OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Somatochlora

Somatochlora és un gènere d'odonats anisòpters de la família dels cordúlids. Els membres d'aquest gènere són libèl·lules de grandària mitjana amb cos fosc i lluentor verda metàl·lica. L'abdomen dels mascles és característic, amb els dos primers segments amb forma bulbosa, el tercer estret, i la resta amb forma de catxiporra, amb un final recte. L'excepció és S. boisei, que té la forma de les espècies del gènere Cordulia. Els exemplars de Somatochlora presenten normalment dues venes transversals entre la base de l'ala posterior i el triangle, mentre que els de Cordulia tenen només una vena transversal.

## Taxonomia

El gènere Somatochlora inclou 45 espècies:
* Somatochlora albicincta (Burmeister, 1839)
* Somatochlora alpestris (Selys, 1840)
* Somatochlora arctica (Zetterstedt, 1840)
* Somatochlora borisi Marinov, 2001
* Somatochlora brevicincta Robert, 1954
* Somatochlora calverti Williamson & Gloyd, 1933
* Somatochlora cingulata (Selys, 1871)
* Somatochlora clavata Oguma, 1922
* Somatochlora daviesi Lieftinck, 1977
* Somatochlora dido Needham, 1930
* Somatochlora elongata (Scudder, 1866)
* Somatochlora ensigera Martin, 1907
* Somatochlora exuberata Bartenef, 1912
* Somatochlora filosa (Hagen, 1861)
* Somatochlora flavomaculata (Vander Linden, 1825)
* Somatochlora forcipata (Scudder, 1866)
* Somatochlora franklini (Selys, 1878)
* Somatochlora georgiana Walker, 1925
* Somatochlora graeseri Selys, 1887
* Somatochlora hineana Williamson, 1931
* Somatochlora hudsonica (Hagen in Selys, 1871)
* Somatochlora incurvata Walker, 1918
* Somatochlora japonica Matsumura, 1911
* Somatochlora kennedyi Walker, 1918
* Somatochlora linearis (Hagen, 1861)
* Somatochlora lingyinensis Zhou & Wei, 1979
* Somatochlora margarita Donnelly, 1962
* Somatochlora metallica (Vander Linden, 1825)
* Somatochlora minor Calvert, 1898
* Somatochlora nepalensis Asahina, 1982
* Somatochlora ozarkensis Bird, 1933
* Somatochlora provocans Calvert, 1903
* Somatochlora relicta Belyshev, 1971
* Somatochlora sahlbergi Trybom, 1889
* Somatochlora semicircularis (Selys, 1871)
* Somatochlora septentrionalis (Hagen, 1861)
* Somatochlora shanxiensis Zhu & Zhang, 1999
* Somatochlora taiwana Inoue & Yokota, 2001
* Somatochlora tenebrosa (Say, 1839)
* Somatochlora tomentosa (Fabricius, 1775)
* Somatochlora uchidai Foerster, 1909
* Somatochlora viridiaenea (Uhler, 1858)
* Somatochlora walshii (Scudder, 1866)
* Somatochlora whitehousei Walker, 1925
* Somatochlora williamsoni Walker, 1907

## Referències

* ↑ «IRMNG - Somatochlora Selys, 1871». [Consulta: 11 novembre 2021].
# Somasteroïdeus

Els somasteroïdeus (Somasteroidea) són una classe d'equinoderms fòssils del subembrancament Asterozoa, similars a les estrelles del mar. Depenent de la classificació, es tracta d'un grup paleozoic extint (hipòtesi defensada per les publicacions més recents), o una classe que només conté una espècie actual (hipòtesi obsoleta per les dades genètiques modernes).

## Característiques

Els somasteroïdeus semblen estrelles de mar molt aplanades (amb braços més o menys desenvolupats) i força rígides. Aquests animals probablement estaven adaptats a consumir detritus a la superfície del sediment en lloc de a la depredació activa (a diferència de les estrelles de mar actuals). Aquest grup es distingeix en particular pel seu esquelet altament desenvolupat, format per una xarxa d'ossicles units pel teixit connectiu.

## Registre fòssil

Aquest grup sembla haver tingut una existència relativament curta, apareixent a l'inici de l'Ordovicià (Tremadocià, fa 510-493 milions d'anys, just abans que els altres dos grups d'Asterozoa) i s'extingiren al final del Devonià.

## Taxonomia

Segons BioLib, els somasteroïdeus inclouen cinc gèneres en dues famílies:
* Família Archegonasteridae Spencer, 1951 †
** Gènere Archegonaster Jaekel, 1923 †
* Família Chinianasteridae Spencer, 1951 †
** Gènere Chinianaster Thoral, 1935 †
** Gènere Ophioxenikos Blake & Guensburg, 1993 †
** Gènere Thoralaster Shackleton, 2005 †
** Gènere Villebrunaster Spencer, 1951 †

## Referències

* ↑ O'Hara, Timothy D.; Hugall, Andrew F.; Thuy, Ben; Stöhr, Sabine; Martynov, Alexander V. «Restructuring higher taxonomy using broad-scale phylogenomics: The living Ophiuroidea» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 107, 01-02-2017, pàg. 415–430. DOI: 10.1016/j.ympev.2016.12.006. ISSN: 1055-7903.
* 1 2 «Tree of Life - Somasteroidea». [Consulta: 6 novembre 2020].
* ↑ «BioLib: Biological library - Somasteroidea». [Consulta: 6 novembre 2020].
# Doctor Who (especials 2008-2010)

Els especials 2008-2010 de la sèrie de televisió britànica de ciència-ficció Doctor Who són cinc especials que enllacen la sèrie 4 amb la sèrie 5. Començaren el 25 de desembre de 2008 amb "The Next Doctor" i acabaren l'1 de gener de 2010 amb la segona part de The End of Time. Van veure la marxa de David Tennant com a Desè Doctor.

## Llista d'episodis

| Núm. d'història | Episodi | Títol | Directors | Guionistes | Data d'estrena al Regne Unit | Data d'estrena a Catalunya |
| 199 | 1 | El pròxim doctor The Next Doctor | Andy Goddard | Russell T Davies | 25 de desembre de 2008 | 22 de febrer del 2011 |
| 200 | 2 | El planeta dels morts Planet of the Dead | James Strong | Russell T Davies & Gareth Roberts | 11 d'abril de 2009 | 1 de març del 2011 |
| 201 | 3 | Les aigües de Mart The Waters of Mars | Graeme Harper | Russell T Davies & Phil Ford | 15 de novembre de 2009 | 8 de març del 2011 |
| 202 | 4 | La fi del temps (primera part) The End of Time (Part One) | Euros Lyn | Russell T Davies | 25 de desembre de 2009 | 15 de març del 2011 |
| 203 | 5 | La fi del temps (segona part) The End of Time (Part Two) | Euros Lyn | Russell T Davies | 1 de gener de 2010 | 22 de març del 2011 |

## Notes

* ↑ «BBC NEWS – Entertainment – David Tennant quits as Doctor Who». News.bbc.co.uk. [Consulta: 4 gener 2015].
* ↑ «David Tennant: Why I'm quitting Doctor Who». Telegraph.co.uk, 29-10-2008. [Consulta: 4 gener 2015].
* ↑ «David Tennant quits 'Doctor Who'». Digital Spy. [Consulta: 4 gener 2015].
* ↑ «Regenerate! Tennant to end stint as the Doctor». the Guardian. [Consulta: 4 gener 2015].
* ↑ metrowebukmetro. «Time I left Dr Who, says winning Tennant». Metro. [Consulta: 4 gener 2015].
* ↑ The Next Doctor, IMDB
* ↑ Planet of the Dead a IMDB
* ↑ Waters of Mars a IMDB
* ↑ The End of The Time: Parat One a IMDB
* ↑ The End of The Time: Part Two a IMDB

## Enllaços externs

* Especials del Dr Who a Internet Movie Data Base
# Suport (matemàtiques)

En matemàtiques, es denomina suport d'una funció al conjunt de punts on la funció no és zero, o a la clausura d'aquest conjunt. Aquest concepte és usat molt àmpliament en anàlisi matemàtica. A la classe de funcions amb suport que estan fitades també exerceix un paper major en diversos tipus de teories de dualitat matemàtica.

## Definició

Tècnicament es defineix el suport d'una funció $f(x)$ qualsevol de la següent manera::
   ${\mbox{sup}}\;f=\{x\in \mathbb {R} ^{n}|f(x)\neq 0\}$.
Es diu que una funció té suport compacte si l'adherència del conjunt on no és nul·la conforma un conjunt tancat i fitat.

## Vegeu també

Suport d'una probabilitat
Suport (teoria de la mesura)

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Support» a MathWorld (en anglès).
Viccionari
# Supino

Supino és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat a uns 70 km al sud-est de Roma i a uns 10 km a l'oest de Frosinone.
Supino limita amb els municipis de Carpineto Romano, Ferentino, Frosinone, Giuliano di Roma, Gorga, Maenza, Morolo i Patrica.
A 1 de gener de 2019 tenia 4.797 habitants.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. (italià)
# Supiori

Supiori és una illa que forma part de l'arxipèlag de les Schouten, dins la província de Papua a Indonèsia. Té un relleu muntanyós, amb una elevació màxima de 1.034 m. i una superfície de 659 km².

## Història

L'illa va ser vista per primera vegada pels europeus pel portuguès Jorge de Menezes el 1526. Menezes va desembarcar a les illes Biak, on es va veure obligat a passar l'hivern. Un dels primers albiraments també el va fer el navegant espanyol Álvaro de Saavedra el 24 de juny de 1528, quan intentava tornar de Tidore a Nova Espanya. Les Schouten es van titllar en aquell moment com a Islas de Oro (Illes daurades en espanyol).
El seu albirament va ser anunciat novament pel navegant espanyol Íñigo Órtiz de Retes el 1545. Va ser anomenat com Los Mártires pels espanyols, possiblement perquè va ser on el navegant espanyol Hernando de Grijalva va ser assassinat per la seva tripulació amotinada.

## Referències

* ↑ Kratoska, Paul H. South East Asia, Colonial History: Imperialism before 1800, Volume 1 de South East Asia, Colonial History. Taylor & Francis, 2001, p. 56.
* ↑ Hamy, Ernst T. "Comentarios sobre algunas cartas antiguas de la Nueva Guinea para servir a la historia del descubrimiento de aquel país por los navegantes españoles (1528-1606)," translated by Martín Ferreiro and included in the work of Justo Zaragoza in Boletín de la Sociedad Geográfica de Madrid, tIV, primer semestre, 1878, p.44
# Llavaners

Llavaners era un poble, ara abandonat, del terme municipal de Soriguera, de la comarca del Pallars Sobirà, dins del territori de l'antic municipi de Soriguera.
Estava situat en un coster a ponent de Vilamur, al nord-est de Malmercat i al nord de Tornafort.
Llavaners tenia la capella de Sant Serni de Llavaners, que ja consta en ruïnes des de, almenys, el 1962.

## Etimologia

Segons Joan Coromines, Llavaners prové del llatí lavandarium (safareig, rentador). És un topònim ja romànic, probablement medieval.

## Història
### Edat mitjana

Llavaners té els seus orígens en una antiga quadra medieval.

### Edat contemporània

Pascual Madoz dedica un article breu del seu Diccionario geográfico... a Llavaners (Llabanes, Casa de). S'hi pot llegir que és una masia o casa de camp del districte municipal de Puiforniu i de la parròquia de Malmercat. Es troba al peu d'una muntanya, i constava ja en aquell moment d'una sola casa. Les terres són fluixes, muntanyoses i pedregoses. S'hi produïa sègol, patates, mongetes, nous, peres, cireres i prunes. S'hi caçaven de perdius, conills i llebres, i s'hi pescaven truites. Els seus habitants es comptabilitzaven amb els de Puiforniu.

## Referències

* ↑ Coromines 1995.
* ↑ Madoz 1845.

## Bibliografia

* Coromines, Joan. «Llavaner, Llavanera, Llavaneres». A: Onomasticon cataloniae. V L - N. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona La Caixa, 1996. ISBN 84-7256-844-X.
* Madoz, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar. Madrid: Establecimiento Literario Topográfico, 1845. Edició facsímil: Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al <<Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar>> de Pascual Madoz, V. 1. Barcelona: Curial Edicions Catalanes, 1985. ISBN 84-7256-256-5.
* Pagès, Montserrat; Castilló, Arcadi. «Soriguera - Estac». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Llavaners en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Dr Pepper Snapple Group

Dr Pepper Snapple Group Inc. (anteriorment Cadbury Schweppes Americas Beverages) és una empresa de begudes no alcohòliques dels Estats Units. La seva seu és a Plano (Texas).
Va sorgir de l'empresa britànica Cadbury Schweppes el 5 de maig de 2008.

## Història

Beverage America i Select Beverages bottlers van ser comprades a Carlyle Group el febrer de 1998. Snapple, Mistic id Stewart's (anteriorment Cable Car Beverage) van ser venudes per Triarc Companies, Inc. a Cadbury Schweppes el 2000 per $1.45 milers de milions L'octubre del mateix any, Cadbury Schweppes comprà Royal Crown a Triarc.
El 2006 i 2007, Cadbury Schweppes comprà el Dr Pepper/Seven Up Bottling Group.
El maig de 2008, Cadbury Schweppes va desfer els seus holdings de begudes i formà el Dr Pepper Snapple Group.

## Productes

Estan disponibles els següents productes:
* 7 Up (Els drets als Estats Units els té PepsiCo)
* A&W Root Beer
* Beefamato
* Cactus Cooler
* Canada Dry (Amèrica del Nord)
* Clamato
* Country Time (sota llicència de Kraft Foods)
* Crush
* Dejà Blue Aigua
* Diet Rite
* Dr Pepper (els drets els té Coca-Cola a la majoria d'Europa i els té PepsiCo a Polònia i Canadà)
* Gini
* Hawaiian Punch
* Hires
* IBC Root Beer
* Margaritaville
* Mistic
* Mott's
* Mr and Mrs T
* Nantucket Nectars
* Nehi
* Orangina
* Peñafiel
* RC Cola
* ReaLemon
* Rose's lime juice
* Schweppes
* Snapple
* Squirt
* Stewart's Fountain Classics
* Sun Drop
* Sunkist
* Tahitian Treat
* Venom Energy
* Vernors
* Welch's (sota llicència de Welch's)
* Wink
* Yoo-hoo

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «2010 Form 10-K, Dr Pepper Snapple Group Inc.». United States Securities and Exchange Commission.
* ↑ «Cadbury starts solo against bid background». Reuters, 02-05-2008. Arxivat de l'original el 2008-05-11. [Consulta: 3 maig 2008].
* ↑ Cadbury plc Demerger. Archived September 6, 2010.
* ↑ «Cadbury Announces Deal». Beverage Digest, 23 febrer 1998 (Special Edition), 2 1999, pàg. 1. Arxivat de l'original el 2008-12-04 [Consulta: 17 juliol 2008]. Arxivat 2008-12-04 a Wayback Machine.
* ↑ Holson, Laura M. «Cadbury to Pay $1.45 Billion For Snapple». New York Times. New York Times, 18-09-2000 [Consulta: 18 juny 2008].
* ↑ «Royal Crown Cola Company». New Georgia Encyclopedia, 15-09-2006. Arxivat de l'original el 2012-10-12. [Consulta: 18 juny 2008].
* ↑ Dr Pepper Snapple Group Retrieved September 15, 2012.

## Enllaços externs

* Dr Pepper Snapple Group
* Grupo Peñafiel
# Ley Constitutiva de las Cortes

La Ley Constitutiva de las Cortes de 17 de juliol de 1942, una de les vuit Lleis Fonamentals, fou promulgada durant la primera etapa del règim franquista, a fi de donar una aparença de parlamentarisme a la dictadura. Establia la formació d'una assemblea unicameral, les Corts Espanyoles, d'elecció indirecta amb teòrica iniciativa legal, tot i que la iniciativa real corresponia al govern. A més a més, el mateix preàmbul de la llei indicava que el cap d'estat mantenia "la suprema potestat de dictar normes jurídiques de caràcter general".
Segons la Ley Constitutiva de las Cortes, aquestes eren l'òrgan superior de participació del poble espanyol en els afers de l'Estat. La seva funció principal era elaborar i aprovar les Lleis, sense perjudici de la sanció que correspon al cap de l'Estat, Francisco Franco.
Eren procuradores en Cortes:
* Els ministres.
* Els Consellers Nacionals de Falange Española Tradicionalista y de las JONS.
* Els presidents d'alts organismes judicials.
* Membres de l'Organització Sindical.
* Representants municipals.
* Representants de la familia, escollits pels caps de família, des de la promulgació de la Ley Orgánica del Estado de 1967.
* Els rectors de les universitats.
* Els presidents de determinades institucions científiques.
* Representants d'associacions i col·legis professionals.
* Membres designats pel cap de l'Estat.

## Vegeu també

* Lleis Fonamentals

## Enllaços externs

* (castellà) Text íntegre de la Ley Constitutiva de las Cortes Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. de 1942
# Drama rural

El drama rural és un subgènere teatral, cinematogràfic o novel·lístic l'acció del qual es desenvolupa lluny de la ciutat i que utilitza el camp, el poble o la casa pairal com a contrapunt al progrés urbà, mostrant comportaments irracionals i permetent evidenciar valors o prejudicis presents en el conjunt de la societat.

## Naixement

Una de les raons de la seva aparició va ser el procés d'industrialització que va alterar considerablement la relació entre el camp i la ciutat, fent que es concentressin a les capitals i àrees metropolitanes els principals serveis, millores i comoditats, vies de comunicació i mitjans de transport, fet que va incrementar les diferències entre ambdós mons.
En el cas de l'Estat espanyol, el drama rural va ser un gènere en voga al teatre des de finals del segle XIX i al primer terç de segle xx. Entre les obres fundacionals es troba l'èxit de La Dolores (1892), de Josep Feliu i Codina (1847-1897), molt difosa més endavant com a llibret d'òpera del mestre Tomás Bretón, Terra baixa (1897), d'Àngel Guimerà, L'ermita, la font i el riu d'Eduard Marquina i Drames rurals (1902) de Víctor Català. Les obres de major transcendència del gènere es deuen, però, a Jacinto Benavente, l'autor de Señora ama (1908) i La malquerida (1913), inspirada aquesta última en Misteri de dolor (1904) del seu amic Adrià Gual. Amb la trilogia Bodas de sangre (1931), Yerma (1934) i La casa de Bernarda Alba (1936), de Federico García Lorca, el gènere s'universalitzà perdent el seu costumisme característic i les seves referències a un ambient local concret.

## Precedents i influències

El gènere neix al mateix temps que el drama social i es troba d'alguna manera emparentat amb el naturalisme regionalista del segle xix, que va originar el subgènere de la sarsuela que s'imposà en els primers anys del segle xx. Fins i tot Ramón María del Valle-Inclán va cultivar amb assiduïtat el gènere, des d'El embrujado fins a Divinas palabras (1919).
En el panorama internacional destaquen Antón Txékhov i Albert Camus. En novel·la es pot destacar Vicent Blasco Ibáñez, Camilo José Cela i Miguel Delibes, algunes de les obres dels quals han estat portades a la gran pantalla, com és el cas de Los santos innocentes, dirigida per Mario Camus el 1984.

## Referències

* ↑ «Drames rurals: una conversa 'impossible' entre Caterina Albert i Víctor Català» (en català). Anoiadiari.cat, 08-03-2012. [Consulta: 5 agost 2022].
* ↑ «El TNC acoge la coproducción» (en castellà). La Vanguardia, 20-01-2020. [Consulta: 6 febrer 2020].
* ↑ «Los santos inocentes: el yugo de los olvidados | elmundo.es». www.elmundo.es. [Consulta: 6 febrer 2020].

## Bibliografia

* Mariano de Paco, El drama rural en España, 1972.
* Javier Huerta, Emilio Peral, Héctor Urzaiz, Teatro español de la A a la Z. Madrid: Espasa, 2005.
* Felipe Pedraza, El drama rural. Metamorfosis de un género. La perspectiva española y el contexto, 2014.
# Ley de Referéndum

La Ley de Referéndum (1945) fou una de les vuit Lleis Fonamentals del franquisme, i en ella s'establia la possibilitat de fer consultes generals per aprovar lleis importants o que tinguin una opinió pública dividida.
La llei fou aprovada el 22 d'octubre de 1945, ampliada per la Ley de Sucesión en la Jefatura del Estado de 26 de juliol de 1947, per quant feia obligatòria la celebració de referèndum per modificar les Lleis Fonamentals i, refosa pel Decret 779/1967, de 20 d'abril de 1967.
Aquest text normatiu, de tan sols tres articles, deixa la decisió per convocar referèndum al Cap de l'Estat, estableix en 21 anys l'edat per poder votar i atorga al govern la facultat d'establir el cens electoral.

## Referències

* ↑ Pedro Martínez Ruano. La Administración Electoral. Universidad Almería, 26 gener 2009, p. 403–. ISBN 978-84-8240-908-5.

## Enllaços externs

* Text íntegre de la Ley de Referéndum Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. de 1947. (castellà)
* Text integre del Decret 779/1967, de 20 d'abril. (castellà)
# Disseny d'estudi clínic

El disseny de l'estudi clínic, en anglès: Clinical study design, és la formulació de proves i experiments en la recerca mèdica i epidemiològica, de vegades conegudes com a proves clíniques (clinical trial). Moltes de les consideracions estan compartides pel més general disseny d'experiments però aquí n'hi ha d'altres com la confidencialitat i l'ètica. Quan s'escull un disseny d'estudi s'han de tenir en compte molts factors i els biaixos que els poden afectar. Pot ocórrer una fal·làcia ecològica quan les conclusions sobre els individus s'extreuen d'anàlisis en dades agrupades que poden sobreestimar el grau d'associació entre les variables.

## Estudis de tractaments

* Prova controlada aleatoritzada (Randomized controlled trial)
** Doble cec aleatoritzat (double blind)
** Cec simple aleatoritzat Single blind
** Prova de no doble cec (Open-label trial)
* Disseny quasi experimental (Quasi-experimental design (No aleatoritzat)

## Estudis observacionals

* Estudis de cohorts (Cohort study)
** Estudi de cohorts prospectiu (Prospective cohort study)
** Estudi de cohorts retrospectiu (Retrospective cohort study)
** Estudi de sèries temporals
* Estudi de casos i controls
* Estudi de secció transversal (Cross-sectional study)
* Estudi ecològic (Ecological study)

## Enllaços externs

* Epidemiologic.org Arxivat 2007-02-28 a Wayback Machine. Epidemiologic Inquiry online weblog for epidemiology researchers
* Epidemiology Forum Arxivat 2007-02-28 a Wayback Machine. An epidemiology discussion and forum community to foster debates and collaborations in epidemiology
* Some aspects of study design Tufts University web site
* Comparison of strength Arxivat 2005-10-16 a Wayback Machine. Description of study designs from the National Cancer Institute
* Political Science Research Design Handbook Truman State University website
# Soumont-Saint-Quentin

Soumont-Saint-Quentin és un comuna francesa situada al departament de Calvados, a la Normandia.

## Història

Soumont-Saint-Quentin està a una zona ocupada des del neolític. Un hàbitat de tipus danubià, que també va ser ocupat per gal·loromans i pels merovingis.

## Geografia

El municipi de Soumont-Saint-Quentin és a 31 kilòmetres al sud de Caen, la capital del departament. Pel poble hi passa la carretera N158 que va de Caen a Falaise. A prop també hi ha la carretera D6 i la D511.

### Municipis propers

* Potigny, a 1,3 km
* Quilly-le-Tesson, a 2,1 km
* Bons-Tassilly, a 3,1 km
* Fontaine-le-Pin, a 4,2 km
* Villers-Canivet, a 5,6 km
* Ussy, a 5,7 km
* Rouvres, a 6 km
* Grainville-Langannerie, a 6,2 km
* Soulangy, a 6,8 km
* Bretteville-le-Rabet, a 7 km
* Olendon, a 7,4 km.

## Patrimoni i turisme

El 1902 s'atorgà la Concessió de la mina de ferro Soumont-Saint Quentin, que tenia una superfície de 773 hectàrees. La SMS (Societat de les Mines de Soumont) se n'encarregà de la producció. L'activitat acabà el 28 de juliol de 1989, degut a la decisió de la SMN (Société métallurgique de Normandie), únic client de la mina, d'utilitzar altres tipus de minerals. Durant els 1928-1929 tingué lloc una gran onada d'immigració sobretot composta per polonesos per a treballar a la mina. Prop de tres quarts de la mà d'obra de la mina era polonesa. Encara avui, molts dels habitants del poble (així com de Potigny, poble veí) tenen dels noms a consonància polonesa.

## Bibliografia

* Olivier Mériel, Le carreau de Soumont, Soumont-Saint-Quentin, 1990.
* Olivier Mériel, Benjamin Perez: Mines de Soumont, un patrimoine, un projet, Cabourg, 2000 ISBN 2-911855-28-0