OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Friapaci de Pàrtia

Friapaci (grec: Φριαπάτιος; llatí: Phriapatius), també conegut com a Priapaci (grec: Πριαπάτιος; llatí: Priapatius) o Friàpites (en part: 𐭐𐭓𐭉𐭐𐭕 'Friyapāt') va ser un rei arsàcida de Pàrtia de l'any 196 aC al 181 aC, i va succeir al seu pare Artaban I.
Durant el seu regnat, i després de la derrota selèucida a Magnèsia del Sípil (189), Pàrtia es va convertir en un estat independent.
Va morir l'any 181 aC i el va succeir el seu germà Fraates I. Va ser el pare de tres reis dels Arsàcides: Artaban II, Mitridates I i Fraates I.

## Referències

* ↑ Kia, Mehrdad. The Persian empire: a historical encyclopedia. Santa Barbara, California: ABC-CLIO, 2016, p. 23, 199-200. ISBN 9781610693905.
| Precedit per: Artaban I | Imperi Part | Succeït per: Fraates I |
# La Torregassa (Olius)

La Torregassa és una masia del municipi d'Olius inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular i teulada a doble vessant. Orientada nord-sud. Porta principal a la cara est i de forma rectangular i llinda de pedra. Diversa tipologia d'obertures. Planta baixa i dos pisos. Planta baixa amb sòl de pedra i volta. A l'esquerra el forn. Conserva també la premsa de vi del segle xviii. Parament: carreus irregulars. Les llindes són de pedra picada i tallades
Està situada a l'extrem de ponent del municipi, als altiplans del serrat de la Torregassa. S'hi va per la carretera C-149a (de Solsona a Sant Climenç). A l'encreuament que es troba al km 5,2 (41° 59′ 32″ N, 1° 28′ 18″ E﻿ / ﻿41.99222°N,1.47167°E﻿ / 41.99222; 1.47167)cal prendre direcció sud (esquerre). Als 400 metres agafar el desviament a la dreta que mena directament a la masia.

## Història

La casa Torregassa, malgrat les reformes que ha sofert, surt ja en la toponímia dels segles xi i xiii, d'Olius.
A finals del segle xiv, els Torregassa, eren els col·lectors de Santa Maria de Solsona.

## Referències

* 1 2 3 «La Torregassa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# La Torreta-Puntal de Navarrete

El Paratge Natural Municipal La Torreta-Puntal de Navarrete és un paratge natural municipal del municipi d'Altura (Alt Palància), que es localitza en la confluència en els termes de Les Alcubles i Xèrica, declarat per acord de la Generalitat Valenciana el 10 de març de 2006.

## Orografia i paisatge

Des del punt de vista geològic, la zona d'estudi pertany a la subunitat Calderona-Alt Palància, que ocupa la part meridional de la província de Castelló i limita al sud amb el sector ibèric valencià septentrional, coincidint amb la divisió de la conca del Palància i del Túria.
Des del punt de vista paisatgístic, el sector del paratge que presenta un major interés és l'ombria del barranc de la Torrecilla. La diversitat d'estrats que hi afloren determina un paisatge càrstic caracteritzat per elevades crestes, abruptes barrancs, erosions i abrics naturals, al peu del qual es presenten les masses de pineda, que en conjunt donen lloc a una elevada qualitat paisatgística i ambiental.

## Flora

El paratge presenta un alt valor ecològic, i hi predominen les masses mixtes de pinassa, savina turífera i carrasca, amb un estrat arbustiu de ginebres. El caràcter singular de la vegetació ha fet mereixedora la zona, coneguda com a Puntal de Navarrete, de la figura de microreserva de flora. Les espècies prioritàries d'esta són: Centàurea pinae, Juniperus thurifera i Teucrium angustissum; i la unitat de vegetació prioritària a què pertanyen: pinedes negrals amb savina turífera, considerat hàbitat prioritari a la Unió Europea.
A més, als fons del barranc, principalment en l'entorn de la rambla de la Torrecilla, apareixen xicotets bosquets de ribera pertanyents a l'associació Vinco difformis-Populetum albae, en què apareixen fonamentalment exemplars dels gèneres Populus i Salix.

## Presència humana

Pel que fa al patrimoni historicocultural, el paratge acull un interessant jaciment arqueològic d'origen ibèric a la part alta del turó de la Torrecilla, considerat un dels més importants de l'Alt Palància. Es tracta d'un poblat les restes del qual corresponen a una concepció defensiva i de control (assentament fortificat), destinat a la protecció i vigilància de l'encreuament de camins i de les fonts que afloren al seu peu. S'hi observen, igualment, restes d'emmurallaments en els vessants i un canaló excavat en la roca que arriba fins al poblat des d'una xicoteta presa alçada al barranc adjacent.
A més, des del començament de les cultures agropastorils, la zona ha previst el trànsit transhumant de bestiar entre l'àrea litoral i l'interior muntanyós, i és punt de confluència d'uns quants camins ramaders (un canal i dues senderes). En l'actualitat, estos camins ramaders són utilitzats per a la pràctica de diversos esports de muntanya com el senderisme i el cicloturisme, i el seu traçat està registrat com a part del sender de gran recorregut GR-10, europeu E7, que connecta Puçol amb Lisboa.

## Vegeu també

* Serra Calderona
* Llista d'espais naturals del País Valencià

## Enllaços externs

* Generalitat Valenciana. Conselleria de Medi Ambient Aigua Urbanisme i Habitatge.
# La Peixeteria (Falset)

La Peixeteria és una obra de Falset (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Establimentpúblic dedicat a la venda de peix i constituït per un pati sense coberta a la cantonada dels carrers de Baix i d'en Lluc i tancat per un mur de maçoneria i obra arrebossat i pintat. La porta, de ferro forjat i dues dernes, té a la part superior, un esgrafiat amb la data1925 i el nom "Pescaderia".

## Referències

* ↑ «La Peixeteria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# La Vallalta

* Aquest article tracta sobre la vall de la serra de Marina. Vegeu-ne altres significats a «Vallalta (desambiguació)».
La Vallalta (Vall Alta) és una estreta vall als contraforts del massís del Montnegre al Maresme. Transcorre entre els municipis d'Arenys de Munt, Canet de Mar i Sant Pol de Mar, a la riba de la mateixa riera, i hi trobem Sant Iscle de Vallalta i Sant Cebrià de Vallalta, pobles d'accés al Montnegre. La petita vall és un indret d'una gran bellesa i tranquil·litat. Entre turons que acaronen el mar, entre la platja i la muntanya, es produeix un microclima que ha fet de l'indret un lloc ideal per viure. La Vallalta s'ha conegut arreu pel conreu de les maduixes; cada any, pel mes de maig, les cinc poblacions esmentades celebren la Fira de la Maduixa.
Antigament a la vall hi havia hagut un llac, que a la seva zona central tenia una fondària de 25 metres, on desembocaven les rieres de Vallalta, Vallfogona i Sant Andreu. Les aigües del llac sobreeixien i queien en cascada cap al port natural de Sant Pol.

## Referències

* ↑ Parera i Cusí, Lluís. La insòlita història de Sant Cebrià. Sant Cebrià de Vallalta: Centre d'Estudis de Sant Cebrià, febrer 2008, p. 10-11.
# La Valldora

La Vall d'Ora, també coneguda com a la Valldora, és un veïnat del municipi de Navès (el Solsonès), situat al límit d'aquesta comarca amb la del Berguedà. Constitueix una de les nou entitats de població que té el municipi.
Emmarcada per les serres dels Bastets, de Busa i de Travil, en l'actualitat és un petit nucli disseminat de poques cases i de camps envoltats de boscos de pi roig, alzines i roures.
L'Aigua d'Ora, el riu que en creua el territori, passa pel costat del monestir de Sant Pere de Graudescales, romànica del segle x. Aquest riu dona força a les moles de dos molins fariners encara actius, que generen electricitat per a tres cases del veïnat.
La Vall d'Ora ha estat identificada com una de les possibles localitzacions del castell d'Aura on va morir Guifré el Pilós en batalla contra Llop Ibn Muhammad, senyor musulmà de Lleida, durant la ràtzia de 897.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| Any | Nucli urbà | Nucli urbà | Nucli urbà | Poblament dispers | Poblament dispers | Poblament dispers | Total |
| Any | Homes | Dones | Total | Homes | Dones | Total | Total |
| 2000 | 0 | 0 | 0 | 11 | 9 | 20 | 20 |
| 2001 | 0 | 0 | 0 | 9 | 9 | 18 | 18 |
| 2002 | 0 | 0 | 0 | 10 | 8 | 18 | 18 |
| 2003 | 0 | 0 | 0 | 10 | 7 | 17 | 17 |
| 2004 | 0 | 0 | 0 | 9 | 6 | 15 | 15 |
| 2005 | 0 | 0 | 0 | 8 | 8 | 16 | 16 |
| 2006 | 0 | 0 | 0 | 8 | 8 | 16 | 16 |
| 2007 | 0 | 0 | 0 | 10 | 8 | 18 | 18 |
| 2008 | 0 | 0 | 0 | 10 | 8 | 18 | 18 |
| Font: INE ||||||||

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya Arxivat 2009-08-16 a Wayback Machine.
* ↑ Coll i Alentorn, Miquel. Guifré el Pelós en la historiografia i en la llegenda. Institut d'Estudis Catalans, 1990, p. 113. ISBN 978-84-7283-162-9 [Consulta: 8 juliol 2012].
# La Valldan

«La Valldan» té aquests significats:
* La Valldan: Entitat de població del municipi de Berga
* La Valldan: Entitat de població del municipi d'Odèn (Solsonès)
* La rasa de la Valldan: Torrent del Solsonès i l'Alt Urgell
* La roca de la Valldan: Muntanya del municipi d'Odèn (Solsonès)
# Lagerstroemia

Lagerstroemia és un gènere de plantes amb flors. Conté unes 50 espècies d'arbres i arbusts caducifolis i de fulla persistent i són plantes natives del subcontinent indi, sud-est d'Àsia, nord d'Austràlia i parts d'Oceania. Es cultiven en climes càlids de tot el món. El gènere rep el nom del mercader suec Magnus von Lagerström, qui subministrà a Carl von Linné amb plantes que ell recollia. Són plantes considerades com plantes ornamentals pels seus colors atractius.

## Algunes espècies

* Lagerstroemia anhuiensis X.H. Guo & S.B. Zhou
* Lagerstroemia anisontera
* Lagerstroemia balansae
* Lagerstroemia calyculata
* Lagerstroemia caudata
* Lagerstroemia cristata
* Lagerstroemia excelsa
* Lagerstroemia fauriei
* Lagerstroemia floribunda
* Lagerstroemia fordii
* Lagerstroemia glabra
* Lagerstroemia guilinensis
* Lagerstroemia indica
* Lagerstroemia intermedia
* Lagerstroemia langkawiensis
* Lagerstroemia limii Merr.
* Lagerstroemia loudonii
* Lagerstroemia micrantha
* Lagerstroemia minuticarpa
* Lagerstroemia microcarpa
* Lagerstroemia ovalifolia Teijsm. & Binn.
* Lagerstroemia paniculata (Turcz.) S. Vidal
* Lagerstoemia parviflora
* Lagerstroemia siamica
* Lagerstroemia speciosa
* Lagerstroemia stenopetala
* Lagerstroemia subcostata
* Lagerstroemia subsessilifolia
* Lagerstroemia suprareticulata S.K. Lee & L.F. Lau
* Lagerstroemia tomentosa
* Lagerstroemia turbinata (Koehne)
* Lagerstroemia venusta
* Lagerstroemia villosa

## Referències

* Plantilla:APNI
* Flora of China: Lagerstroemia species list
* Flowers: Can Tho University Arxivat 2009-06-17 a Wayback Machine.
* Flora, The Gardeners' Bible, ABC Publishing, Ultimo, NSW, Australia, 2006
# Lager SSadis Kastrat Kommandantur

Lager SSadis Kastrat Kommandantur (estrenada en anglès com SS Experiment Camp) és una pel·lícula de 1976 sobre nazisploitation dirigida per Sergio Garrone. La trama es refereix a l'experimentació sexual no consentida amb dones presoneres d'un camp de concentració dirigit pel coronel von Kleiben (Giorgio Cerioni), un oficial nazi que necessita un trasplantament de testicles després de ser castrat per una noia russa.
Va guanyar infàmia durant la dècada de 1980 pels seus temes controvertits i una campanya de publicitat pública que implicava cartells obscens i suggerents. La pel·lícula va ser prohibida en alguns països, inclòs el Regne Unit, on la pel·lícula va ser objecte de processament com una de les pel·lícules conegudes com "video nasties"; un títol utilitzat a la premsa i pels activistes que va arribar a ser utilitzat per a una llista de pel·lícules que es podien trobar obscenes sota la Llei de publicacions obscenes.

## Repartiment

* Mircha Carven... Helmut
* Giorgio Cerioni... Col. Von Kleiben
* Paola Corazzi... Mirelle
* Giovanna Mainardi...
* Serafino Profumo... The Sergeant
* Attilio Dottesio... Dr. Steiner
* Patrizia Melega... Dr. Renke
* Almina De Sanzio...
* Matilde Dall'Aglio...
* Agnes Kalpagos... Margot

## Controvèrsia

Bizarre Magazine, en una visió general de 2004 del gènere de la nazisploitation, va dir el següent: "La seva campanya publicitària, una imatge d'una dona semidespullada penjada cap per avall d'un crucifix, va ser fonamental per portar atenció no desitjada als Nasties, tot i que, més enllà d'això, la seva infàmia és injustificada". La British Board of Film Classification va aprovar una visió semblant, que la va passar semsea tallar l'any següent, assenyalant "Malgrat el gust qüestionable de basar una pel·lícula d'explotació en un camp de concentració, l'activitat sexual en si era consensuada i el nivell de violència potencialment erotitzada prou limitat".
Tanmateix, va ser denunciat pel Sunday Times i Sunday Express en el moment del Dia Memorial de l'Holocaust, i citat pels diputats Julian Brazier i Keith Vaz com a part dels seus intents d'endurir el sistema de prohibició de pel·lícules.

## Referències

* ↑ Sara Buttsworth, Maartje Abbenhuis (editors), Monsters in The Mirror: Representations of Nazism in Post-War Popular Culture, page 127 (Greenwood Publishing Group, 2010). ISBN 978-0-313-38216-1
* ↑ Bizarre Magazine, número de novembre de 2004
* ↑ BBFC Annual Report, 2005
* ↑ «Stop this debasing film -Times Online». Arxivat de l'original el 2008-10-13. [Consulta: 6 gener 2022].
* ↑ Daily Express :: UK News :: Outrage at sick Nazi DVDs for sale
* ↑ «TLS - Times Literary Supplement».

## Enllaços externs

* SS Experiment Camp a Internet Movie Database (anglès)
# Lager

Lager (en alemany: emmagatzematge) és un tipus de cervesa que s'elabora amb llevat de baixa fermentació a temperatures més baixes i per períodes de maduració més llargs dels que se solen utilitzar per elaborar cervesa d'alta fermentació o de tipus ale. Malgrat tot, en alemany, el terme lager es refereix a l'emmagatzematge d'una cervesa a temperatures fredes i no implica necessàriament la utilització de llevats de baixa fermentació.
Pilsner, Bock, Export Dortmunder, Marzen, Dunkel i Schwarzbier són tots estils de cervesa del tipus lager.
# La invitada

La invitada (títol original en italià: L'invitata) és una pel·lícula franco-italiana dirigida per Vittorio De Seta estrenada el 1969.
El barri de Planoise a Besançon, acabat de construir aleshores, serveix de decorat al film. Ha estat doblada al català.

## Argument

Una dona anomenada Anne espera el seu marit, que ha de tornar d'una conferència. Però arriba en plena nit amb una noia i decideix instal·lar-la al domicili conjugal. Aleshores Anne fuig al Sud de França amb un cert François que resulta ser el seu patró, i aprenen a conèixer-se millor abans que la situació no es compliqui.

## Repartiment

* Joanna Shimkus: Anne
* Michel Piccoli: François Desailly
* Jacques Perrin: Laurent
* Paul Barge: Paul, l'escultor
* Jacques Rispal: el forner
* Albert Dagnant
* Clotilde Joano: Michèle
* Lorna Heilbron

## Referències

* ↑ Besançon 1958-1985, Cêtre, page 112.
* ↑ esadir.cat. La invitada. esadir.cat.
* ↑ «L'invitata». The New York Times.
# LGV Atlàntic

Mapa LGV Atlàntic :
La LGV Atlàntic (LGV Atlantique en francés) o línia nova 2 forma part de la xarxa francesa de ferrocarrils de gran velocitat, TGV. Enllaça París amb l'oest de França, partint de l'estació de Montparnasse.
La línia fou oberta al trànsit entre 1989 i 1990. Es divideix en dues branques a partir de Courtalain, una es dirigeix cap a l'oest fins a Le Mans i l'altra cap al sud-est fins a Tours.

## Extensions

El nom Atlàntic designa el tram entre París i Tours. Està prevista l'extensió fins a Bordeus i la frontera espanyola amb el nom de LGV Sud Europa Atlàntica.

## Estacions

La LGV Atlàntic serveix les següents estacions:
* París Montparnasse
* Le Mans (branca oest)
* Vendôme
* Tours
# LGP

LGP té els següents significats:
* Los Guardianes del Puente, grup de rock heavy metal empordanès creat per antics membres de Sangtraït
* Latitudinal Gradient Project, projecte de recerca científica en ecologia de l'Antàrtida
* Gas liquat del petroli (del seu nom en anglès Liquefied Petroleum Gas), gas que es presenta dissolt en el petroli
# La viga

La viga és un curtmetratge de ficció, produït en 1996 i dirigit per Roberto Lázaro García. Va ser rodat en la localitat soriana de La Cuenca (Castella i Lleó) i mereixedor del Premi Goya al Millor Curtmetratge de Ficció de l'any 1997.
El curtmetratge mostra les tensions entre l'alcalde i el mestre d'una petita localitat a causa de les obres de rehabilitació que han d'executar-se a l'escola.

## Premis

El curtmetratge ha estat guardonat en més de trenta ocasions.
* PREMIS
* Premi Goya 1997 al Millor Curtmetratge de Ficció
* Bronze Houston International Film Festival
* 3.$^{er}$ Premi Festival de cinema de Carabanchel
* Millor Curtmetratge Festival de Cinema Inèdit de Salamanca
* Premi de la Crítica, premi del jurat jove i premi especial del jurat del Festival de Cinema d'Algarve
* Millor fotografia del Festival de Cinema Ibèric de Badajoz.
* 3.$^{er}$ Premi Mostra de Curtmetratges Ateneu de Madrid
* Premi Plataforma Nous Realitzadors
* Millor curtmetratge de Castella i Lleó, Festival de Medina del Campo
* 3.$^{er}$ Premi Festival d'Aguilar de Campoo
* Esment especial al Chicago Latin Film Festival
* Màxima puntuació atorgada en 1997 per l'ICAA a Curtmetratge Realitzat
* Festival Internacional do Cinema d'Algarve
* Premi del Públic Mostra de Cinema de Palència

## Referències

* ↑ Roca Arencibia, L. «Las opciones canarias en los Goya». Diario de Las Palmas, 09-02-2014 [Consulta: 2 març 2014].
* ↑ de Miguel, J. A. «La viga». , 30-05-2012 [Consulta: 2 març 2014]. Arxivat 2014-03-02 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-03-02. [Consulta: 18 novembre 2019].
* ↑ Arrastia, D. «Roberto Lázaro». , 30-05-2012 [Consulta: 2 març 2014].
* 1 2 3 ruralvía. «Películas premiadas». [Consulta: 2 març 2014].
* ↑ Ci-Cl. «La viga (Roberto Lázaro, 1996)». [Consulta: 2 març 2014].

## Enllaços externs

* La viga, curtmetratge sencer a Youtube
# Ladonia (Alabama)

Ladonia és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 3.229 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ladonia tenia 3.229 habitants, 1.258 habitatges, i 904 famílies. La densitat de població era de 389,6 habitants/km².
Dels 1.258 habitatges en un 34,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,4% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 28,1% no eren unitats familiars. En el 23% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 31,9% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 10,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones hi havia 101,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.214 $ i la renda mediana per família de 37.035 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.694 $ mentre que les dones 20.227 $. La renda per capita de la població era de 16.671 $. Aproximadament el 15,6% de les famílies i el 16,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Lambertus Johannes Hansen

Lambertus Johannes Hansen (1803, Staphorst - 1859, Amsterdam), fou un pintor neerlandès del segle xix.

## Biografia

Segons l'RKD, fou fill del pintor paisatgista Carel Lodewijk Hansen i germà de Carel II (nascut el 1793). Fou alumne del seu pare, i també de Jean Augustin Daiwalle, Charles Howard Hodges, Jan Hulswit, Pieter IV Barbiers i Jan Willem Pieneman. És conegut pels seus interiors històrics, a la manera de Pieter de Hooch. El 1832 va guanyar una medalla d'argent per una obra en la categoria de nus. El 1833 esdevingué membre de la Koninklijke Akademie van Beeldende Kunsten a Amsterdam. Posteriorment va ensenyar a Hendrik Jacobus Scholten quan va esdevenir mestre d'aquella institució.

## Referències

* 1 2 3 Lambertus Johannes Hansen a l'RKD

## Enllaços externs

* Lambertus Johannes Hansen a Artnet
# Lamberville

«Lamberville» té aquests significats:
* Lamberville (Manche), municipi al departament de la Manche (regió de Normandia, França)
* Lamberville (Sena Marítim), municipi al departament del Sena Marítim (Normandia)
* Boissy-Lamberville, municipi al departament d'Eure (Normandia)
# La Farga (Vallestàvia)

La Farga és un veïnat de la comuna de Vallestàvia, a la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
El lloc és a la dreta de la Lentillà, a llevant i davant del poble de Vallestàvia.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «186 - Vallestàvia». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Vallestàvia». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ La Farga en els ortofotomapes de l'IGN
# Cirksena

La nissaga dels Cirksena és una família de nobles originària de Greetsiel. Des del 1464, la casa dels Cirksena va governar la Frísia Oriental com a comtat imperial i des del 1654 com a principat imperial. Es va extingir el 1744 per manca d'hereu en línia masculina.
El 1464 Ulric I (1408-1466), eixit d'una nissaga de prohoms frisons, va rebre el títol hereditari de comte imperial de les mans de l'emperador Frederic III del Sacre Imperi Romanogermànic. Amb Enno Lluís (1632-1665), primer per rebre el títol de príncep imperial el 1654, va començar la decadència, tant física com espiritual de la nissaga. Per conflictes crònics amb els estaments van perdre tota autoritat. Adeptes a un absolutisme obsolet, no van agafar el zeitgeist del poble i les ciutats frisones que volien més llibertat. Quan Carles Edzard (1716-1744) va morir sense descendència masculina, el comtat de Frísia Oriental va passar a Frederic II de Prússia, Frederic el Gran.
Excepte el mausoleu al cementiri d'Auerk, no queden gaires traces de la nissaga. El contingut del castell d'Auerk va ser subhastat poc després de la mort de Carles Edzard. El castell a Greetsiel va ser enderrocat del 1777 a 1778.

## Comtes

* 1464-1466: Ulric I
* 1466-1491: Theda Ukena (vídua d'Ulric I)
* 1491-1528: Edzard I el Gran
* 1528-1540: Enno II i el seu germà Joan I
* 1540-1558: Anna d'Oldenburg (vídua d'Enno II)
* 1558-1561: Anna d'Oldenburg i el seu fill Edzard II
* 1561-1591: Edzard II i el seu germà Joan II
* 1591-1599: Edzard II
* 1599-1625: Enno III
* 1625-1628: Rodolf Christian
* 1628-1648: Ulric II
* 1648-1651: Juliana de Hesse-Darmstadt (vídua d'Ulrich II)

## Prínceps

* 1651-1660: Enno Lluís (comte fins a 1654)
* 1660-1665: Georg Christian
* 1665-1690: Cristina Carlota de Württemberg (vídua de Jordi Christian)
* 1690-1708: Christian Everhard
* 1708-1734: Jordi Albert
* 1734-1744: Carles Edzard

## Referències

* ↑ Deeters, 1997, p. 60-61.
* ↑ van Lengen, Hajo. «Ulrich I. Graf zu Ostfriesland». A: Martin Tielke (ed.). Biographisches Lexikon für Ostfriesland (pdf) (en alemany). volum II. Aurich/Auerk: Ostfriesische Landschaftliche Verlags- und Vertriebsgesellschaft, 1997, p. 376-383. ISBN 3-932206-00-2.
* ↑ Möhlmann, 1957, p. 256.
* ↑ Deeters, 1997, p. 62.
* ↑ «Greetsiel, Gemeinde Krummhörn, Landkreis Aurich». Digitale Bibliothek der ostfriesischen Landschaft, s.d, pàg. 1-11.

## Bibliografia

* Deeters, Walter. «Cirksen (Dyn.)». A: Martin Tielke (ed.). Biographisches Lexikon für Ostfriesland (pdf) (en alemany). volum II. Aurich/Auerk: Ostfriesische Landschaftliche Verlags- und Vertriebsgesellschaft, 1997, p. 60-62. ISBN 3-932206-00-2.
* Möhlmann, Günther. «Cirksena». A: Neue Deutsche Biographie (en alemany). 3, 1957, p. 255-256.