: INE i IGE (els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Història

Aquest municipi està íntimament lligat a la història de la província des de temps preromans. El primer nom esmentat és el de Cabarcos, que sembla provenir de Civarcos, poble anomenat per Plini i situat entre les desembocadures de l'Eo i del Masma. Durant l'edat mitjana segueix apareixent el nom de Cibarcos o Cabarcos. El document més antic en el qual és nomenat Barreiros és de l'any 775 i correspon a una donació de terrenys del rei Don Sitja a uns monjos perquè aquests edifiquessin un monestir. Cap a l'any 1400 Marró de Cela comptava amb el fòrum del vedat de Santa Cristina de Celeiro. En 1406 López Díaz de Teijeiro, donà al Bisbe de Mondoñedo la Terrería de Cabarcos. Pedro Pardo de Cabarcos, nebot del Mariscal Pero Pardo de Cela, va vendre terrens per valor de 2.000 maravedisos per a ajudar els Reis Catòlics en la presa de Granada.
Natural de Santa Cristina de Celeiro va ser Juan de Ben, que va destacar per la seva valentia en la guerra d'Aragó, al costat de Joan II. Durant els segles xviii i xix la història de Barreiros va estar vinculada a l'emigració. Alguns dels emigrants, dits popularment "els americans" van contribuir al desenvolupament cultural, fundació d'escoles parroquials, i al desenvolupament urbanístic, construccions indianes, que avui dia són una de les característiques més peculiars de les zona.

## Llocs d'interès

* Capella de Santo Estevo do Ermo
* Platja d'As Pasadas
* Platja d'Arealonga
* Monte Comado, on es pot practicar paracaigudisme.
* Cascada de Santo Estevo

## Festes i celebracions

Se celebra el Festival Internacional Folklòric de l'Emigrant, el primer cap de setmana d'agost.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Barreiros
# Batalló Louise Michel

Amb el nom de Batalló Louise Michel hom coneix dues unitats militars formades per francesos i belgues que participaren en les Brigades Internacionals durant la Guerra Civil espanyola, el nom de les quals recordava Louise Michel, una heroïna de la Comuna de París el 1871.

## Bibliografia

* Hugh Thomas, La guerra civil española (castellà).
* Antony Beevor, The Battle for Spain, 2006 (anglès).

## Referències

* ↑ Associació Catalana de Vexil·lologia. Enquadrament de les Brigades Internacionals
# Batalló Garibaldi

El Batalló Garibaldi fou una unitat militar composta majoritàriament per voluntaris italians que lluità en la Guerra Civil espanyola des del mes d'octubre del 1936, primer enquadrada en la XI Brigada Internacional en el front de Madrid i posteriorment formant part de la XII Brigada Internacional, la qual fou coneguda també, des del mes de juliol del 1937, com a Brigada Garibaldi.

## Referències

* ↑ Crusells, Magí. Las Brigadas Internacionales en la pantalla (en castellà). Univ de Castilla La Mancha, 2001, p. 115-116. ISBN 8484271498.

## Enllaços externs

* Associació catalana de Vexil·lologia (català)
* Mor el darrer voluntari italià de les Brigades Internacionals (castellà)
# Bibioj

Bibioj és una caseria del municipi de Vilafermosa (Alt Millars) situada a l'oest del terme i la capital municipal. Està situat a la falda meridional del massís del Penyagolosa i la serra de la Batalla. Una pista forestal sense asfaltar situada a la dreta de la carretera local que va del Castell de Vilamalefa fins a Vilafermosa l'uneix a aquestes poblacions. S'hi registren dos habitants.
El caseriu va ser saquejat diverses vegades durant la guerra civil, i els voltants foren un lloc de refugi per als fugitius republicans. No hi ha cap edifici religiós, i va ser progressivament abandonat fins a quedar en un estat ruïnós.
La primera casa quan s'entra al poble és l'antiga escola, construïda durant la II República. Està pintada de blanc i té alguns dibuixos en les seues parets exteriors. Les cases estan en la seua majoria derruïdes o només amb part de les seues parets en peu. La vegetació s'escampa per tots els carrers i creix en llibertat per les runes de les cases del poble.

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana, GEC «Bibioj». Enciclopedia.cat [Consulta: 1r febrer 2016].

## Enllaços externs

* Rutes senderisme a Bibioj
* Rutes btt a Bibioj
* Rutes 4x4 a Bibioj
* Rutes cicloturisme a Bibioj
# Belén Pajares Ribas

Belén Pajares Ribas (Barcelona, 1964) és una política catalana, diputada al Parlament de Catalunya enb la VII i VIII legislatures.
Diplomada en ciències empresarials i tècnica en activitats i empreses turístiques. És apoderada de banca. Tresorera de Dones per la Democràcia, ha estat secretària (1998-2000) i presidenta (2000-2003) del Comitè Electoral del Partit Popular de Catalunya (PPC). Ha estat escollida diputada a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2003 i 2006 i és membre de la Comissió Mixta de Valoracions Estat-Generalitat de Catalunya.
A les eleccions municipals espanyoles de 2011 i 2015 fou elegida regidora de l'ajuntament de Barcelona adscrita al districte de Gràcia i és consellera del Consell Comarcal del Barcelonès.

## Referències

* ↑ Belén Pajares a governobert.bcn

## Enllaços externs

* Diputats del Parlament de Catalunya en la VIII Legislatura p. 122
# Bhidea

Bhidea és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Bhidea borii Deshp., V. Prakash i N.P. Singh
* Bhidea burnsiana Bor
* Bhidea fischeri Sreek. i B.V. Shetty
# Bhenswara

Bhenswara fou una thikana de Jodphur, un dels estats tributaris del maharajà de Jodhpur o Marwar.
La thikana fou concedida en jagir vers el 1820 al thakur (noble) Jagat Singh pel maharajà Man Singh.

## Referències

* Genealogia per H. Soszynski Arxivat 2008-06-24 a Wayback Machine.
# Blaschette

Blaschette (en luxemburguès: Blaaschent; en alemany: Blascheid) és un poble del municipi de Lorentzweiler situada al districte de Luxemburg del cantó de Mersch. Està a uns 10 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Blaschette». [Consulta: 15 octubre 2015].
# Begoña Carrasco García

Begoña Carrasco García (Alacant, 1979) és una política valenciana, alcaldessa de la seua ciutat natal des de 2023.
Llicenciada en dret el 2002 per la Universitat Jaume I, Carrasco milita en el Partit Popular (PP) des dels 21 anys i esdevé regidora de l'Ajuntament de Castelló a les eleccions de 2011 de la mà de l'alcalde Alberto Fabra. Va fer-se càrrec de la regidoria d'esports en aquella primera legislatura. Més tard també va gestionar les de Benestar Social, Igualtat i Gent Major. A partir de les eleccions de 2015, quan el PP perd el govern municipal, Carrasco esdevé la portaveu i cap de l'oposició després de la renúncia del fins aleshores lider local del partit Alfonso Bataller. A les eleccions de 2019 va encapçalar la llista electoral del PP, però no va aconseguir l'alcaldia de Castelló de la Plana fins les eleccions de 2023 on va esdevindre la força més votada tot i no arribar a la majoria absoluta.

## Referències

* ↑ «Begoña Carrasco, de las cenizas al despacho de Alcaldía en 8 años» (en espanyol europeu). [Consulta: 9 juliol 2023].
# Begoña Egurbide Margañón

Begoña Egurbide Margañón (Barcelona, 1958) és una artista de familia vascocubana.

## Biografia

Començà la seva carrera artística el 1986. El 1990 rebé el segon premi de pintura de La Biennal de La Caixa i el 1991, el primer premi de la Biennal de Girona i la Generalitat de Catalunya (1991). A partir del 1993, introduí la fotografia, el vídeo i les eines digitals a la seva obra i s'interessà per l'accés a la memòria, la construcció de la consciència, i la inestabilitat de les emocions. El seu treball està lligat a la poesia, l'inconscient, la mirada, la pintura i les eines digitals; les seves primeres obres investiguen la relació entre paraula i imatge insistint en les connexions entre el mental, el visual i els continguts del pensament traduïts en el llenguatge.
El 2001 començà el projecte Aprenentatge, que utilitza la fotografia lenticular i el vídeo, i aborda els diversos nivells narratius que generen els canvis generats en la memòria, i la distància amb la qual recordem la pròpia experiència. L'experimentació se centra en la lenticularitat, tècnica que origina en certa manera un efecte de temps obert, de relat trencat, esquerdat, que permet que la imatge pugui ser llegida com una acumulació d'instants, fora del control conscient, o com un únic instant sostingut.
El 2010 començà el projecte sobre les migracions contemporànies Un altre Lloc, una col·laboració entre Mèxic i Barcelona. Entre 2015 i 2018 treballà en dos projectes entrellaçats, The Oceanic Gaze i Textos Acrobàticos. El primer se centra en els fluxos que vinculen el desig i la societat; el segon, emfatitza la subordinació de la diferència a la identitat. Els dos insisteixen sobre els límits diferencials de l'activitat humana que enfronten la identitat a la cultura, i sobre les relacions de poder que s'estableixen en el llenguatge. El 2016 començà un projecte de col·laboració a l'espai La Cera 13, on un col·lectiu d'artistes i creadors tenen la possibilitat d'experimentar i actuar sense les pressions del mercat. Després de dos anys de tancament, el projecte tornà a començar el 2021.
Doctora per la Universitat de Castella-La Manxa amb la tesi La forma de la memòria. Memòria lenticular (2014), forma part del Departament d'Arts Visuals de la Escola Massana de Barcelona, adscrita a la Universitat Autònoma de Barcelona. Col·labora habitualment amb el poeta Sixto Pélaez.

## Exposicions

* Centre d'Arts Santa Mònica (2012)

## Referències

* 1 2 3 4 «Begoña Egurbide. Amor Fati». Arts Santa Mònica, 2012. [Consulta: 27 gener 2013].
* ↑ Egurbide Margañón, María Begoña. «La forma de la memoria. Memoria lenticular». Universitat de Castella-La Manxa (tesi doctoral), 2014.

## Enllaços externs

* Begoña Egurbide Margañón - Lloc web oficial
# Beni Mellal

Beni Mellal (àrab: بني ملال, Banī Mallāl; amazic: ⴰⵢⵜ ⵎⵍⵍⴰⵍ, Ayt Mellal) és un municipi de la província de Béni Mellal, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 192.676 persones. Està situada entre l'Atles Mitjà i la plana de Tadla, al centre del país.

## Història

La ciutat va ser anomenada d'antuvi Ismali en 1688, ja que Mulay Ismail, el segon governant de la dinastia alauita marroquina, va construir les fortaleses de Tadla (encara visibles avui en dia). El governant també va construir la coneguda Kasba Ras al Ain d'aquesta zona, amb vistes a tota la ciutat, juntament amb l'entorn agrícola. Està feta de pedra i està prop del corrent Ain Asserdoun'. Es creia que la Kasbah havia estat construïda amb la finalitat de protegir aquest corrent i per protegir la zona circumdant. El corrent d'Ain Asserdoun significa font de la mula o l'ull de la mula. En l'àrea de Soumaa hi ha una zaouia del segle xvi, que encara s'utilitza amb fins religiosos. Va ser la trobada d'aquestes dues ciutats, Tadla i Soumaa, que formaven el nom de Beni Mellal que vol dir dia.

## Transport

* Aeroport de Beni Mellal

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ Kjeilen, Tore. «Beni Mellal». Looklex Encyclopaedia. i-cias.com. [Consulta: 19 juliol 2008].

## Enllaços externs

* Portal de la ciutat de Beni Mellal (en francès).
* Lexicorient Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Monografia de la Vila de Beni Mellal Arxivat 2009-02-28 a Wayback Machine. (francès)
* Travel to Beni Mellal - Relaxation & Nature in the Atlas
# Beni Snous

El beni snouss és una varietat de l'amazic rifeny que és parlat a la ciutat de Tlemcen (Algèria).
Actualment només és parlat per uns pocs ancians de la regió. la majoria dels beni snous han adoptat com a llengua de comunicació l'àrab.

## Referències

* ↑ Souag, Lameen. «Beni-Snous: Two unrelated phonetic forms for every noun?». Jabal al-Lughat, 19-03-2009. [Consulta: 8 gener 2010].
* ↑ Ilahiane, Hsain. Historical dictionary of the Berbers (Imazighen). Rowman & Littlefield, 2006, p. 84. ISBN 978-0-8108-5452-9.
* ↑ Souag, Lameen; Kherbache, Fatma «Syntactically conditioned code-switching? The syntax of numerals in Beni-Snous Berber». International Journal of Bilingualism. SAGE, 18, 4, 09-06-2014. Arxivat de l'original el 21 de juny 2015. DOI: 10.1177/1367006914536002. ISSN: 1756-6878 [Consulta: 10 juny 2017].

## Bibliografia

* Destaing, Edmond. Etude sur le dialecte berbère des Beni-Snous. París: Ernest Leroux, 1907.
* Destaing, Edmond. Dictionnaire français-berbère: Dialecte des Beni-Snous. París: Ernest Leroux, 1914.
* Souag, Lameen; Kherbache, Fatma «Syntactically conditioned code-switching? The syntax of numerals in Beni-Snous Berber». International Journal of Bilingualism. SAGE, 18, 4, 09-06-2014. Arxivat de l'original el 21 de juny 2015. DOI: 10.1177/1367006914536002. ISSN: 1756-6878 [Consulta: 10 juny 2017].

## Enllaços externs

* Extinction de tamazight à Béni snous - l'entrevistador (parla en àrab) esmena el vocabulari amazic d'alguns dels últims parlants ancians de Beni Snous, a Kef
# Berutarube

Berutarube'' (en rus: Берутарубе; en japonès:ベルタルベ山, Berutarube-zan) és un estratovolcà situat a l'extrem sud de l'illa d'Iturup, a les illes Kurils, Rússia. El cim s'eleva fins als 1.221 m msnm. No es té constància de cap erupció en temps històrics, tot i que el cràter principal presenta diverses fumaroles actives.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Berutarubesan [Berutarube]» (en anglès). [Consulta: 2 novembre 2021].
# Bohunice (Nitra)

* No s'ha de confondre amb Bohunice (Trenčín) o Jaslovské Bohunice.
Bohunice és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al districte de Levice.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1270.

## Referències

* ↑ Slovakia: Country of Cultural Treasures : a Guide to Museums, Castles, Chateaux, Memorials, Galleries, Open Air Museums, National Cultural Memorials, Protected Landscape Regions, and National Parks (en anglès). Edition Museon, 1994, p. 35. ISBN 8085819112.
# Big Star

Big Star és un grup de rock nord-americà fundat a Memphis, Tennessee l'any 1971 per Alex Chilton, Chris Bell, Jody Stephens i Andy Hummel. El grup es va dissoldre el 1974 però es va tornar a reunir amb una nova formació gairebé 20 anys després. Durant la seva primera etapa, l'estil musical de la banda estava influït per l'obra dels grups de la British Invasion, com The Beatles i The Kinks, així com per The Byrds, The Beach Boys i altres artistes estatunidencs. Al Power Pop que en va resultar, Big Star hi afegiren temes foscos i nihilistes i produïren un estil que presagiava el rock alternatiu dels anys 80 i 90. Abans de separar-se, Big Star van crear un "corpus seminal d'obres que mai han deixat d'inspirar les generacions successives" en paraules de la revista Rolling Stone, i van guanyar reconeixement dècades més tard, segons Allmusic, com la "banda de power pop americana per excel·lència" i "un dels grups de culte més mítics i influents de tota la història del rock & roll".

## Àlbums

* #1 Record (Ardent/Stax, 1972)
* Radio City (Ardent/Stax, 1974)
* Third/Sister Lovers (PVC, 1978)
* In Space (Rykodisc, 2005)

## Referències

* ↑ Big Star Biography. Rollingstone.com. Accessed July 1, 2010.
* ↑ Ankeny
# Blocatge de branca dreta

El blocatge de branca dreta del feix de His (BBDFH) o, senzillament, blocatge de branca dreta (BBD) és un trastorn de sistema de conducció elèctrica del cor que es pot veure en un electrocardiograma (ECG). En aquest trastorn, per afectació de la branca dreta del feix de His, l'activació del ventricle dret del cor es retarda, la qual cosa fa que el ventricle dret es contragui més tard que el ventricle esquerre.

## Tipus electrocardiogràfics

* Blocatge incomplet de branca dreta (BIBD) o BIBDFH: Quan el complex QRS és menor de 120 ms.
* Blocatge complet de branca dreta (BCBD) o BCBDFH: Quan el complex QRS és de 120 ms o més.

## Causes

Les causes habituals inclouen: variació normal, canvis en l'estructura de la branca del paquet, com ara estiraments mecànics, traumatisme toràcic, hipertròfia ventricular dreta o disfunció cardíaca dreta, cardiopatia congènita com ara defecte septal auricular, i cardiopatia isquèmica. A més, un bloqueig de branca dreta també pot resultar de la síndrome de Brugada, embòlia pulmonar, Valvulopatia, miocarditis, miocardiopatia, o hipertensió.
Les causes del blocatge incomplet de la branca dreta són la remodelació ventricular dreta induïda per l'exercici, l'augment del gruix de la paret lliure del ventricle dret, especialment en atletes a causa d'un exercici de resistència prolongat.

## Referències

* ↑ «Conduction Blocks 2006 KCUMB». Arxivat de l'original el 2018-10-09. [Consulta: 20 gener 2009].
* ↑ Goldman's Cecil Medicine. 24th. Philadelphia: Elsevier Saunders, 2011, p. 400–401. ISBN 978-1437727883.
* ↑ «Incomplete right bundle branch block: Challenges in electrocardiogram diagnosis». Anatolian Journal of Cardiology, vol. 25, 6, 01-06-2021, pàg. 380–384. DOI: 10.5152/AnatolJCardiol.2021.84375. PMC: 8210929. PMID: 34100724.
# Bodenbenderita

La bodenbenderita és un mineral no aprovat per la IMA, per ser un mineral no descrit adequadament. La seva fórmula és (Mn, Ca)₄Al (Al, Yt, Er)(Si, Ti)₃O$_{13}$. Va ser anomenat pel professor Wilhelm Bodenbender. La primera (i única) localitat on va ser descrit és a Sierras Chicas, al Departament de Punilla (Argentina). S'ha descrit en vetes pneumatolítiques associades a granits.

## Bibliografia

* Rimann, E. (1928) Bodenbenderite, a new mineral from Argentina. Sitzungsber. Abhandl. Naturwiss. Gesell. Isis, Dresden. Festschrift fuer Richard Baldauf, 42-51.

## Referències

* 1 2 «Blodenberite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 gener 2017].