OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Portada/article juliol 14
## Mart

Mart, anomenat de vegades el Planeta roig, és el quart planeta del sistema solar, segons la seva distància al Sol. Forma part dels denominats planetes tel·lúrics (de naturalesa rocosa, com la Terra) i és el planeta interior més allunyat del Sol. Té dos satèl·lits naturals o llunes, Fobos i Deimos, de mida molt petita i forma irregular. El prefix areo- es refereix a Mart igual que el prefix geo- es refereix a la Terra, per exemple, areologia versus geologia.
Tycho Brahe va mesurar amb gran precisió el moviment de Mart en el cel. Les dades sobre el moviment retrògrad aparent ("llaços") van permetre a Kepler trobar la naturalesa el·líptica de la seva òrbita i determinar les lleis del moviment planetari conegudes com lleis de Kepler.
# Irritabilitat

La irritabilitat biològica és la capacitat d'un ésser viu o d'una part d'ell per a identificar un canvi negatiu en el medi ambient i poder reaccionar. Té un efecte patològic o fisiològic. Principalment la irritabilitat és la capacitat homeostàtica que tenen els organismes vius de respondre davant estímuls que lesionen el seu benestar o estat. Aquesta característica els permet sobreviure i, eventualment, adaptar-se als canvis que es produeixen en l'ambient. Hi ha dos tipus d'estímuls: els externs i els interns. En les plantes la irritabilitat es coneix com a tropismes: Fototropisme, gravitropisme, tigmotropisme i les nàsties o moviments de plantes com la Mimosa pudica.
En els organismes amb capacitat motilitat intracel·lular o extracel·lular es parla de tàxia.

## Enllaços externs

* Cavallaro, Sandra; Ruiz, Laura. «Irritabilidad» (en castellà). Ecogenesis, no consta data publicació. [Consulta: 21 febrer 2012].
* «La irritabilidad de las plantas y otros organismos» (en castellà). [Consulta: 9 octubre 2013].
Viccionari
# Horace Parnell Tuttle

Horace Parnell Tuttle (va néixer el 17 de març de 1837 a Newfield, Maine i va morir el 16 d'agost de 1923) va ser un astrònom nord-americà, veterà de la Guerra Civil i germà de l'astrònom Charles Wesley Tuttle (1 de novembre de 1829 - 17 de juliol de 1881).
Charles va ser reemplaçat a Harvard pel seu germà menor Horace, qui es va unir a Truman Henry Stafford, Coolidge Sidney, i el Saló de Asaf com a assistents a l'observatori. Horace es va convertir en adjunt en el telescopi de Merz, realitzant la cerca de nous cometes.
Va descobrir o va codescobrir nombrosos cometes. L'asteroide (5036) Tuttle va ser nomenat en el seu honor. En 1859 va ser guardonat amb el Premi Lalande de l'Acadèmia Francesa de les Ciències per al descobriment dels cometes 1858I, 1858III i 1858VII.
Tuttle se li atribueix el "descobriment" de les galàxies NGC 2655 a Camelopardalis, i NGC 6643,a Draco.
Tuttle va viure a l'àrea de Washington, DC des del 1884 fins a la seva mort per "edema pulmonar" el 1923. En els seus últims anys va ser feble i cec per una caiguda al novembre de 1921. La seva tomba està en el cementiri de Oakwood, Falls Church.

## Referències

* ↑ Schmidt, Richard E. «The Tuttles of Harvard College Observatory: 1850–1862». The Antiquarian Astronomer. Society for the History of Astronomy, 6, 2012, pàg. 74–104. Bibcode: 2012AntAs...6...74S [Consulta: 2 novembre 2015].
* ↑ Schmidt, Richard E. «H. P. Tuttle: Cometseeker». Bulletin of the American Astronomical Society. American Astronomical Society, 19, 1987, pàg. 1011. Bibcode: 1987BAAS...19.1011S [Consulta: 19 novembre 2015].

## Bibliografia

* Henry Fritz-Gilbert Waters, The New England historical and genealogical register, New England Historic Genealogical Society, Vol. 153
* Yeomans, Donald K., Comets: A Chronology, John Wiley & Sons, 1991
* Kronk, Gary, Cometography: A Catalog of Comets, Cambridge University Press, 2003
# Disco

«Disco» té aquests significats:
* Disco o música disco, gènere de música de ball derivada del funk i el soul apareguda al final de la dècada dels anys 1970
* Disco (Illinois)
* Disco (àlbum), segon disc del grup de pop electrònic Pet Shop Boys publicat el 1986
# Ait Malek

Ait Malek (en àrab أيت مالك, Ayt Mālik; en amazic ⴰⵢⵜ ⵎⴰⵍⴽ) és una comuna rural de la província de Khémisset, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 4.856 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Joana Casals i Baltà

Joana Casals i Baltà (Barcelona, 1903 - Barcelona, 28 d'abril de 1997) va ser una professora i pedagoga catalana.
Després de formar-se al col·legi Catalunya i estudiar alguns cursos de piano, feu estudis i es graduà a la Facultat de Ciències, en l'especialitat de Química. El director de l'Escola de Bibliotecàries Lluís Segalà i Estalella la va proposar pel càrrec de secretària de l'Escola, després de la mort de l'anterior secretària, Petronel·la Tuca Alsina. Des d'aquesta responsabilitat va tenir un paper destacat en el funcionament del centre. Posteriorment, el 1939, a instància del professor Jordi Rubió, es posà en contacte amb Carme Serrallonga i Calafell que acabava d'obrir, juntament amb altres professors de l'Institut-Escola de la Generalitat de Catalunya, l'Escola Isabel de Villena. Des d'aquella data i fins a la seva jubilació, va exercir de professora a aquesta Escola, especialment com a professora de matemàtiques, i arribà a convertir-se en un dels puntals del centre. Els seus diaris sobre l'activitat de l'Escola de Bibliotecàries, representen també un testimoni viu i directe de la vida a la rereguarda durant la Guerra Civil Espanyola.

## Referències

* 1 2 Estivill Rius, Assumpció. «Joana Casals Baltà». A: Qui era qui a l'Escola de Bibliotecàries. Notícies biogràfiques del professorat (1915-1972). Edicions Universitat Barcelona, 2016, p. 85–87. ISBN 978-84-475-4015-0 [Consulta: 16 setembre 2019].
* ↑ «Joana Casals i Baltà». La Vanguardia (Hemeroteca), 30-04-1997, pàg. 28 [Consulta: 16 setembre 2019].
* ↑ Ferran i Permanyer, Mariona. «Joana Casals i Baltà». A: L'Escola Isabel de Villena i la seva gent, 1939-1989: mig segle d'acció escolar catalana. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1997, p. 109-116. ISBN 978-84-7826-820-7 [Consulta: 16 setembre 2019].
* ↑ «Presentació del «Diari de l'Escola de Bibliotecàries (1932-1939)», editat per Assumpció Estivill». Facultat de Biblioteconomia i Documentació de la UB, 10-09-2019. [Consulta: 16 setembre 2019].

## Bibliografia

* Casals Baltà, Joana; Estivill Rius, Assumpció (ed.). Diari de l'Escola de Bibliotecàries: 1932-1939. Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona, 2019.
# National Park (Nova Jersey)

National Park és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2006 tenia 3.215 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, National Park tenia 3.205 habitants, 1.111 habitatges, i 865 famílies. La densitat de població era de 1.237,5 habitants/km².
Dels 1.111 habitatges en un 37,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,2% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 22,1% no eren unitats familiars. En el 18,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 12,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.534 $ i la renda mediana per família de 51.535 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.102 $ mentre que les dones 27.398 $. La renda per capita de la població era de 18.048 $. Aproximadament el 6,5% de les famílies i el 7,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- National Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- National Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Homonoia

* Per a altres significats, vegeu « Homonoia (planta)».
L' homonoia és un concepte que fa referència a la unió cultural i espiritual de tots els que viuen sota la influència grega després de les conquestes d'Alexandre Magne. El terme, que significa literalment "igualtat de ments", s'havia emprat en el passat per referir-se als trets comuns dels grecs enfront dels bàrbars estrangers, però el general macedoni va expandir el seu ús per integrar els membres del seu imperi en la cultura mare. Va intentar exportar la filosofia, les lleis i costums de les polis hel·lèniques al mateix temps que importava alguns dels hàbits i troballes de les cultures conquerides, especialment de la persa. Sota l'homonoia, tots els habitants de les seves terres tenien el deure de compartir uns trets culturals i sentir-se part d'un projecte comú, liderat per ell mateix. Era, aleshores, un concepte filosòfic (igualtat humana, reconeixement que tots els ésser criats d'una determinada manera podien accedir a uns coneixements i compartir una cosmovisió) i polític (fidelitat al sobirà a partir de la concepció d'unitat territorial i espiritual).

## Referències

* ↑ Tarn, William Woodthorpe. Alexander the Great, Volum 2 (2002). Cambridge University Press. ISBN 0-521-53137-3
# Dolné Naštice

Dolné Naštice és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1295.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «História obce». [Consulta: 21 desembre 2021].
# Ait Kamra

Ait Kamra (àrab أيت قمرة) és una comuna rural de la província d'Al Hoceima de la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.685 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Narcís Sicars i Lligoña

Narcís Sicars i Lligoña (Sant Feliu de Guíxols, Girona, 9 d'abril de 1801 - Barcelona, 15 de desembre de 1877) va ser un jurista i polític català.

## Biografia

Doctor en Dret per la Universitat d'Osca. Va ser nomenat anys després president de la Sala dels jutjats de la província de Girona.
A partir de 1840 s'inicia en política: alcalde de Girona en 1841, i diputat a Corts per Girona en dues ocasions: en 1840 i en el període 1844-1846.
El seu pare, Narcís Sicars, era comerciant d'una drogueria. El seu avi matern, Simeó Lligoña i Pujals (Arbúcies 1746 - Sant Feliu de Guíxols, 1795), llicenciat en medicina (Osca, 1772), va ser metge, regidor i un prohom local de Sant Feliu de Guíxols. El carrer "Doctor Lligoña" d'aquesta localitat gironina es deu al seu honor.
Un dels seus fills, Emili Sicars i de Palau (1841-1913), també de filiació carlista, fou diputat a Corts en el període 1871-1872 per la circumscripció de Girona. Candidat carlista a les eleccions generals de 1872 i 1891 per Girona. Senador del Regne entre 1907-1910 per la circumscripció de Barcelona en la candidatura de Solidaritat Catalana.
Un altre fill, l'advocat Manuel Sicars i de Palau (†1898), va ser secretari de la Reial Acadència Catalana de Belles Arts de Sant Jordi entre 1850 i 1855.
El seu net Narcís Sicars i Salvadó (†1918) va ser I marquès de Sant Antoni, Doctor en Dret i en Filosofia i Lletres, escriptor catòlic i adaptador al català d'obres de teatre.

## Referències

* ↑ «Sicars, Narciso», al web del Congrés dels Diputats.
* ↑ Bussot i Liñón, Gerard. Carrers, cases i arquitectes: Sant Feliu de Guíxols dels inicis fins 1931. (en catalán), Sant Feliu de Guíxols, 2002, ISBN SBN: 84-920253-7-9.
* ↑ «Sicars, Emilio», al web del Congrés dels Diputats.
* ↑ «Breve: En Gerona», a La Vanguardia, 3 febrer 1891, pàgina 2.
* ↑ «Sicars y de Palau, Narciso», al web del Senat.
* ↑ Guía general de Barcelona, 1849, p. 295.
# Platja de Castello

La platja de Castello es troba en el concejo asturià del Franco, dins de la parròquia de Miudes i molt prop de la localitat de A Caridá i és la platja més gran del concejo d'El Franco. Pertany a la Costa Occidental d'Astúries i malgrat no estar inclosa a la franja que comprèn el Paisatge Protegit de la Costa Occidental d'Astúries, presenta dos tipus de protecció mediambiental, ja que està catalogada com ZEPA i LIC.

## Descripció

Té una longitud d'uns 400 metres en forma de petxina o badia menuda, una amplària mitjana d'uns 30 metres i la desembocadura fluvial del rierol Castello que dona nom a la platja. L'entorn és rural amb baix índex d'edificació i la seva perillositat és mitjana. És convenient usar calçat adequat durant el bany sent la pesca submarina i el senderisme les activitats més recomanables i té la possibilitat de portar mascotes.
És una platja de gran afluència de banyistes, sobretot els caps de setmana, raó per la qual presenta l'equip de vigilància. La seva sorra és de gra mitjà i de color fosc juntament amb graves quarcítiques. L'accés en vehicle és complicat i es pot arribar fins a un km aproximadament. Per accedir a ella ajuda el saber que els nuclis de població més propers són «Arboces» i «Castello». En la carretera general N-634 hi ha indicacions de la localització de la platja.
En els voltants es troba el castro d'El Castellón. També hi ha una àrea recreativa de recent creació. Pels andarines es recomana fer la senda costanera «GR I-9» que rrecorre tota la costa des de Ortiguera fins a Viavelez. També disposa d'un càmping en les seves proximitats. La platja és la més interessant dins del conjunt de platges llaurades en la formació geològica d'una successió de caps com succeeix a diverses zones costaneres d'aquest litoral. És la platja més oriental del concejo d'El Franco i està gairebé termenejant amb les de Cuaña.

## Referències

* 1 2 Ministerio Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente. (en castellà) Arxivat 2015-04-12 a Wayback Machine.
* ↑ «Playa de Castello/Castelo en El Franco, playas de Asturias» (en espanyol europeu). [Consulta: 18 octubre 2018].
* 1 2 Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 27. ISBN 978-84-8459-669-1.
* ↑ «De la playa de Castello a Viavélez». [Consulta: 18 octubre 2018].
# Huangdi Meng

Huangdi Meng (xinès simplificat: 皇帝梦, pinyin: Huángdì Mèng, literalment Els somnis de l'emperador) és una pel·lícula d'animació amb titelles xinesa, produïda per la Dongbei Dianying Zhipianchang el 1947. Es tracta del primer treball cinematogràfic amb titelles de la història de la Xina.
La pel·lícula, dirigida per Chen Bo'er, parodia a Chiang Kai-shek a partir d'una caricatura realitzada per Hua Junwu. Es tracta d'un migmetratge d'uns trenta minuts de durada, que ocupava la quarta secció d'una sèrie de newsreel documental, anomenada Mingzhu Dongbei.

## Referències

* ↑ «The Cradle of New China's Cinema: Explore Changchun Film Studio». China Global Television Network, 06-09-2018. [Consulta: 16 novembre 2019].
* 1 2 Zhu, Ying; Rosen, Stanley. Art, Politics, and Commerce in Chinese Cinema. Hong Kong University Press, 2010-06-01. ISBN 9789622091764.
# Dolòpia

Dolòpia (en grec antic Δολοπία) era un territori a l'oest de Tessàlia, poblat pels dolops, una tribu epirota. Territori independent, governat per un rei, va ser sotmès sovint pels reis de Tessàlia, però va conservar una virtual independència fins a la conquesta romana de Macedònia el 168 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Tessalia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 17 desembre 2020].
# Jordi Sans

* No s'ha de confondre amb Jordi Sanç.
Jordi Sans és el nom dels següents personatges:
* Jordi Sans i Sabrafen (Barcelona, 1933 - 2004), metge català
* Jordi Sans i Juan (Barcelona 1965), jugador català de waterpolo
# Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - 100 iardes lliures

La prova de les 100 iardes lliures fou la segona més curta de tot el programa de natació que es disputà als Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904.
Aquesta era la segona vegada que es duia a terme aquesta prova dins el programa dels Jocs Olímpics, però l'única en què la iarda s'emprà com a mesura. El 1896 i a partir de 1908 el seu referent són els 100 metres lliures.
Hi van prendre part 9 nedadors procedents de 2 països.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Zoltán Halmay (HUN) | Charles Daniels (USA) | Scott Leary (USA) |

## Resultats
### Sèries

Els tres primers de cada sèrie passaven a la final. Els resultats dels nedadors que no passen a la final no són clars, però Wael estableix com a possibles competidors a Raymond Thorne, Edwin Swatek i William Orthwein.
Sèrie 1 :
| Posició | Nom | Temps | Notes |
| 1. | Zoltán Halmay (HUN) | 1' 06.6" | QF |
| 2. | Scott Leary (USA) | | QF |
| 3. | David Hammond (USA) | | QF |
| 4. | Desconegut | | |
| 5. | Desconegut | | |
| Sèrie 2 ||||
| Posició | Nom | Temps | Notes |
| 1. | Charles Daniels (USA) | 1' 07.4" | QF |
| 2. | David Gaul (USA) | | QF |
| 3. | Leo Goodwin (USA) | | QF |
| 4. | Desconegut | | |

### Final

| Posició | Nom | Temps |
| | Zoltán Halmay (HUN) | 1' 02.8" |
| | Charles Daniels (USA) | |
| | Scott Leary (USA) | |
| 4. | David Gaul (USA) | |
| 5. | David Hammond (USA) | |
| 6. | Leo Goodwin (USA) | |

## Referències

* De Wael, Herman. «Herman's Full Olympians», 2000. [Consulta: 25 agost 2012].
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich», 1999. Arxivat de l'original el 2009-02-16. [Consulta: 25 agost 2012]. (polonès)
# Lynn Styles

Lynn Styles (Irlanda, 29 de desembre del 1988) és una actriu irlandesa, famosa per encarnar el paper de Hannah O'Flaherty a la sèrie Foreign Exchange. En aquesta sèrie Hannah O'Flaherty (Lynn) és una estudiant irlandesa de l'exclusiva escola O"Keefe ubicada a la ciutat de Galway, que comparteix habitació amb Tara Keegan d'un caràcter i forma de ser totalment oposat al d'Hannah, vanitosa i molt superficial, per la qual cosa ni es porten bé ni són amigues. Brett Miller és australià i ja va acabar els seus estudis secundaris. Viu amb la seva família a Perth, a la costa oest de l'illa. La seva mare, Jackie, es va tornar a casar amb Craig Payne, simpàtic home amb dos fills, Wayne, de l'edat de Brett, i Meredith, la qual té 9 anys.

## Filmografia i televisió

| Any | Títol | Paper | Tipus |
| 2005 | Fair City | Emma | Sèrie |
| 2004 | Foreign Exchange | Hannah O'Flaherty | Sèrie |
| 2002 | No Tears | Paula Fogarthy | Sèrie |
# Popoluca d'Oluta

El Popoluca d'Oluta o olutec és una llengua mixezoque de la branca mixe parlada per unes 30 persones a Oluta, en l'estat mexicà de Veracruz.

## Descripció lingüística
### Gramàtica

L'olutec és una llengua ergativa i amb marcatge de nucli. Igual que en altres llengües mixeoques, la morfologia verbal fa distinció entre les oracions principals i les oracions subordinades presentat marques d'aspecte i persona gramatical diferents segons el verb estigui en una l'oració principal o en una oració subordinada.

## Referències

* ↑ Zavala, 2003, p.1.
* ↑ Roberto Zavala Maldonado, 2002, p. 191

## Bibliografia

* Zavala Maldonado, Roberto (2002): "Verb classes semantic roles, and inverse in Olutec" en Del cora al maya yucateco: Estudios lingüísticos sobre lenguas indígenas mexicanas, editora Paulette Levy, Universidad Nacional Autónoma de México, México DF, ISBN 970-32-0439-2.
# Ismail Beligh

Ismail Beligh o Beligh Ismail (1668-1729) fou un historiador, poeta i prosopogràfec otomà de Brusa.
Era imam com el seu pare i va servir en oficis menors de la ciutat de Brusa excepte un breu càrrec a un tribunal a Tokat. Va escriure un diwan de poesia que no ha estat publicat. També va escriure biografies de sultans, prínceps, wazirs otomans, notables de Brusa, poetes, savis, músics, metges i altres personatges rellevants.

## Publicacions

* Güldeste-i riyâz-ı irfan ve vefayât-ı dânişverân-ı nâdiredan

## Referències

* ↑ Proceedings of International Conference ISLAMIC CIVILIZATION IN CENTRAL ASIA, Astana, 4-7 September 2007 (en anglès). vol.1. Research Centre for Islamic History, Art and Culture (IRCICA), 2010, p. 22. ISBN 9789290632078.
* 1 2 Tanpinar, 1995, p. 294.
* ↑ «1668-1729 or 1730 Ismail Beligh» (en anglès). John Mark Ockerbloom. [Consulta: 17 novembre 2015].

## Bibliografia

* Tanpinar, Ahmet-Hamdi. Cinq villes. Publisud, edicions UNESCO, 1995. ISBN 978-2866007249.
# Huyandi

Huyandi (en Xinès: 壺衍鞮) fou el fill i successor del Chan-yu Hulugu. Va regnar com a Chan-yu dels Xiongnu des de l'any 85 aC fins al 68 aC.
Huyandi no era el primer en la línia de successió i va convertir-se en Chan-yu gràcies a un complot ideat per la seva mare Zhuanqu Yanzhi i Wei Lü, un desertor Han. Va proclamar-se Chan-yu l'any 85 aC.
El 71 aC Chang Hui i dos generals més van dirigir una força de 100.000 combatents per ajudar els Wu-sun contra els Xiongnu. Gran part de l'exèrcit no va aconseguir trobar els Xiongnu, però tot i això Chang Hui va poder ajudar els Wu-Sun a repel·lir la invasió Xiongnu. Però els Xiongnu van retornar a l'hivern i van segrestar molts Wu-sun. En el camí de tornada a través del Massís de l'Altai els Xiongnu van sofrir grans pèrdues per una tempesta de neu sobtada, deixant molt afeblit el seu exèrcit. L'any posterior a aquests fets els Xiongnu van ser atacats pels Wu-Sun, Wu-Huan i els Han. Un terç dels Xiongnu van morir arran d'aquests fets.
Huyandi va morir el 68 aC i va ser succeït pel seu germà, Xulüquanqu.

## Referències

* 1 2 3 Loewe, Michael. A Biographical Dictionary of the Qin, Former Han and Xin Periods, 221 BC - AD 24 (en anglès). Brill, 2000. ISBN 978-90-04-10364-1.
* ↑ Whiting, Marvin; Whiting, Marvin C. Imperial Chinese Military History: 8000 Bc - 1912 Ad. Writers Club Press, 2002-04. ISBN 978-0-595-22134-9.
# José Contreras

José Contreras fou un lutier nascut a Granada el 1710. Conegut com a "El Granadino", als voltants del 1740 es traslladà a Madrid on morí vers el 1779. Realitzà el seu aprenentatge a Espanya i fou nomenat violer reial a la cort de Felip V d'Espanya. Els seus treballs, comparables als dels millors mestres italians, estan molt ben realitzats. Utilitzà fustes de molt bona qualitat i vernís vermell fosc o groc transparent d'excepcional textura. El cantant italià Farinelli posseí un violí d'aquest lutier, juntament amb un Stradivari. A part de la producció de violins, s'han conservat algunes guitarres amb el nom de "Josephum Contreras".

## Bibliografia

* The Golden Age of Violin Making in Spain, 2014. ISBN 978-84-92852-13-0
* Els nostres luthiers : escultors del so. Exposició del 8 de maig al 7 de juliol de 1996, Capella de Santa Àgata, Museu de la Música.. Barcelona: Museu de la Música de Barcelona, 1996. ISBN 8476097883 [Consulta: 22 maig 2013].
* Vannes, René. Dictionnaire Universel des luthiers. Bruxelles: Les Amis de la Musique, 1972.
# Mücka

Mücka (alt sòrab: Mikow) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Es troba a uns 8 km al nord-oest de la ciutat de Niesky i la meitat dels seus boscos formen part de la Reserva de la Biosfera Oberlausitzer Heide- und Teichlandschaft.

## Districtes

Mücka (722 h), Förstgen (Dołha Boršć, 276 h), Förstgen-Ost (Dołha Boršć-Wuchod, 110 h) i Leipgen (Lipinki, 55 h).
# Léninski (Moldavànskoie)

* Per a altres significats, vegeu «Léninski».
Léninski - Ленинский (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants septentrionals del Caucas occidental, a la riba esquerra del riu Kudako, a 15 km al nord-oest de Krimsk i a 95 km a l'oest de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Moldavànskoie.