OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Universitat d'Addis Abeba

La Universitat d'Addis Abeba és una universitat estatal situada a Addis Abeba, la capital d'Etiòpia. El curs 2013/2014 tenia 33,940 estudiants matriculats, 13.000 estudiants de postgrau i 1733 estudiants de doctorat, el que fa un total de 48.673 estudiants.

## Campus

La universitat té tretze campus. Dotze estan situats a Addis Ababa, i un és localitzat en Bishoftu, aproximadament a 45 quilòmetres. També té convenis amb altres centres de diversos indrets d'Etiòpia. Els campus són de Ciències Naturals i Computacionals, d'Educació i Estudis Conductistes, de Ciències Socials, d'Humanitats, Estudis de Llengua, Periodisme i comunicació, d'Estudis de Desenvolupament, d'Empresarials, de Dret i ciències polítiques, d'Arts Visuals, d'Agricultura i Medicina veterinària, de Ciències de la Salut i finalment de Tecnologia.

## Història

La universitat fou fundada el 1950 pel canadenc jesuïta Lucien Matte, a petició de Haile Selassie, el 1962 fou rebatejada com la Universitat Haile Selassie i el 1975 va rebre el seu nom actual.
El desembre de 2002 van dimitir tres destacats administradors del centre per denunciar la interferència creixent del govern en assumptes interns del centre, quan van rebre pressions per canviar el sistema d'avaluacions per afavorir el partit del govern.

## Referències

* ↑ «AAU at a glance». Addis Ababa University, 28-12-2013. [Consulta: 30 octubre 2014].
* ↑ "Ethiopia: Country Reports on Human Rights Practices: 2002 report", Bureau of Democracy, Human Rights, and Labor, US State Department. Retrieved 9 July 2009.

## Bibliografia complementària

* Teshome G. Wagaw. The Development of Higher Education and Social Change, an Ethiopian Experience. East Lansing, Michigan. Michigan State University Press. 1990.

## Enllaços externs

* Institut d'Estudis etiòpics
* Informació de contacte Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine.
# Universitat d'Alcalá

La Universitat d'Alcalá és una universitat pública espanyola situada a la ciutat d'Alcalá de Henares. Els seus campus són a Alcalá i Guadalajara. Els seus orígens es troben a la primera universitat a Alcalá, la Universitat Cisneriana, fundada pel Cardenal Cisneros. L'any 1836, mitjançant un reial ordre, es va tancar. Els estudis de l'extinta Universitat d'Alcalá es van traslladar a Madrid, el que va servir per a la fundació de la Universitat Literària de Madrid, poc després Universitat Central i que, més d'un segle més tard des que va començar el seu funcionament, rebria el nom d'Universitat Complutense de Madrid. L'actual universitat alcalaína va ser fundada en 1977.
# UCI Oceania Tour 2015

L'UCI Oceania Tour 2015 és l'onzena edició de l'UCI Oceania Tour, un dels cinc circuits continentals de ciclisme de la Unió Ciclista Internacional. Està format per vuit proves, organitzades entre el 28 de gener i el 28 de febrer de 2015 a Oceania.

## Calendari de les proves
### Gener

| Data | Cursa | Cat. | Vencedor | Equip |
| 28-1 | New Zealand Cycle Classic | 2.2 | Taylor Gunman | Avanti Racing |

### Febrer

| Data | Cursa | Cat. | Vencedor | Equip |
| 1 | Cadel Evans Great Ocean Road Race | 1.1 | Gianni Meersman | Etixx-Quick Step |
| 4-8 | Herald Sun Tour | 2.1 | Cameron Meyer | Orica-GreenEDGE |
| 13 | Campionat d'Oceania de contrarellotge sub-23 | CC | Harry Carpenter | Equip nacional d'Austràlia |
| 13 | Campionat d'Oceania de contrarellotge | CC | Michael Hepburn | Equip nacional d'Austràlia |
| 15 | Campionat d'Oceania en ruta sub-23 | CC | David Edwards | Equip nacional d'Austràlia |
| 15 | Campionat d'Oceania en ruta | CC | Taylor Gunman | Equip nacional de Nova Zelanda |
| 28 | REV Classic | 1.2 | Patrick Bevin | Avanti Racing |

## Classificacions

* Font: Resultats finals a la web de l'UCI Arxivat 2016-04-11 a Wayback Machine.
| Classificació individual Pos. Ciclista Equip Punts 1 Taylor Gunman (NZL)Avanti Racing152 2 Patrick Bevin (NZL)Avanti Racing135 3 Joseph Cooper (NZL)Avanti Racing100 4 Jordan Kerby (AUS)Drapac74 5 Jason Christie (NZL)Avanti Racing72 6 Thomas Davison (NZL)Avanti Racing46 7 James Oram (NZL) *Axeon46 8 Daniel Barry (NZL)Budget Forklifts44 9 Sam Horgan (NZL)Budget Forklifts30 10 Neil Van der Ploeg (AUS)Avanti Racing29 *: Ciclista de menys de 23 anys | Classificació per equips Pos. Equip País Punts 1Avanti Racing Nova Zelanda546 2Drapac Austràlia155 3Budget Forklifts Austràlia142 4Axeon Estats Units46 5Data3 Symantec Racing-Scody Austràlia30 6Charter Mason Giant Racing Austràlia25 7Hincapie Racing Estats Units20 8NFTO Regne Unit19 9UnitedHealthcare Estats Units14 9MTN-Qhubeka Sud-àfrica14 |
| Classificació per països Pos. País Punts 1 Nova Zelanda1 215,4 2 Austràlia775 | Classificació per països sub-23 Pos. País Punts 1 Austràlia363,5 2 Nova Zelanda308,4 |

## Enllaços externs

* Web oficial de l'UCI Oceania Tour Arxivat 2008-07-06 a Wayback Machine.
# Unió Internacional d'Estudiants

La Unió Internacional d'Estudiants (en anglès International Union of Students, IUS) és una organització internacional que agrupa 155 organitzacions d'estudiants de 112 països i territoris que representen uns 25 milions d'estudiants.

## Història

Fou fundada el 27 d'agost de 1946 en Praga al Congrés Mundial d'Estudiants. Gaudeix de l'estatus d'organisme consultiu davant la UNESCO. La seu de la secretària és a Praga. Els objectius de l'UIS són recollits en el preàmbul del seu text constitutiu :
   L'objectiu de la Unió Internacional d'Estudiants, que es fonamenta en les organitzacions estudiantils representatius de diferents països, serà la de defensar els drets i interessos dels estudiants per promoure la millora del seu benestar i el nivell d'educació i preparar-los per la seva missió, democràcia ciutadans.
L'IUS figura a la llista d'ONG de la UNESCO i les seves àrees de treball prioritàries són: L'intercanvi d'informació, la defensa de la condició d'estudiant, pau, medi ambient, el desenvolupament ' els drets humans.
Els seus antecedents estan en el Consell Estudiantil Mundial (CEM), creat en 1941 en Londres (Anglaterra) que agrupa les organitzacions estudiantils antifeixistes i encarregat de la preparació del Congrés Mundial d'Estudiants. La creació del CEM està inspirada en la resistència estudiantil de carrer ocorreguda a Praga (Txecoslovàquia) el 17 de novembre de 1939 davant l'ocupació nazi. Aquesta data és proclamada posteriorment com Dia Internacional de l'Estudiant pel CME i ratificada per l'IUS.
Organitza juntament amb la FMJD el Festival Mundial de la Joventut i els Estudiants, des de 1947.

## Bibliografia

* Philip G. Altbach: The International Student Movement, in: Journal of Contemporary History 1970; H. 5; S. 156-174.
* Joël Kotek: Students and the Cold War, New York 1996 ISBN 0-312-15877-7
* Walter Rüegg (Hrsg.): Geschichte der Universität in Europa, Bd. 4: Vom Zweiten Weltkrieg bis zum Ende des 20. Jahrhunderts, München 2010, ISBN 978-3-406-36955-1, S. 250–254.

## Referències

* ↑ Fine, Philip (2003): International Union of Students Marks Its Comeback With Call For Worldwide Day of Protest; The Times Higher Education Supplement, TSL Education Limited, August 8, 2003, No.1601; Pg.2
* ↑ «Constitució de l'UIE». Arxivat de l'original el 2007-05-31. [Consulta: 7 setembre 2012].
* ↑ UNESCO. «Llista d'ONG de la UNESCO». Arxivat de l'original el 2002-08-26. [Consulta: 7 setembre 2012].

## Enllaços externs

* Web de l'IUS Arxivat 2006-09-08 a Wayback Machine.
* (anglès) ESU - The European Students' Union: The International Student Movement during the Cold War (1946 - 1969) Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Unió Ibèrica

La Unió Ibèrica fou una unitat política sorgida arran de la Guerra de Successió de Portugal que va col·locar el rei de Castella, Felip II, al capdavant dels regnes cristians de la península Ibèrica, formant una corona que es volia teòricament triple, però en realitat molt centralitzadora. La unió també va comportar l'adquisició per part de Castella de les colònies portugueses, entre elles Brasil. El terme Unió Ibèrica és una creació dels historiadors contemporanis. Aquesta centralització Castella la venia cercant d'ençà força temps. Pot evocar-se com a exemple Sancho III de Navarra i Alfons VII de Lleó i Castella que van prendre conjuntament el títol de “Imperator totius Hispaniae” ja durant l'Edat Mitjana. La convivència, però, no va ser gaire fructuosa i l'any 1640 Portugal i Catalunya es revolten.
Era composta per un conjunt de dominis territorials que compartien el mateix monarca i on cadascun dels estats mantenia el seu idioma, lleis i sistemes polítics propis. Cada conjunt territorial tenia un àmbit administratiu i jurisdiccional diferenciat, i el monarca hi governava assessorat per un Consell territorial específic. Els colors a continuació es corresponen amb els del mapa situat a la infotaula del marge dret:
* Territoris adscrits al Consell de Castella
* Territoris adscrits al Consell d'Aragó
* Territoris adscrits al Consell de Portugal
* Territoris adscrits al Consell d'Itàlia
* Territoris adscrits al Consell d'Índies
* Territoris adscrits al Consell de Flandes
Va ser el projecte del general català Joan Prim i Prats (1814-1870), que pretenia reunir sota la mateixa corona Espanya i Portugal.

## Referències

* ↑ «História de Portugal, 1 e 2 ciclos», (editorial Porto Editora). Arxivat de l'original el 2015-04-03. [Consulta: 30 març 2015].
* ↑ Ainud de Lasarte, Josep Maria. Ministros catalanes en Madrid. 1a ed. Barcelona: Planeta, 1996, p. 30. ISBN 8408018884.
# Vanesa Romero Torres

Vanesa Romero Torres (Alacant, 4 de juny de 1978) és una model, presentadora i actriu valenciana. Coneguda principalment pel seu paper d'Ana "Inga" a Aquí no hay quien viva d'Antena 3 i de "Raquel Villanueva" a La que se avecina, sèrie que s'emet actualment a Telecinco i FDF.

## Biografia

L'any 1995, Vanesa va ser bellea de la foguera del districte en què vivia, Avinguda Costa Blanca-Entreplatges, aconseguint ser triada dama del foc de les fogueres d'Alacant. Això la va animar a presentar-se per miss Alacant, l'any 1998, aconseguint guanyar aquest títol, i presentant posteriorment al certamen de Miss Espanya. En el món de la televisió, va començar al canal 15 d'Alacant, presentant un programa en què treballava Jaume Candela, que era la seva parella.
El 1998 va participar, ja a nivell estatal, en Una de dos, i l'any 2001 va participar en la sèrie Ala ... Dina!, donant vida al personatge de "Lidia". També va participar en algun dels episodis del programa El Grand Prix del verano. L'any 2005 va passar a formar part del repartiment de la sèrie Aquí no hay quien viva, començant arran d'aquesta sèrie va comença a ser coneguda pel públic. En aquesta sèrie interpretava a "Anna", una hostessa lesbiana promesa de "Bea", personatge que interpretava Eva Isanta.
El 2007 es va incorporar a la sèrie La que se avecina, que pot considerar-se com una seqüela de l'anterior. Aquí Vanesa dona vida a "Raquel Villanueva", la jove que comparteix l'habitatge amb la seva cosina "Nines", paper que interpreta l'actriu Cristina Medina. Cal destacar que va ser parella amb Alberto Caballero, productor d'ambdues sèries. Vanesa ha participat puntualment en alguns episodis d'altres sèries i produccions, com 9 meses, Entre dos reinos o Es verano, ¡a jugar!.

## Filmografia
### Televisió

| Com a actriu Una de Dos(1998) ¡Ala... Dina! (2001) A Tortas con la Vida (2005-2006) Aquí no hay quien viva (2005-2006) La que se avecina (2007-actuatlitat) | Com a presentadora Jaula de pillos (Localia TV) Del 40 al 1 (Canal plus) Formula TV (40 TV) Los imposibles (Telemadrid) Noche de impacto (Antena 3) La batidora (Antena 3) Campanades d'Antena 3 |

### Cinema

* The Sindone (2009)
* Entre Dos Reinos (2010)
* El Rayo y la Sirena
* Nueve Meses (2010)
* Save the Zombies (2013)

### Publicitat

* Tres (2013)
* ¡Qué desastre de función! (2013-2014)

## Referències

* ↑ «Biografía de Vanessa Romero» (en castellà). biografias. [Consulta: 31 gener 2014].
* ↑ «Mis Trabajos» (en castellà). vanesaromero. Arxivat de l'original el 9 de gener 2014. [Consulta: 31 gener 2014].
* ↑ «Vanessa Romero» (en angles). imdb. [Consulta: 31 gener 2014].

## Enllaços externs

* Vanesa Romero Torres - Lloc web oficial
# Verba volant scripta manent

Verba volant, scrīpta mānent és una citació llatina d'origen medieval, i significa "les paraules volen, allò que és escrit roman". Es ressalta amb ella la fugacitat de les paraules, que se les enduu el vent, enfront de la permanència de les coses escrites.
Segons Alberto Manguel, la clàssica frase originàriament expressava precisament el contrari: s'hauria encunyat en lloança de la paraula dita en veu alta, que té ales i pot volar, en comparació de la silenciosa paraula sobre la pàgina, que resta immòbil, morta. Abans que Manguel ja ho havia assenyalat Jorge Luis Borges en el pròleg de Retorno a Don Quijote d'Alberto Gerchunoff (1951).

## Referències

* ↑ «Verba volant, scripta manent». Centro Virtual Cervantes. Refranero multilingüe. [Consulta: 25 desembre 2022].
* ↑ Manguel, Alberto. Una historia de la lectura.
* ↑ Luís Borges, Jorge. Obras Completas. 4. Editorial Sud-americana, 2011, p. 68.
# Ualabi tammar

El ualabi tammar (Notamacropus eugenii) és un petit membre de la família dels macropòdids i és l'espècie tipus que s'utilitza per investigar els macròpodes i els marsupials. Viu en illes de la costa del sud i l'oest d'Austràlia. Se'l considera una plaga a Kangaroo Island, on cria estacionalment en grans nombres i danya l'hàbitat dels equidnes de l'illa.
L'activitat sexual dels mascles és provocada per la presència de femelles en estre.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 64. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Schneider NY, Fletcher TP, Shaw G, Renfree MB. «The effect of pregnant and oestrous females on male testosterone and behaviour in the tammar wallaby». Horm. Behav., 2010.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Urgeres

Urgeres és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Serradell.
Està situat al nord-est de Serradell, a l'extrem sud-occidental del Serrat del Ban, damunt i al nord de la llau de la Font. És al sud d'Espluguell i al sud-est de l'Espluga Llonga.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Valdepolo

Valdepolo és un municipi de la província de Lleó, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1774 | 1684 | 1593 | 1481 |

## Referències

* ↑ «Provincia de León (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 març 2021].
# Uturuncu

L'Uturuncu és una muntanya de Bolívia que s'aixeca a 6.008 m a la serralada dels Andes. És un volcà que mostra signes d'activitat sobretot en forma de fumaroles i freqüents terratrèmols. Tot i la seva altitud i aïllament, és de fàcil accés, la seva ascensió es pot fer en part amb vehicle motoritzat.

## Geografia

Uturuncu es troba a Bolívia, a la província de Sud Lípez al sud del departament de Potosí, a 35 km de la frontera amb Argentina i a poc més de 60 km de la frontera entre Xile i Bolívia. Es troba a 330 km al sud-oest de Potosí i a 410 km de Sucre, i 600 km al sud de La Paz. La localitat més propera és San Pedro de Atacama, a 130 km al sud-oest, a Xile. El cim s'eleva a 6008 m sobre el nivell del mar, a la serralada occidental dels Andes, cosa que el converteix en el més alt del sud-oest de Bolívia. No està lluny de la Laguna Colorada, la Laguna Verde i el Salar de Uyuni.

## Història eruptiva

Aquest és un volcà semilatent: hi ha fumaroles i algunes mesures, des de l'any 1990, mostren una inflamació d'1 a 1,5 cm per any en una zona que envolta el cim. La seva darrera erupció es remunta a fa 271.000 anys. Segons les deformacions del sòl, la cambra magmàtica estaria en activitat des del 1992. Les mesures han revelat una activitat sísmica més sensible entre el 1996 i el 2003, que hauria augmentat encara més després dels potents terratrèmols a Xile el 2010. L'augment del volum magmàtic suggereix una possible erupció futura, però els vulcanòlegs només poden expressar la simple hipòtesi.

## Ascensió

Probablement, és el cim més fàcil d'arribar a més de 6.000 m del món. Abans de les esllavissades, al voltant dels 5000 m, un 4x4 podia arribar a uns 5.750 m, al coll que separa els dos cims (la pista permetia explotar les mines de sofre fins als anys 1995). Després queda aproximadament una hora de caminada com a mínim.

## Referències

* ↑ Springerlink - Bulletin of Volcanology
* ↑ «Actu Latino - Le volcan Uturuncu intrigue les scientifiques».
# Valentín Gómez Gómez

Valentín Gómez Gómez (Pedrola, 29 d'octubre de 1843 - la Corunya, 27 de novembre de 1907) fou un escriptor, periodista i polític aragonès, membre de la Reial Acadèmia Espanyola.
De molt jove es va traslladar a Calataiud, on se li ha dedicat un carrer. Es vinculà políticament al carlisme i es creu que fou el redactor durant la Tercera Guerra Carlina del Manifest de Morentín, signat pel pretendent Carles VII. Fou elegit diputat pel districte de Daroca en representació de la Comunió Tradicionalista a les eleccions generals espanyoles de 1871. Després va ingressar al Partit Conservador i fou governador civil d'Almeria, Burgos i La Corunya. Va fundar la Unió Catòlica amb Alejandro Pidal y Mon i en 1890 va fer a Saragossa el discurs La democracia cristiana según los Fueros de Aragón. Uns mesos abans de morir el 1907 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia Espanyola

## Obres

* La dama del Rey (1877)
* La novela del amor (1879)
* El alma de hielo (1881)
* La flor del espino (1882)
* El celoso de sí mismo (1882)
* Arturo (1883?)
* El desheredado (1884)
* La hija del réprobo (1885)
* El soldado de San Marcial (1885)
* La ley de la fuerza (1886)
* Los inválidos (1887)
* El perro del hospicio (1888)
* Los Danicheff o el siervo ruso (1898)
* El hombre de cien años (1902)
* El hijo del labriego
* La caza de una orquídea
* El señor de Calcena y La paloma blanca

## Referències

* ↑ «Valentín Gómez Gómez». Gran Enciclopedia Aragonesa. Saragossa: DiCom Medios SL, sota llicència Creative Commons.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Acadèmics de la RAE
# Vescomtat de Tartàs

El vescomtat de Tartàs (en francès Tartas) fou una jurisdicció feudal de França, a Gascunya, entre el vescomtat de Dacs i el vescomtat de Marsan.
En el repartiment del Ducat de Gascunya de l'any 977 Tartas junt amb Marsan i amb Maremne va tocar al fill Esi I, i sembla que aquest ho va llegar al seu fill Aner i aquest al fill Llop I menys el territori de Maremne que fou per un altre fill. Degué ser Llop qui va repartir la resta del territori entre dos fills: Guillem el Marsan i Robert el Tartas. No consta que Robert exercís de vescomte però si el seu fill Ramon I Robert. El va seguir el seu fill Arnau Ramon I, i el fill d'aquest Robert II. Els vescomtes següents foren Ramon Robert, el seu fill Arnau Ramon II, i la filla dal darrer Asalida que es va casar amb Amanieu d'Albret, quedant per sempre el títol vinculat a aquesta casa senyorial, que finalment van ser reis de Navarra i reis de França. Al segle xv els Albret portaven entre altres títols els de vescomtes de Tursan i de Llemotges.

## Llista de vescomtes

* Esi I 977-?
* Aner I ?-1009
* Llop I 1009-c. 1035
* Robert I c. 1035-1040
* Ramon I Robert c. 1040-1082
* Arnau Ramon I 1082-1122
* Robert II 1122-1140
* Ramon II Robert 1140-1170
* Arnau Ramon 1170-1239
* Asalida 1239-després de 1240
* Amanieu I (VI d'Albret) 1209-1255
* Amanieu II (VII d'Albret) 1255-1270
* Bernat Ezi I (III d'Albret) 1270-1281
* Mata d'Albret, vescomtessa 1281-1295
* Isabel d'Albret, vescomtessa 1295-1298
* Amanieu III (VIII d'Albret) 1298-1324
* Bernat Ezi II (IV d'Albret) 1324-1358
* Arnau Amanieu I 1358-1401
* Carles I d'Albret 1401-1415
* Carles II d'Albret 1415-1460
* Joan I vescomte de Tartas c. 1460-1471
* Alan I d'Albret el Gran 1471-1510
* Joan II c. 1510-1512)
* Enric I d'Albret 1522-1555 (Rei de Navarra com Enric II)
* Joana I d'Albret 1555-1572 (Reina de Navarra com Joana III)
* Enric II de França 1572-1589 (net de Joana I d'Albret i III de Navarra, rei de França)
* a la corona francesca 1589
# Nombre 160

El nombre 160 (CLX) és el nombre natural que segueix el nombre 159 i precedeix el nombre 161. La seva representació binària és 10100000, la representació octal 240 i l'hexadecimal A0. La seva factorització en nombres primers és 2⁵×5; altres factoritzacions són 1×160 = 2×80 = 4×40 = 5×32 =8×20 = 10×16. És un nombre d'Erdős-Woods.

## Referències

* ↑ «Number 160: mathematical and symbolic properties | Crazy Numbers». [Consulta: 27 juliol 2021].
* ↑ (successió A059756 a l'OEIS)
# Arwa

«Arwa» té aquests significats:
# Camille (pel·lícula de 1927)

Camille és una pel·lícula muda dirigida per Fred Niblo i protagonitzada per Norma Talmadge i Gilbert Roland. Basada en la novel·la La Dama de les Camèlies d'Alexandre Dumas (fill), la pel·lícula es va estrenar el 4 de setembre de 1927 tot i que ja es va fer una "premiere" el 1926. Es tracta d'una de les darreres pel·lícules de la Talmadge, que, segons Variety, mai havia aparegut més bonica en cap altra pel·lícula. Només es conserva una part en un positiu de 35 mm i es considera una de les 10 joies més cercades del cinema.

## Argument

En una subhasta de les possessions de Marguerite Gautier ja morta, Armand, el seu amant, licita pel seu diari i el seu retrat, L'esperit de Camille llisca del retrat, obre el diari i li ordena que llegeixi. A la botiga de guants de París de Prudence Duvernoy, Marguerite, una dependenta enamorada del comte de Varville, esdevé cortesana. Un any després viu rodejada de luxes i seguida per una multitud d'admiradors, acceptant o desestimant les seves atencions segons el moment. Mentre està a l'òpera amb un vell i ric duc, coneix Armand, que deixa el teatre quan s'assabenta de la seva professió, tot i que queda apassionadament enamorat de Camille. Es retroben en una festa en citar-se el comte els interromp bruscament. Es retiren al camp junts, però a petició del pare d'Armand, Camille deixa el seu amant i mor solitària i infeliç.

## Repartiment

* Norma Talmadge (Marguerite Gautier, Camille)
* Gilbert Roland (Armand)
* Lilyan Tashman (Olympe)
* Rose Dione (Prudence)
* Oscar Beregi, Sr. (comte de Varville)
* Harvey Clark (el baró)
* Helen Jerome Eddy (criada de Camille)
* Alec B. Francis (el duc)
* Albert Conti – Henri
* Michael Visaroff (pare de Camille)
* Evelyn Selbie (mare de Camille)
* Etta Lee (Mataloti)
* Maurice Costello (pare d'Armand)

## Referències

* ↑ Sewell, C.S. «“Camille”». Moving Picture World 85, 9, 02-05-1927, pàg. 848, 850.
* ↑ Slide, Anthony. Silent Players: A Biographical and Autobiographical Study of 100 Silent Film Actors and Actresses (en anglès). University Press of Kentucky, 2002. ISBN 0-8131-2249-X.
* ↑ Munden, Kenneth W. The American Film Institute Catalog of Motion Pictures Produced in teh United States (vol 2, 1921-1930) (en anglès). University of California Press, 1997, p. 107. ISBN 0-520-20969-9.
* ↑ «Camille» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 21 octubre 2020].
* 1 2 «The Talmadge Sisters (Universitat de Colúmbia)» (en anglès). Women Film Pioneers Project. [Consulta: 21 octubre 2020].
* ↑ Basinger, Jeanine. Silent Stars (en anglès). Wesleyan University Press, 1999, p. 155. ISBN 0-8195-6451-6.