OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Esteve de Valldoriola

Sant Esteve de Valldoriola és una església del municipi de Sagàs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església de Sant Esteve de Valldoriola té una sola nau amb una sagristia oberta al mur del presbiteri, a tramuntana. Orientada a llevant, té un senzill campanar d'espadanya a ponent. La porta, d'arc de mig punt i amb dovelles regulars, està orientada a migdia. Està coberta a dues aigües i té el carener paral·lel a la façana principal. Decorada interiorment amb una senzilla estilització floral a l'altar i una decoració geomètrica a la resta de l'edifici.
L'església de Sant Esteve de Valldoriola té els orígens en l'època medieval (baixa edat mitjana) però fou modificada i ampliada al s. XVIII. La llinda de la porta de la sagristia esmenta la data de 1701.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Esteve de Valldoriola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
# Sant Jaume de Rocamora

Sant Jaume de Rocamora és una església d'Argençola (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És de nau rectangular amb un arc a cada paret lateral que s'aprofita per ficar nínxols amb imatges de sants.
La cobertura és de volta de canó en aquest cas pintada com un cel blau.
Sembla una construcció del segle xvii, però d'origen romànic (potser el campanar és l'element més antic que es conserva).

## Història

En un principi va ser parròquia independent, esdevingué sufragània de Sant Pere de Bellmunt pel despoblament del lloc.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Jaume de Rocamora». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Santa Eulàlia de Vilella

Santa Eulàlia de Vilella és una capella que fou església parroquial del poble de Vilella, i antigament de tot el terme de Rigardà, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord, al qual pertany.
És a prop al nord-est del poble de Rigardà, en el lloc on hi hagué el poble, ara despoblat, de Vilella. És accessible a peu per un camí rural que hi mena directament des del pàrquing del vilatge de Rigardà.
Estigué molts anys abandonada, i fins i tot serví de magatzem agrícola i de residència. En l'actualitat torna a ser, tot i abandonada, un monument romànic digne de visita. És una església d'una sola nau, amb absis semicircular a llevant i un petit campanar d'espadanya. La seva porta de marbre, romànica, va ser extreta i muntada de nou l'any 1644 en el mur oriental de l'església parroquial de Santa Eulàlia i Santa Júlia de Rigardà, juntament amb el retaule de Santa Eulàlia, del segle xv. És un exemplar del romànic tardà, del pas del segle xii al XIII.

## Bibliografia

* Badia i Homs, Joan. «Rigardà: Santa Eulàlia de Vilella». A: La Cerdanya. El Conflent. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica, VII). ISBN 84-7739-951-4.
* Becat, Joan. «134 - Rigardà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf. 125. Santa Eulàlia». A: Inventari d'esglésies 3* Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Rigardà». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Santa Eulàlia de Vilella en els ortofotomapes de l'IGN
# Sant Josep de Casa Meva

Sant Josep de Casa Meva és la capella del Centre d'Acolliment de la tercera edat Casa Meva (Ma Maison), del sud dels barris del Molí de Vent i Vertefeuille, de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
És al carrer de Jeanne Jugan de Perpinyà, en el número 13 d'aquest carrer. Es tracta de la capella d'una institució d'acollida de la tercera edat regida per les Germanetes dels Pobres, o de la Caritat.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «113-Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 219. Sant Josep». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.

## Referències

* ↑ Sant Josep de Casa Meva en els ortofotomapes de l'IGN
# Samantha (desambiguació)

«Samantha» té aquests significats:
* Biografies
** Samantha: nom artístic de la cantant valenciana Samantha Gilabert i Garrido
** Samantha Barks: actriu britànica
** Samantha Bentley: actriu britànica
** Samantha Carter: personatge de ficció
** Samantha Cristoforetti: astronauta italiana
** Samantha Eggar: actriu anglesa
** Samantha Fox: model, cantant i actriu anglesa
** Samantha Isler: actriu estatunidenca
** Samantha Mathis: actriu estatunidenca
** Samantha Miquel i Álvarez: jugadora de waterpolo catalana
** Samantha Morton: actriu britànica
** Samantha Navarro: cantant, compositora i guitarrista uruguaiana
** Samantha Power: periodista i escriptora estatunidenca
** Samantha Sacramento: política i advocada gibraltarenya
** Samantha Smith: activista i actriu estatunidenca
** Samantha Stosur: tennista professional australiana
** Samantha Torres: model eivissenca
* Ciència
** Samantha: cràter de Venus
* Cinema
** Samantha: pel·lícula de 1963 dirigida per Melville Shavelson
** Napoleon and Samantha: pel·lícula de 1972 dirigida per Bernard McEveety
# Samani (Hokkaidō)

Samani (様似町, Samani-chō) és una vila i municipi de la subprefectura de Hidaka, a Hokkaido, Japó. Samani també forma part del districte de Samani i és la localitat menys poblada de la subprefectura.

## Geografia

El municipi de Samani està situat a la subprefectura de Hidaka, al sud-est de Hokkaido. Dins de Hidaka, Samani es troba al sud. El terme municipal de Samani limita amb els de Erimo al sud i Urakawa al nord, mentres que a l'est limita amb Hiroo, a la subprefectura de Tokachi. A l'oest, Samani fa costa amb l'oceà pacífic.
A Samani es troba el mont Apoi, el qual va ser declarat pel govern japonés com a geoparc el 2008 i com a geoparc global per la UNESCO. Com a curiositat cal esmentar que els límits del parc abasten tot el terme municipal de Samani. Als peus de la muntanya es troba un onsen o manantial d'aigües termals.

## Història

Durant el període Tokugawa la zona va començar a ser poblada per japonesos que arribaren en busca d'or.

### Cronologia

* 1802: S'instal·la un enviat del bakufu com a autoritat a la zona, sent aquest el punt inicial del "municipi de Samani".
* 1880: S'estableix formalment una oficina d'autoritat com a mena d'antecessor dels moderns ajuntaments.
* 1906: Amb el nou sistema modern de municipis, neix el poble de Samani, fruit de la fusió de diversos llogarets de la zona.
* 1952: Samani passa a tindre la categoria de vila, la qual conserva actualment.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| 4.559 | 4.743 | 7.703 | 9.132 | 9.900 | 8.834 | 7.986 |
| 1990 | 2000 | 2010 | 2020 | 2030 | 2040 | 2050 |
| 7.159 | 6.210 | 5.114 | 4.129 | - | - | - |

## Transport
### Ferrocarril

* Companyia de Ferrocarrils de Hokkaido (JR Hokkaidô)
** Utoma - Nishi-Samani - Samani

### Carretera

* Nacional 336
* Prefectural 233 - Prefectural 389

## Agermanaments

* Noda, prefectura d'Iwate, Japó.
* Niigata, prefectura de Niigata, Japó.

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=01608
* ↑ http://www.hidaka.pref.hokkaido.lg.jp/gyosei/machi/index.htm
* ↑ Official Website of Mt. Apoi Geopark (in English)
* ↑ Statistics Bureau of Japan
# Ròca de Tolosa

La Ròca de Tolosa és una muntanya de 2.346 metres que es troba al municipi de Vielha e Mijaran a la Vall d'Aran.

## Referències

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sança Gómez

Sança Gómez (Saldaña?, ca. 960/965–985/986) va ser reina consort de Lleó.
Muller de Ramir III (966-985), amb qui es va casar el 980. La filiació més probable és que fos una Banu Gómez i que els seus pares van ser els comtes Gómez Díaz de Saldaña i Muniadomna Fernández de Castella, i, per tant, era neta del comte Ferran González. A la mort del rei, no se'n tenen més notícies, raó per la qual es creu potser va morir també vers 985 o 986. Va ser enterrada al Panteó dels Reis de l'església de Sant Isidor de Lleó, on va ser enterrat també el seu marit.
Amb Ramir va tenir almenys un fill, Ordoni Ramírez el Cec, que amb la mort dels seus pares i a causa de la guerra civil, va ser encomanat a la seva àvia, Teresa Ansúrez, que es trobava llavors a Astúries. Posteriorment aquest es casaria amb Cristina Bermúdez, filla de Beremund II.

## Referències

* ↑ Martínez Diez, Gonzalo. El Condado de Castilla (711-1038). La historia frente a la leyenda (en castellà). Valladolid: Junta de Castilla y León, 2005, p. 228.
* 1 2 Iglesia Aparicio, Javier. «Sancha Gómez de Saldaña». Condado de Castilla, 10-12-2015. [Consulta: 5 febrer 2021].
* ↑ Torres Sevilla-Quiñones, Margarita. «Sancha Gómez» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 5 febrer 2021].
# Sambalpur (desambiguació)

«Sambalpur» té aquests significats:
* Sambalpur, ciutat i municipalitat d'Orissa capital del districte de Sambalpur
* Districte de Sambalpur, divisió administrativa d'Orissa (Índia)
* Principat de Sambalpur, estat tributari protegit a Orissa amb capital a Sambalpur format pel que fou el districte britànic de Sambalpur.
# Saint-Uniac

Saint-Uniac (en bretó Sant-Tewiniav, en gal·ló Saent-Tuniau) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 428 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 212 | 236 | 233 | 274 | 344 | 350 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Maurice Poulain | Divers droite |
# Santa Eulàlia de Figuerola de Meià

Santa Eulàlia de Figuerola de Meià és una església de Figuerola de Meià al municipi de Camarasa (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Temple amb moltes modificacions. Té una nau amb volta de canó dividida per un arc toral i separada del presbiteri, que està cobert amb una cúpula, per un arc triomfal. Dues capelles laterals, amb dues arcades de mig punt, formen una mena de creuer. L'altre tram, amb dues arcades de mig punt, té una altra capella amb volta de canó on es troba la pica baptismal. La porta és un arc de mig punt amb dovelles de pedra, completant la façana hi ha un rosetó i una espadanya de dues obertures. El cementiri es troba annex a l'església.

## Història

Va ser reformada després de la guerra civil.

## Referències

* 1 2 «Santa Eulàlia de Camarasa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].
# Salangana de Malabar

La salangana de Malabar (Aerodramus unicolor) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae).Petit falciot amb uns 12 cm de llarg. Escàs dimorfisme sexual. Els joves són molt semblants als adults. Ocell esvelt amb cua curta. Color marró fosc per sobre i més pàl·lid per sota. Les ales tenen forma de mitja lluna o un bumerang.És un ocell sedentari que vola sobre camp obert a Sri Lanka i sud-oest de l'Índia. Els mascles construeixen un niu en forma de mitja tassa sobre una superfície vertical, sovint en una cova, fent servir llur espessa saliva. Sobre aquesta construcció de color blanc brillant la femella pon dos ous.

## Bibliografia

* Grimmett, Inskipp i Inskipp, Birds of India ISBN 0-691-04910-6
* Chantler, Paul i Driessens, Gerald, Swifts ISBN 1-873403-83-6
# Scamander Vallis

Scamander Vallis és una antiga vall fluvial al quadrangle Arabia de Mart, situat en les coordenades 16° nord i 331.5° oest. Té 204 km de llarg i porta el nom d'un antic nom d'un riu a Troia.

## Referències

* ↑ "Scamander Vallis". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
# Seclusió

La seclusió és la condició d'un individu quan aquest passa per un període d'aïllament i allunyament de la comunitat. Una persona, una parella o un grup més gran, pot anar a un lloc seclòs per privacitat o per la recerca de tranquil·litat. Així com la seclusió pot ser física, també pot ser espiritual: això es pot exemplificar amb la vida en els monestir i l'ascetisme.

## Seclusió social

En alguns casos, on hi ha restriccions legals, religioses o socials perquè dues persones tinguin intimitat física, es poden establir restriccions per a la convivència en un lloc comú. Exemple d'això són les escoles tradicionals de la xaria islàmica, on homes i dones no poden estar sols en una sala o una casa. D'aquesta manera, la seclusió està donada pel deure de no romandre en privacitat.
Un altre cas de seclusió social és el que es practica en hospitals i centres de rehabilitació. En aquest sentit, se seclou els pacients que requereixen un tractament especial. Aquest tipus de tàctica inclou les seclusions de persones agitades (pacients psiquiàtrics, per exemple) en una habitació tranquil·la, lliure d'estímuls, que contribueixi a fer que la permanència de l'individu en tal lloc no s'alteri ni per l'ambient d'aquest ni per altres pertorbacions que podrien resultar perilloses i perjudicials per a la integritat de la persona, i per a la seva recuperació.

## Seclusió espiritual sufí

La seclusió sufí (khalwa) és l'habilitat de remoure la consciència de l'exterior, i després tornar-la a connectar. Significa estar exteriorment amb gent mentre un es manté interiorment amb Déu. Es distingeixen dos tipus de seclusió:
* La seclusió externa requereix que el seguidor es retiri a un lloc privat sense gent. En quedar sol, es concentra i medita en el record de Déu (dhikr), per arribar a un estat en què el domini espiritual es fa manifest. Quan encadena seus sentits externs, els seus sentits interns estaran lliures d'aconseguir el domini espiritual. Això el portarà a la segona categoria, la seclusió interna.
* La seclusió interior significa seclusió entre la gent. El cor del seguidor ha de ser present amb el seu Senyor i absent de les creacions mentre es manté físicament present entre ells. El seguidor estarà tan profundament embolicat en el record silenciós de Déu que, encara que entre en una multitud de persones, no escoltarà les seves veus: l'estat de dhikr el subjugarà. La manifestació divina l'envoltarà fent-lo inconscient de tot llevat de la seva pròpia seclusió.

## Vegeu també

* Keisaku
* Contemplació

## Referències

* ↑ «Seclusió Islam». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 22 febrer 2013].

## Enllaços externs

* webislam Arxivat 2005-12-01 a Wayback Machine.
# Semiespai

En geometria, un semiespai és qualsevol de les dues parts en les quals un pla divideix l'espai euclidià tridimensional. Més generalment, un semiespai és qualsevol de les dues parts en les quals un hiperplà divideix un espai afí. És a dir, els punts que no són incidents a l'hiperplà són particionats en dos conjunts convexos (és a dir, semiespais) tals que qualsevol subespai que connecta un punt d'un conjunt a un punt de l'altre ha d'intersecar l'hiperplà.
Un semiespai pot ser o bé obert o bé tancat. Un semiespai obert és qualsevol dels dos conjunts oberts produïts per la sostracció d'un hiperplà de l'espai afí. Un semiespai tancat, d'altra banda, és la unió d'un semiespai obert i l'hiperplà que el defineix.
Si l'espai és bidimensional, llavors el semiespai s'anomena semiplà (obert o tancat). Un semiespai en l'espai unidimensional s'anomena raig.

## Definició a partir d'una inequació

Un semiespai es pot definir a partir d'una inequació lineal, derivada de l'equació lineal que especifica l'hiperplà que el conforma. Una desigualtat (inequació) lineal estricta defineix un semiespai obert:
    $a_{1}x_{1}+a_{2}x_{2}+\cdots +a_{n}x_{n}>b$
Una no estrica defineix, d'altra banda, un semiespai tancat:
    $a_{1}x_{1}+a_{2}x_{2}+\cdots +a_{n}x_{n}\geq b$
Aquí s'assumeix que no tots els nombres reals a$_1$, a₂, ..., a$_n$ són zero.

## Propietats

* Un semiespai és un conjunt convex
* Qualsevol conjunt convex es pot descriure com la intersecció (possiblement infinita) de semiespais

## Semiespais superior i inferior

El semiespai superior és el semiespai de tot (x$_1$, x₂, ..., x$_n$) tal que x$_n$ > 0 (≥ 0). El semiespai inferior es defineix de manera similar, però requereix que x$_n$ siguin no positius.

## Vegeu també

* Semiplà de Poncaré

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Half-Space» a MathWorld (en anglès).
# Sant Romà de Perles

L'església de Sant Romà de Perles és un monument del municipi de Fígols i Alinyà (Alt Urgell). Era l'antiga parroquial del nucli de Perles (Fígols i Alinyà). De filiació romànica, sofrí profundes modificacions en època moderna que n'alteraren notablement l'estructura i la volumetria. Església esmentada a l'acta de consagració de la Seu d'Urgell de l'any 839. És una obra protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Originàriament d'una nau, presenta una coberta amb volta de canó lleugerament apuntada, i és capçada a l'est per un absis semicircular i de menor alçada que la nau, sense elements exteriors que evidenciïn la transició entre ambdós espais. L'afegiment de capelles de planta quadrangular als murs laterals comportà la perforació dels murs romànics i la construcció de volums adossats a ambdues bandes de la nau. La porta es troba a la façana occidental, aixecada sobre unes escales i custodiada per un ull de bou. La seva posició descentrada respecte a l'eix de la façana suggereix que són de factura posterior, essent l'estreta finestra d'arc de mig punt que es troba a mitjana alçada l'únic element original que resta. Una espadanya de dos ulls corona la façana.

## Referències

* 1 2 «Sant Romà de Perles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
* ↑ Catalunya Romànica, vol. VI, p. 209-210.

## Enllaços externs

* «Sant Romà de Perles». Via Romànica. Consell Comarcal de l'Alt Urgell. Arxivat de l'original el 2014-02-22. [Consulta: 2 octubre 2014].
# Serra de Meira

La serra de Meira és una serralada de la província de Lugo que pertany al massís Galaic i forma part de les serres orientals de Galícia.
S'estén a l'oest del curs del riu Eo. A la seva cara oest, al Pedregal de Irimia, hi neix el riu Miño. El cim més elevat és el monte Meira, de 896 metres.

## Bibliografia

* As montañas de Galiza. A Nosa Terra, 2006. ISBN 84-8341-126-1
# Selecció catalana de bowling

La selecció catalana de bowling està formada pels esportistes que representen la Federació Catalana de Bitlles i Bowling (FCBB) en competicions internacionals.
Les competicions de bowling són majoritàriament a nivell individual tot i que en algunes d'elles també hi ha competició per seleccions o equips.

## Història

Després del reconeixement de la FCBB com a membre oficial de la Federació Internacional de Bitlles l'agost de 2007, i a mesura que s'anaven superant diversos obstacles extraesportius, la participació catalana oficial es va anar fent de manera progressiva. La primera competició on hi va haver representació d'esportistes de la federació catalana com a membre oficial reconegut va ser l'europeu de la categoria sènior, disputat a Nantes el febrer de 2008. La següent categoria en debutar va ser la juvenil, participant en el Campionat del Món de la categoria el juliol del mateix any. El debut en la categoria absoluta va ser a la Copa d'Europa de Campions feta a Duisburg, l'octubre de 2008, amb els guanyadors del Campionat de Catalunya individual, Sandra Torrents i Raúl Gálvez.

### AMF World Cup

Els representants catalans hi van participar per primera vegada de manera oficial a l'edició 2008 disputada a Hermosillo, Mèxic.

### Mediterranean Challenge Cup

El debut de la selecció catalana a la Mediterranean Challenge Cup va ser l'any 2009, a Montpeller, amb la victòria de Lluís Montfort en la competició Masters després de quedar el primer classificat en la combinada. També es van aconseguir tres medalles d'argent: en categoria masculina individual, masculina per parelles i de seleccions.
A l'edició 2010 la delegació catalana va obtenir una medalla d'argent per parelles masculines -Lluís Montfort i Marcial Ovide- i quatre medalles de bronze: Sandra Torrents (individual femení i Masters femení), Sandra Torrents i Cristina Sanz (parelles femenines) i Marcial Ovide (Masters masculí).
L'any 2011 la Mediterranean Challenge Cup va ser organitzada per la Federació Catalana de Bitlles i Bowling a Barcelona i la selecció catalana va aconseguir dues medalles d'argent -Sandra Torrents al Masters femení i Marcial Ovide al masculí- i una de bronze a la competició per equips.

### Campionat del Món

La selecció masculina va aconseguir la 34a posició al Campionat del Món 2010, celebrat a Múnic (Alemanya).
La selecció femenina va participar en el mundial 2011, a Hong Kong.

## Referències

* ↑ Competidors a l'Europeu Sènior Nantes 2008
* ↑ «Campionat del Món s23» (en anglès). Bowlingdigital. Arxivat de l'original el 2008-09-20. [Consulta: 25 abril 2009].
* ↑ «Participants al WYC» (en anglès). Arxivat de l'original el 2009-04-02. [Consulta: 25 abril 2009].
* ↑ «El bowling català per primer cop a la XXXI European Champions Cup». FCBB, 27-10-2008. Arxivat de l'original el 2010-06-24. [Consulta: 25 abril 2009].
* ↑ «Resultats de la MCC 2009» (en anglès). Arxivat de l'original el 2009-04-26. [Consulta: 25 abril 2009].
* ↑ «La selecció catalana guanya 3 Medalles a la Copa del Mediterrani». Federació Catalana de Bitlles i Bowling, 03-04-2011.
* ↑ «Bons resultats de les catalanes al mundial». FCBB, 16-09-2011.
# Sarandí de Navarro

Sarandí de Navarro és un centre poblat de l'Uruguai, ubicat al nord-est del departament de Río Negro. Té una població aproximada de 231 habitants segons les dades del cens del 1996.
Es troba a 120 metres sobre el nivell del mar.
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 359 | 276 | 221 | 231 | {{{5}}} |

## Referències

* 1 2 (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Serguei Makovski

Serguei Konstantínovitx Makovski (rus: Сергей Константинович Маковский - Sant Petersburg, 1877 - París, 1962) fou un poeta i crític d'art rus. Fill del pintor Konstantín Makovski, a part de la seva tasca crítica també va organitzar nombroses exposicions artístiques i de 1909-1917 va editar la revista Apol·lon a Sant Petersburg, que va tenir gran influència en el món artístic rus.

## Referències

* STEINKE, Elena: Der Briefwechsel zwischen Sergej Makovskij und seiner Schwester Elena Luksch-Makovskaja. 1914-1961