OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dolmen de Serra Mitjana

El Dolmen de Serra Mitjana és un monument megalític del límit dels termes comunals de Catllà i Eus, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És al sector nord-oest de l'anomenada Serra Mitjana, al nord-oest d'Eus, al sud-oest de Coma i al nord de Catllà.
Fou esmentat per primer cop el 1994, publicat el 1996, per Yves Blaize. Es tracta d'un monument megalític molt desfet. Tanmateix, es reconeix que és de galeria catalana, orientada cap al sud.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics dels Pirineus Orientals

## Referències

* ↑ El Dolmen de Serra Mitjana en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Tosti, Blaize i Marquié, 1996.

## Bibliografia

* Tosti, Jean; Blaize, Yves; Marquié, Yvan. «De la préhistoire à l'histoire». A: Catllà, un village, une histoire. Catllà: Els amics de Catllà, 1996.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Dòlmens i menhirs Pilar
# Edappalli

Edappalli (Repleim segons els historiadors holandesos) fou un estat tributari protegit el més gran del idavgays o petits principats de la taluka de Kunnatnad a l'estat de Travancore amb una superfície de 15,5 km² i una piblació de 13.348 habitants. Està governat per un Nambudri Brahman del més alt rang, conegut com a Raja d'Edappalli, però que no té autoritat civil o criminal; pot cobrar els ingressos de les terres i les posseeix lliures de taxes de l'estat de Travancore excepte una petita quantitat per serveis de policia. El raja resideix a Edappalli.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Eduardo Maestre Tovia

Eduardo Maestre Tovia (Ontinyent, 1833 - Fontanars dels Alforins, 1896) fou un terratinent i polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

El seu pare era Rafael Mestre, gran propietari de terres a Ontinyent, València, Sueca, Carlet i Fontanars dels Aforins. Es llicencià en dret a la Universitat de València i poc després va marxar a Madrid, on treballà al Ministeri de Gràcia i Justícia sota les ordres de Luis Mayans y Enríquez de Navarra. Participà activament en el cop d'estat de Sagunt que va provocar la restauració borbònica i el 1875 fou designat membre de la Diputació de València pel Partit Conservador, càrrec que va ocupar fins al 1881, quan fou designat per a ocupar l'escó que havia ocupat des de les eleccions generals espanyoles de 1879 Luis Mayans y Enríquez de Navarra, però no va poder renovar en les eleccions següents. Fou elegit diputat pel districte d'Alzira a les eleccions generals espanyoles de 1884 i fou nomenat senador per la província de València el 1891-1893.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.330. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Senat
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Déu del tro

El déu del tro és la divinitat que en algunes mitologies encara el tro i el llamp (ja que són fenòmens que acostumen a ocórrer alhora). Pot estar assumit com a atribut del déu del cel o bé ser una figura independent, normalment de gran poder.

## Alguns deus del tro

* Adad, de la mitologia mesopotàmica
* Zeus, grec (el llançament de llamps és una qualitat d'aquest déu que serà heretada per molts d'altres posteriors)
* Perun per als eslaus
* Thor, que generava els trons amb un gran martell
* Xolotl, asteca
* Seth, dels egipcis
* Mamaragan, de la mitologia australiana

## Galeria

* Lei Gong
* Thor
* Perun
* Raijin
* Taranis

## Referències

* ↑ Walter Burkert, Greek Religion, 1985. p. 198.
* ↑ Assmann, Jan (2001). Death and Salvation in Ancient Egypt. Cornell University Press. p. 392

## Bibliografia

* H. Munro Chadwick, The Oak and the Thunder-God, Journal of the Anthropological Institute of Great Britain and Ireland (1900).
# Déu meu, però què ens has fet?

Déu meu, però què ens has fet? (originalment en francès, Qu'est-ce qu'on a tous fait au Bon Dieu?) és una pel·lícula de comèdia francesa de Philippe de Chauveron. És la tercera entrega de la sèrie de pel·lícules començada amb Déu meu, però què t'hem fet? (2014) i Déu meu, però què t’hem fet… ara? (2019). S'ha doblat i subtitulat al català.
Es va estrenar el 18 d'agost de 2022 als cinemes d'Espanya.

## Sinopsi

Claude i Marie Verneuil celebraran d'aquí no gaire 40 anys casats. Per l'ocasió, les seves quatre filles (Isabelle, Odile, Ségolène i Laure) decideixen organitzar una gran festa sorpresa a la casa familiar de Chinon. Cadascuna també decideix convidar els pares dels seus respectius marits (Rachid Benassem, David Benichou, Chao Ling i Charles Koffi).

## Repartiment

| Personatge | Repartiment original | Doblatge en català |
| Claude Verneuil | Christian Clavier | Toni Sevilla |
| Marie Verneuil | Chantal Lauby | Alicia Laorden |
| David Benichou | Ary Abittan | Eduard Doncos |
| Odile Verneuil-Benichou | Alice David | Marta Ullod |
| Rachid Benassem | Medi Sadoun | Eduard Itchart |
| Isabelle Verneuil-Benassem | Frédérique Bel | Berta Cortés |
| Chao Ling | Frédéric Chau | Marcel Navarro |
| Ségolène Verneuil-Ling | Émilie Caen | Esther Solans |
| Charles Koffi | Noom Diawara | José Luis Mediavilla |
| Laure Verneuil-Koffi | Élodie Fontan | Glòria Cano |
| André Koffi | Pascal Nzonzi | Alfonso Vallés |
| Viviane Koffi | Tatiana Rojo | Roser Vilches |
| Madeleine Koffi | Salimata Kamate | Fina Rius |
| Isaac Benichou, pare d'en David | Daniel Russo | Joan Carles Gustems |
| Sarah Benichou, mare d'en David | Nanou Garcia | Teresa Manresa |
| Mohamed Benassem, pare d'en Rachid | Abbes Zahmani | Domènec Farell |
| Moktaria Benassem, mare d'en Rachid | Farida Ouchani | Lourdes López |
| Dong Ling, pare d'en Chao | Bing Yin | Albert Mieza |
| Xhu Ling, mare d'en Chao | Li Heling | |
| Sacerdot | Loïc Legendre | |
| Helmut | Jochen Hägele | Carles di Blasi |
| Guylaine Monfau, directora de teatre de Saumur | Marie-Hélène Lentini | |
| Erwan | Arnaud Henriet | |
| Tinent coronel Jean-Raymond Girard | Jean-Luc Porraz | Antoni Forteza |
| Perruquera | Améie Prevot | Marta Covas |
| DJ | Philippe Welke | Toni Astigarraga |

## Referències

* ↑ «Déu meu, però què ens has fet?». Goita què fan ara. [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ «Dios mío, ¿pero qué nos has hecho? – Aficine». Arxivat de l'original el 2022-08-14. [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ «Fitxa de doblatge Déu Meu, Però Què Ens Has Fet?». Eldoblatge.com. [Consulta: 17 desembre 2022].
# Egreš

Egreš és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1272.
# Dona amb mantellina

Dona amb mantellina és un oli sobre tela de 89 × 116 cm pintat per Pablo Picasso a Barcelona l'any 1917 i dipositat al Museu Picasso de Barcelona.

## Context històric i artístic

La riquesa estilística i la tècnica acurada són trets fonamentals de l'esplèndid retrat de la companya del pintor malagueny Rafael Martínez Padilla. Aquest artista és un dels components del grup d'amics que reten homenatge a Picasso, juntament amb els artistes Maeztu i Iturrino, a les Galeries Laietanes, durant la seua estada a Barcelona l'any 1917. L'oli també és conegut popularment com La Salchichona, a causa de la dificultat que tenia la noia (d'origen francès) per pronunciar la paraula salchichón (llonganissa).
La serenor i bellesa de la model l'acosten al Retrat de la Senyora Canals de l'any 1905. La composició és elegant i rigorosa, per bé que l'obra és inacabada, tret que l'artista repeteix en altres ocasions. La factura clàssica l'acosta a Ingres, i el mètode pictòric al puntillisme portat a terme per Seurat i Signac en replantejar-se l'impressionisme en termes científics.

## Descripció

L'aplicació metòdica de colors purs, feta amb petites pinzellades que es barregen i complementen a la retina de l'espectador i la puresa de la línia que determina el bell rostre de la dona, juntament amb el traç espontani i, a la vegada, ferm que configura el cos, la pinta i la mantellina, fan de la composició una obra de gran virtuosisme.
Aquest oli és molt semblant al que va presentar el mateix Martínez Padilla a l'Exposició d'Art del 1919, a Barcelona, amb el títol La mantellina.
Dona amb mantellina fou donat per Pablo Picasso al Museu Picasso de Barcelona l'any 1970.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Rafart i Planas, Claustre, 1998. Guia del Museu Picasso. Barcelona: Ajuntament de Barcelona. ISBN 8476098693. Pàg. 80.

## Enllaços externs

* Museu Picasso de Barcelona Arxivat 2015-12-23 a Wayback Machine. (català)
* Instagram (anglès)
# Dona amb un tocat de gasa

La Dona amb un tocat de gasa, també conegut com a Retrat de Dona Jove, és una pintura realitzada entre 1435–1440 per l'artista primitiu flamenc Rogier van der Weyden. El personatge retratat en aquesta petita obra porta un ample, hennin blanc sobre un vestit marró, amb coll en forma de V de color negre. Com és habitual als retrats femenins de Van der Weyden, les seves mans entrellaçades estretament en oració, mentre la seva expressió és generalment humil. Inusualment per Van der Weyden, la dona no inclina el seu cap ni mira fixament a mitjana distància. En comptes d'això mira directament a l'espectador, creant una relació íntima entre el personatge, l'espectador i l'artista, un efecte que l'historiador de l'art i conservador Lorne Campbell descriu com "apel·lant i vibrant".
El personatge està excepcionalment brillant, amb gran i atractius ulls blaus; la forma de representar-la pot ser considerada diferent a les representacions contemporànies en que l'artista no va reduir la mida de l'ull esquerre de la dona per reflectir l'escala que li proporcion la inclinació cap a l'esquerra de l'espectador. Està il·luminada per una font de llum imaginària que se situaria per sobre de la tela, a la dreta de l'espectador, que estableix una llum tènue en contrast amb el blanc vívid del seu vel i la pell contra els tons foscos del seu vestit i el volum del seu cap.
La pintura està composta mitjançant una barreja de línies horitzontals i verticals. Les verticals del seu tocat es fonen en la línia de les espatlles i el pit, mentre que els plecs horitzontals del vel s'estableixen en contra de la línia formada pels llavis superior i inferior. Donat la individualitat de les seves característiques, resulta evident que Rogier treballava en un estudi amb una persona real. Tot i així hi ha elements d'abstracció a la imatge. La model probablement pot ser un membre de la classe mitjana, donat la relativa senzillesa del vestit, amb característiques de mainadera i uns pits accentuats. Es creu que està inspirat en l'esposa de l'artista, Elisabeth Goffaert, encara que això no està demostrat. El retrat és similar a altres retrats femenins de Rogier i de Robert Campin. De fet, la semblança entre els retrats femenins de tots dos és tan gran que sovint han estat atribuïts de forma errònia.
El retrat va estar a la col·lecció de la Princesa Soltikoff a Sant Petersburg fins que va ser adquirit pel Staatliche Museen de Berlín el 1908.

## Referències

* ↑ Campbell, 2004, p. 15.
* ↑ Kemperdick, 2006, p. 22.
* 1 2 3 4 Campbell, 2004, p. 53.
* ↑ Campbell, 2004, p. 11.
* ↑ Grössinger, 1997, p. 60.
* ↑ Campbell, 2004, p. 19.

## Bibliografia

* Campbell, Lorne. Van der Weyden (en anglès). Chaucer Press, 2004. ISBN 1-904449-24-7.
* Grössinger, Christa. Picturing women in late Medieval and Renaissance art (en anglès). Manchester University Press, 1997. ISBN 0-7190-4109-0.
* Kemperdick, Stephan. The Early Portrait, from the Collection of the Prince of Liechtenstein and the Kunstmuseum Basel (en anglès). Prestel, 2006. ISBN 3-7913-3598-7.
# Edmund de Langley

Edmund de Langley, Cavaller de la Lligacama (5 de juny de 1341 - 1 d'agost de 1402), 1r Duc de York, va ser el quart fill del rei Eduard III d'Anglaterra que va arribar a l'edat adulta. Nasqué a Kings Langleym a Hertfordshire, als vint-i-un anys fou nomenat Comte de Cambridge i el 6 d'agost de 1385 era elevat a Duc de York.
Va ser el fundador de la Casa de York, i a través del matrimoni del seu segon fill Ricard, la seva línia presentaria la candidatura al tron d'Anglaterra que desenllaçaria en les guerres civils conegudes com la Guerra de les Dues Roses.
Morí als 61 anys al seu poble natal, on fou sepultat.

## Núpcies i descendents

La seva primera esposa va ser Isabel de Castella, una filla de Pere el Cruel i Maria de Padilla. Van casar-se a Wallingfor el 1373 i tingueren dos fills i una filla:
* Eduard de Norwich (1373-1415). Mort a la Batalla d'Azencourt.
* Ricard de Conisburgh (vers 1375-1415). 3r comte de Cambridge. Executat per traïció per Enric V.
* Constança (vers 1375-1416). Avantpassada de la reina Anna Neville.
Després de la mort d'Isabel el 1392 es va casar amb Joana de Holland. El matrimoni no tingué descendència.
# Duane Carter

Duane Carter és un pilot estatunidenc de curses automobilístiques nascut el 5 de maig del 1913 a Fresno, Califòrnia.
Duane Carter va córrer a la Champ Car a les temporades 1948-1955 i 1959-1960 i 1963 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis d'aquests anys.
Carter va morir el 7 de maig del 1993 a Indianapolis, Indiana.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. líder | Retirat |
| 1948 | 16 | 29 | 126.015 | 11 | 22 | 59 | 0 | Va perdre una roda | Wetteroth | Offy |
| 1949 | 17 | 5 | 128.233 | 12 | 14 | 182 | 0 | Virolla | Stevens | Offy |
| 1950 | 18 | 13 | 131.666 | 12 | 12 | 133 | 0 | Bandera | Stevens | Offy |
| 1951 | 27 | 4 | 133.749 | 15 | 8 | 180 | 0 | a 20 voltes | Deidt | Offy |
| 1952 | 1 | 6 | 135.522 | 16 | 4 | 200 | 0 | Va acabar | Lesovsky | Offy |
| 1953 | 4 | 27 | 135.267 | 31 | 24 | 94 | 0 | Encesa | Lesovsky | Offy |
| | 3* | - | - | - | 3 | 200 | 0 | Va acabar | Kurtis Kraft | Offy |
| 1954 | 16 | 8 | 138.238 | 20 | 15 | 196 | 0 | a 4 voltes | Kurtis Kraft | Offy |
| | 34** | - | - | - | 4 | 200 | 0 | Va acabar | Kurtis Kraft | Offy |
| 1955 | 98 | 18 | 139.330 | 19 | 11 | 197 | 0 | a 3 voltes | Kuzma | Offy |
| 1959 | 37 | 12 | 142.795 | 17 | 7 | 200 | 0 | Va acabar | Kurtis Kraft | Offy |
| 1960 | 17 | 27 | 142.631 | 28 | 12 | 200 | 0 | Va acabar | Kuzma | Offy |
| 1963 | 83 | 15 | 148.002 | 30 | 23 | 100 | 0 | Motor | Thompson | Chevrolet |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 1741 | 0 | |
| Curses | 11 |
| Poles | 0 |
| Voltes líder | 0 |
| Victòries | 0 |
| Top 5 | 3 |
| Top 10 | 5 |
| Retirades | 4 |
* A les temporades 1953 i 1954 va comartir el cotxe.

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitzats pel campionat de la F1.
Duane Carter va participar en 8 curses de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1950.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 8
* Poles: 0
* Voltes Ràpides: 0
* Victòries: 0
* Podiums: 0
* Punts vàlids per la F1: 6,5
# El Barbot Negre

El Barbot Negre és una surgència que forma un travertí del poble de Riells del Fai, al terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental.
És a prop i al sud-est del Gorg de les Donzelles i del Salt de Llòbrega, al nord-est del Turó de les Onze Hores, al nord del Grau de les Escaletes.

## Referències

* ↑ «Bertí i Gallifa». [Consulta: 11 octubre 2022].
# Dunér (cràter)

Dunér és un antic cràter d'impacte que es troba a l'hemisferi nord de la cara oculta de la Lluna. Està situat al sud-est del cràter Chernyshev, i a l'oest-sud-oest de la parella de cràters Perkin-Debye.
Aquest cràter ha estat molt afectat per múltiples impactes petits, deixant una vora exterior que amb prou feines pot apreciar-se, formant poc més que un lleu ressalt circular a la superfície lunar.
* Localització de Dunér (centre esquerra de la imatge)
* Cràters satèl·lit
* Fotografia de la Missió Clementine (1994)
L'interior està en condicions similars, amb petits cràters que cobreixen moltes parts de la plataforma. Els impactes més notables consisteixen en una cadena de superposició de petits cràters que s'estenen des de prop del punt mitjà i creuen la vora sud-est. Aquesta cadena és de més longitud que el diàmetre del cràter principal.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Dunér.
| Dunér | Coordenades | Diàmetre |
| 47° 42′ N, 179° 42′ E﻿ / ﻿47.7°N,179.7°E﻿ / 47.7; 179.7﻿ (Dunér A) | 38 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Dunwich

Dunwich es una ciutat ficticia creada per l'escriptor Howard Phillips Lovecraft situada a l'estat nord-americà de Massachusetts.
Apareix en el conte H. P. Lovecraft "L'horror de Dunwich" escrit el 1928 i publicat a Weird Tales el 1929. Dunwich, a la regió imaginària de vegades anomenada país de Lovecraft es troba a la vall del riu Miskatonic de Massachusetts, que neix a les muntanyes situades a l'est de la vila. Els habitants són descrits com endogàmics, sense educació, i molt supersticiosos, mentre que la pròpia ciutat es descriu com econòmicament pobre amb molts edificis decrèpits i abandonats. Lovecraft mai va precisar com es pronunciava el nom de la ciutat.

## Referències

* ↑ Lovecraft, H. P.. The Complete Tales of H.P. Lovecraft (en anglès). Rock Point, 2019, p. 1099. ISBN 0760366195.
* ↑ Klinger, Leslie S. The New Annotated H. P. Lovecraft (en anglès). W. W. Norton & Company, 2014. ISBN 1631490559.
* ↑ H. P. Lovecraft. “The Dunwich Horror” (en anglès). 1928.
* ↑ «Dunwich» (en castellà). Wiki Lovecraft.
* ↑ Joshi, S.T.. The Annotated H.P. Lovecraft (en anglès). New York, NY: Dell Publishing, 1997, p. 108. ISBN 0-440-50660-3.
# Dècada del 1780
## Esdeveniments

* Esclata la Revolució Francesa (1789) fet que marca l'inici de l'edat contemporània.
* Continua la Guerra d'Independència dels Estats Units.
* "Epoca aurea" de Portugal.
* Invenció del globus com a transport.
* La il·lustració assoleix la màxima expansió i va donant pas al prerromanticisme.
* Finalitza la Primera Guerra Anglo-Maratha (1775 - 1782) entre la Companyia Britànica de les Índies Orientals i l'Imperi Maratha a l'Índia.

## Personatges destacats

* Lluís XVI de França
* Carles IV d'Espanya
* George Washington
* Benjamin Franklin
* Wolfgang Amadeus Mozart
* Giacomo Casanova
* Immanuel Kant
* Alessandro Volta
* Friedrich von Schiller
* Domenico Cimarosa
# La Romana

«La Romana» té aquests significats:
* La Romana (Vinalopó Mitjà), municipi del País Valencià en la comarca del Vinalopó Mitjà
* La Romana de Dalt o la Romaneta, llogaret al terme de Monòver, al sud-est de la ciutat, a prop del poble i terme municipal de la Romana
* Marquès de la Romana, títol nobiliari atorgat pel rei Felip V a Josep Caro Maça de Liçana i Roca el 1739 pels seus mèrits en la Guerra de Successió a favor de la causa del duc d'Anjou
* La Romana o Marianna Bulgarelli (Roma, 1684 - 1734), soprano d'Itàlia
* La Romana (província) província de la República Dominicana.
* La Romana (República Dominicana), ciutat de la República Dominicana
# Éditions du Noroît

Éditions du Noroît és una editorial francòfona de poesia i d'assaig situada a Montreal, al Quebec. Fundada el 1971 pel matrimoni Célyne Fortin i René Bonenfant. Els seus llibres són distribuïts al Canadà i a França. L'editorial és codirigida per Paul Bélanger i Patrick Lafontaine.

## Autors destacats

* Geneviève Amyot
* Martine Audet
* Michel Beaulieu
* Antoine Boisclair
* Geneviève Boudreau
* Geneviève Boutin
* Jacques Brault
* Sarah Brunet Dragon
* Francis Catalano
* France Cayouette
* Virginie Chaloux-Gendron
* Paul Chamberland
* Jean Chapdelaine Gagnon
* Guy Cloutier
* Joseph Cornell
* Hugues Corriveau
* Michel Côté
* Normand de Bellefeuille
* Michael Delisle
* Francine Déry
* Denise Desautels
* Louise Desjardins
* Hélène Dorion
* Isabelle Dumais
* Louise Dupré
* Danielle Fournier
* Andréane Frenette-Vallières
* Jacques Gauthier
* Jonathan Lamy
* Rina Lasnier
* Mona Latif-Ghattas
* Gabrielle Giasson-Dulude
* Michel Julien
* Alexandre L'archevêque
* Bertrand Laverdure
* Kateri Lemmens
* Paul Chanel Malenfant
* Robert Melançon
* France Mongeau
* Pierre Nepveu
* Jacques Ouellet
* Fernand Ouellette
* Claude Paradis
* Anthony Phelps
* Joël Pourbaix
* Diane Régimbald
* Jean Royer
* Hector Ruiz
* Paul Savoie
* Mathieu Simoneau
* Clarisse Tremblay
* Larry Tremblay
* Élise Turcotte
* Marie Uguay
* Louise Warren
* Pierre Yergeau

## Referències

* ↑ «Poésie - Quatre décennies pour les éditions du Noroît» (en francès). Le Devoir, 19-02-2011. [Consulta: 8 juliol 2019].
* ↑ «Les Éditions du Noroît: 35 ans dans l'amitié du poème». leslibraires.ca, 19-10-2006. [Consulta: 14 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Éditions du Noroît - Lloc web oficial