OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Saint-Just-Saint-Rambert

El cantó de Saint-Just-Saint-Rambert és un cantó francès del departament del Loira, situat al districte de Montbrison. Té 12 municipis i el cap és Saint-Just-Saint-Rambert.

## Municipis

* Boisset-lès-Montrond
* Bonson
* Chambles
* Craintilleux
* Périgneux
* Saint-Cyprien
* Saint-Just-Saint-Rambert
* Saint-Marcellin-en-Forez
* Saint-Romain-le-Puy
* Sury-le-Comtal
* Unias
* Veauchette

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | M. Bory | PCF |
| 1951-1982 | Louis Martin | CNI |
| 1982-2001 | Jean Alligier | RPR |
| 2001- | Alain Laurendon | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 18.762 | 20.418 | 22.896 | 27.485 | 32.438 | 34.664 | 39.098 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Zelioni (Volgograd)

* Per a altres significats, vegeu «Zelioni».
Zelioni (en rus: Зелёный) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 609 habitants.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# Xiphocheilus quadrimaculatus

Xiphocheilus quadrimaculatus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bleeker, P. 1857. Bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van het eiland Nias. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 12: 211-228.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Westneat, M.W., 2001. Labridae. Wrasses, hogfishes, razorfishes, corises, tuskfishes. p. 3381-3467. In K.E. Carpenter and V. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae), estuarine crocodiles. FAO, Roma.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ángel Bargas

Ángel Bargas (29 d'octubre de 1946) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1974.

## Referències

* ↑ rsssf: Argentina - Record International Players
# Ángel Barrientos Pastrana

Ángel Barrientos Pastrana, més conegut com a Gelo, és un exfutbolista castellanolleonès. Va nàixer a Lleó el 10 d'agost de 1967. Ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Va romandre la major part de la seua carrera entre la Cultural Leonesa i el Real Burgos. Amb el conjunt burgalés debutaria a primera divisió en un encontre de la campanya 91/92, mentre que la temporada 93/94, disputava 29 partits a la categoria d'argent amb aquest mateix equip. Es va retirar mentre militava a la Cultural Leonesa, a causa d'una lesió.

## Referències

* ↑ León, Diario de «La Cultural, condenada a pagar a Gelo una pensión de por vida» (en castellà). Diario de León. Arxivat de l'original el 2019-01-10 [Consulta: 17 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Ángel Bernardo Sanz Nougués

Ángel Bernardo Sanz Nougués (Terol, 1900 - ?) fou un polític aragonès, governador civil i procurador en Corts durant el franquisme.
Nascut a Terol, era enginyer industrial, i net d'un banquer. Interessat per l'economia, va col·laborar a El Financiero i a España Económica y Financiera. Va lluitar a la guerra del Rif com a oficial de complement del Cos d'Enginyers. Es va establir a Madrid, d'on va fugir en fracassar el cop d'estat del 18 de juliol del 1936 per unir-se als revoltats. Durant la guerra civil espanyola va col·laborar en publicacions sobre temes econòmiques i socials.
El gener de 1940 fou nomenat governador civil de Tarragona, càrrec que va ocupar fins a octubre de 1941. L'abril de 1943 va substituir al carlí Josep Maria Sentís i Simeón com a Director general de Presons. Les seves principals preocupacions van ser augmentar la seguretat i la vigilància i acabar amb els maltractaments. Això va provocar el seu enfrontament amb diversos càrrecs militars i funcionaris de presons, raó per la qual fou cessat el juliol de 1945.
Simultàniament formà part del Sindicat Vertical franquista, i com a cap del Sindical Nacional de la Borsa fou procurador a Corts des de 1943 fins a 1961, quan fou substituït en el càrrec per Emilio Lamo de Espinosa y Enríquez de Navarra. Després va formar part dels consells d'administració d'empreses com Sociedad de Grandes Redes Eléctricas i Aviaco.

## Referències

* ↑ Josep Clarà, Girona, 1939: quatre sentències de mort, p. 104
* ↑ Toma de posesión del nuevo Jefe del Sindicato de Banca y Bolsa, ABC, 27 de novembre de 1941
* ↑ DECRETO de 2 de abril de 1943 por el que se nombra Director general de Prisiones a don Angel Bernardo Sanz Nougués.
* ↑ SOMBRAS DE GUERRA. LA REPRESIÓN FRANQUISTA EN ESPAÑA (1936-1950), Jorge Marco
* ↑ Decreto de 26 de julio de 1945 por el que cesa en el cargo de Director general de Prisiones don Angel Bernardo Sanz Nougués.
* ↑ Ángel Bernardo Sanz Nougués, Índex Històric del Congrés dels Diputats
* ↑ Aragón bajo el franquismo, Andalán, n. 400/401 — 15 de marzo a 15 de abril de 1984 — p. 33
# À la recherche du temps perdu (telefilm)

À la recherche du temps perdu és un telefilm francès dirigit per Nina Companeez, emès el 9 de gener de 2011 a TSR2 i l'1 de gener de 2011 a France 2.

## Sinopsi

El 1900, el narrador té vint anys. Fill únic, ha crescut en una familia francesa de la burgesia adinerada, envoltat per l'amor protector i sens límit de la seva mare i de la seva àvia. Després d'haver patit molt per la seva ruptura amb Gilberte Swann, gran amor de la seva adolescència, se'n va amb la seva àvia cap a Balbec, a fi de prendre els aires de mar i refer-se.

## Repartiment

* Micha Lescot: narrador
* Caroline Tillette: Albertine Simonet
* Didier Sandre: Baró de Charlus
* Dominique Blanc: Madame Verdurin
* Éric Ruf: Charles Swann
* Valentine Varela: Oriana de Guermantes
* Bernard Farcy: Basin, duc de Guermantes
* Catherine Samie: àvia del narrador
* Dominique Valadié: la mare del narrador
* Roland Copé: Marquès de Norpois
* Jean-Claude Drouot: Elstir
* Andy Gillet: Saint-Loup
* Anne Danais: Françoise
* Marie-Sophie Ferdane: Gilberte
* Michel Fau: Jupien
* Vincent Heden: Morel
* Françoise Bertin: Marquesa de Villeparisis
* Hervé Pierre: M. Verdurin
* Philippe Morier-Genoud: Doctor Cottard
* Laure-Lucille Simon: Andrée
* Arthur Igual: Bloch
* Oleg Ossina: el narrador de nen
* Angèle Garnier: Gilberte Swann de nena

## Referències

* ↑ «À la recherche du temps perdu (TV)». filmaffinity. [Consulta: 11 octubre 2018].

## Enllaços externs

* À la recherche du temps perdu a AlloCiné
* Fiche de la série a Annuséries
# Youssou N'Dour

Youssou Madjiguène N'Dour (wòlof: Yuusu Nduur; Dakar, 1 d'octubre de 1959) és un músic, percussionista, autor i compositor senegalès.
El seu èxit començà a notar-se a França el 1989 després de la sortida del seu quart àlbum The Lion. Amb tot, no va ser fins a 1994 que va arribar la seva consagració quan es feu famós internacionalment gràcies a la cançó 7 Seconds que cantava en duo amb la cantant sueca Neneh Cherry.
D'ençà d'aquella època ha treballat amb diversos artistes famosos mundialment, com ara Peter Gabriel (amb qui interpretà Shaking The Tree), Sting, Bruce Springsteen, Manu Dibango o Alan Stivell.
El 2004, la revista Rolling Stone digué d'ell que era "probablement el més famós dels cantants contemporanis" a gran part del continent africà. El paper de Youssou N'Dour ha estat cabdal en el desenvolupament de la música popular senegalesa coneguda com a mbalakh.
Actualment és ministre de Cultura i Turisme del Senegal des del 4 d'abril de 2012 en el govern d'Abdoul Mbaye.
L'octubre del 2020, Youssou N'Dour es va unir a la prestigiosa Reial Acadèmia Sueca, segons la institució.

## Discografia

* Bitim Rew (1984)
* Nelson Mandela (1986)
* Immigrés (1988)
* The Lion (1989)
* Set (1990)
* Eyes Open (1992)
* The Guide (Wommat) (1994)
* Gainde – Voices from the Heart of Africa (1995)
* Djamil (1996)
* Inédits 84-85 (1997)
* Special Fin D'année Plus (1999)
* Lii (2000)
* Joko: From Village To Town (2000)
* Joko: The Link (2000)
* Rewmi (2000)
* Le Grand Bal (2000)
* St. Louis (2000)
* Le Grand Bal à Bercy (2001)
* Ba Tay (2002)
* Nothing's In Vain (2002)
* Youssou N'Dour and His Friends (2002)
* Kirikou (2004)
* Egypt (2004)
* Alsaama Day (2007)
* Rokku Mi Rokka (2007)
* Special Fin D'année : Salegne-Salegne (2009)
* Dakar - Kingston (2010)
* Mbalakh Dafay Wakh (2011)
* Fàtteliku (2014)
* Africa Rekk (2016)
* Seeni Valeurs (2017)
* Respect (2018)
* History (2019)
* Mbalax (2021)

## Referències

* ↑ Considine, J. D., and Matos, Michaelangelo, "Biography: Youssou N'Dour" Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine. RollingStone.com, 2004.

## Enllaços externs

* Fundació Youssou N'Dour Arxivat 2014-12-15 a Wayback Machine. (francès)
# Ângelo Martins

Ângelo Gaspar Martins (Porto, 19 d'abril de 1930 – 11 d'octubre de 2020) fou un futbolista portuguès de la dècada de 1960.
Fou 20 cops internacional amb la selecció portuguesa. Pel que fa a clubs, defensà els colors de SL Benfica.

## Palmarès

Benfica
* Primeira Liga: 1954-55, 1956-57, 1959-60, 1960-61, 1962-63, 1963-64, 1964-65
* Taça de Portugal: 1952-53, 1954-55, 1956-57, 1961-62, 1963-64
* Taça de Honra (1)
* Copa d'Europa de futbol: 1960-61, 1961-62

## Referències

* ↑ Plantel Glorioso. Portugal: Prime Books, 2014, p. 46-47. ISBN 978-989-655-246-6.
* ↑ Perfil a foradejogo
# Oskar Kokoschka

Oskar Kokoschka [ˌˀɔskɑɐ̯ʶ kʿoˈkʰɔʃkɑ] (1 de març de 1886 - 22 de febrer de 1980) va ser un artista i poeta austríac, conegut principalment pels seus retrats i paisatges expressionistes.

## Biografia

Nascut a Pöchlarn (estat de la Baixa Àustria), de 1903 a 1909 estudia a la Kunstgewerbeschule de Viena. Un dels seus professors és el pintor Gustav Klimt.
La carrera de Kokoschka va ser marcada en principi per intensos retrats de celebritats vieneses. Va servir en l'exèrcit austríac durant la Primera Guerra Mundial i va ser ferit. En l'hospital, els doctors van decidir declarar-lo mentalment inestable, així com ferit físicament. A pesar d'això, va continuar desenvolupant la seva carrera com a artista, viatjant a través d'Europa i pintant els paisatges que trobava. Va mantenir una relació sentimental apassionada, i sovint turbulenta, amb Alma Mahler, poc després de la mort de la seva filla petita amb Walter Gropius.
Després de diversos anys junts, Mahler el va rebutjar, donant com a motiu el temor que sentia per la intensa passió de la seva relació amb Kokoschka. Ell va continuar estimant-la durant tota la vida, i una de les seves grans obres, La núvia del vent, és un homenatge a ella. Classificat com a degenerat pels nazis, Kokoschka va fugir d'Àustria per refugiar-se al Regne Unit el 1938 i va romandre-hi durant la guerra.
El 1946 va esdevenir ciutadà britànic. Va viatjar breument als Estats Units el 1947, abans d'establir-se a Suïssa (a Villeneuve, on va morir) i no va ser fins al 1978 que va tornar a adquirir la nacionalitat austríaca.
Va rebre el Premi Erasmus per la seva contribució a la construcció d'Europa.

## Les pintures negres

Durant la seva primera etapa vienesa, Kokoschka simultaneja l'activitat artística amb la literària. Els seus drames expressionistes L'assassí, esperança de les dones o L'esfinx i l'home de palla, entre d'altres, van ser rebuts -igual que els seus primers retrats- com un autèntic ultratges per part de la burgesia vienesa. Malgrat el suport que li va brindar Adolf Loos buscant-li encàrrecs i l'eco de la seva participació en les exposicions de la Kunstschau de 1908 i 1909 -on es va poder veure quadres de Van Gogh i Edward Munch, entre d'altres-, Viena no li és massa propícia, per la qual cosa el 1910 es trasllada a Berlín amb el suport de Herwarth Walden, ànima de la galeria i la revista Der Sturm, un dels principals focus de difusió de les idees expressionistes.
Fins a la Primera Guerra Mundial, Kokoschka retrata tots els personatges fonamentals de la intel·lectualitat austríaca i alemanya moderna, en el que al mateix pintor agradava d'anomenar les seves "pintures negres": "pinta la brutícia de l'ànima", es deia en aquell ambient en el qual Sigmund Freud posava els pilars de la psicoanàlisi.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.16. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 2 desembre 2014].
# Čerhov

Čerhov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1067.
# Maria Angelica Rodríguez de Benyacar

Maria Angelica Rodríguez de Benyacar (8 desembre 1928) és una mineralogista i cristal·lògrafa argentina.
Coneguda com Mary Benyacar i afectuosament també la cristalógrafa madre, la «mare dels cristal·lògrafs», va ser cap de la Divisió de Cristal·lografia de la Comissió Nacional de l'Energia Atòmica de Buenos Aires, amb una gran contribució a l'estudi mineralògic.
Juntament amb els investigadors M.E. J. de Abeledo, V. Angelelli i C.E. Gordillo, va codescriure l'any 1968 una nova espècie mineral: la sanjuanita. També va patentar un procediment per formar una pel·lícula amb propietats semblants a les dels diamants sobre un substrat sòlid i poder-los extreure.
L'any 1993 la geòloga argentina Hebe Dina Gay, juntament amb els investigadors Demartin, Gramaccioli i Pilati, va descobrir una nova espècie mineral que va anomenar en honor seu: la benyacarita.

## Referències

* ↑ «Maria Angelica Rodriguez de Benyacar» (en anglès). Neglected Science. Arxivat de l'original el 12 de desembre 2021. [Consulta: 12 desembre 2021].
* ↑ Women of science: righting the record. 1st Midland book. Bloomington: Indiana University Press, p. 350. ISBN ISBN 10: 0253208130.
* ↑ de Abeledo, M.E.J., Angelelli, V., de Benyacar, M.A.R., Gordillo, C. «Sanjuanite, a new hydrated basic sulfate-phosphate of aluminum» (en anglès). American Mineralogist, 53, 1968, pàg. 1-8 [Consulta: 12 desembre 2021].
* ↑ «EP0548788» (en anglès). European Patent Office. [Consulta: 12 desembre 2021].
* ↑ Demartin, F., Gay, H.D., Gramaccioli, C.M., and Pilati, T. «Benyacarite, a new titanium-bearing phosphate mineral species from Cerro Blanco, Argentina». Canadian Mineralogist, 35, 1997, pàg. 707–712 [Consulta: 12 desembre 2021].
# Al-Mughraqa

Al-Mughraqa (àrab: المغراقة, al-Muḡrāqa), també coneguda com a Abu Middein, és una vila palestina de la governació de Gaza situada 6 km al sud-oest de Gaza. Segons l'Oficina Central d'Estadístiques de Palestina (PCBS), al-Mughraqa tenia 5.075 habitants el 2006. El nom alternatiu de la vila, Abu Middein, deriva de la tribu de beduïns Abu Middein que habitava a l'àrea, com a part de la confederació tribal al-Hanajreh.

## Referències

* ↑ Projected Mid -Year Population Arxivat 2012-02-07 a Wayback Machine. for Gaza Governorate by Locality 2004- 2006 Palestinian Central Bureau of Statistics
* ↑ Roy, Sara. The Gaza Strip: the political economy of de development. Institute for Palestine Studies, 1995. p.19. ISBN 0887282601
# Carangoides ciliarius

Carangoides ciliarius és un peix teleosti de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 61 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'oceà Índic: al Mar Roig i a les Seychelles.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cantó de Saint-Laurent-du-Maroni

El cantó de Saint-Laurent-du-Maroni és una antiga divisió administrativa francesa situat a la regió d'ultramar de la Guaiana Francesa. Va desaparèixer el 2015.

## Composició

El cantó aplega la comunes de Saint-Laurent-du-Maroni.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2015 | Marie-Thérèse Morel | UMP | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Casa al carrer de l'Església, 13 (Sant Tomàs)

La Casa al carrer de l'Església, 13 és una obra de Torroella de Fluvià (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa cantonera de planta rectangular, situada a prop de l'església de Sant Tomàs. És una casa de planta baixa i un pis, amb coberta dues vessants amb les façanes arremolinades, però amb les obertures carreuades. Les finestres del primer pis tenen balcons de ferro forjat. La testera de l'edifici és un dels elements més destacats, ja que té merlets esglaonats a la façana principal, mentre que a les façanes laterals, no apareixen els merlets, però la testera en si mateixa, és esglaonada. L'element més destacat de la construcció, és una torre quadrada emmerletada amb una decoració en mosaic de colors blau i blanc.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer de l'Església, 13». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2017].
# Capella de Santa Magdalena

«Capella de Santa Magdalena» té aquests significats:
* Capella de Santa Magdalena (Sant Feliu Sasserra), església de Sant Feliu Sasserra (Bages)
* Capella de Santa Magdalena (Gisclareny), església de Gisclareny (Berguedà)
# Carles Andreu i Abelló

Carles Andreu i Abelló (Reus, 15 de febrer de 1924 - 18 de gener de 2008) va ser un polític i agricultor català, germà de Josep i Antoni Andreu i Abelló i pare de Josep Andreu i Domingo.
Els caves i vins Carles Andreu, produïts a Pira (Conca de Barberà), duen el nom en el seu honor.

## Trajectòria

Militant d'Unió de Pagesos, del que fins al 1978 en fou representant en la Coordinadora Estatal d'Organitzacions Camperoles, i de Convergència Democràtica de Catalunya, va ser escollit senador per la província de Tarragona a les eleccions generals espanyoles de 1982 i 1986 i va ser membre de la Comissió Mixta de Traspassos Administració Central - Generalitat de Catalunya sota la Generalitat provisional de Josep Tarradellas. També va ser viticultor de la Conca de Barberà; el 2005 rebé el Premi 25 anys de l'Institut Català de la Vinya i el Vi perquè «va lluitar per aconseguir l'organització de la pagesia en els començaments de la democràcia i impulsor de la Denominació d'Origen Conca de Barberà».

## Referències

* 1 2 Grau i Pujol, Josep Maria; Badia i Batalla, Francesc. Diccionari biogràfic històric de Montblanc. Montblanc: Fundació Martí l'Humà. Tot Conca, 2008, p. 24. ISBN 978-84-936114-0-8.
* ↑ Carlos Andréu Abelló, apartado de la Unió de Pagesos a El País, 12 de gener de 1978
* ↑ «Convèrgencia saca en estas elecciones cuatro senadores más y los socialistas uno» (en castellà). El País, 30-10-1982.
* ↑ «Llista de guardonats 25 anys INCAVI». Institut Català de la Vinya i el Vi. [Consulta: 7 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa de Carles Andreu i Abelló al web del Senat espanyol - II Legislatura
* Fitxa de Carles Andreu i Abelló al web del Senat espanyol - III Legislatura
# Casacuberta

Casacuberta és una masia de Sant Agustí de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de petites proporcions, amb la teulada a dues vessants que desemboquen a la façana lateral. La portalada d'accés és adovellada, en arc rebaixat. A la dovella central hi ha la data 1787. Dalt de la porta hi ha una finestra amb cantoneres de pedra treballada.
Adossat a la façana esquerra hi ha un galliner i a la façana lateral dreta, unes corts. La part anterior de la casa està pavimentada.

## Història

Es tracta d'una casa del segle xviii, actualment amb unes ampliacions modernes dedicades a la funció de granges que desmereixen la masia original a nivell arquitectònic.

## Referències

* 1 2 3 «Casacuberta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2017].
# Casadessús (la Nou de Berguedà)

Casadessús és una masia del municipi de la Nou de Berguedà (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta basilical, amb el carener perpendicular a la façana i la coberta a doble vessant. La masia està orientada a migdia i presenta dos cossos ben separats, la part vella de la casa i l'ampliació del segle xviii a migdia, corresponent a l'obertura de l'eixida en forma d'àmplia balconada als dos primers pisos i d'unes golfes també obertes. Són interessants també a Casadesús les dependències que acompanyen la casa, sobretot l'ampli graner amb arc de mig punt. La masia té un aparell força irregular sobretot pel que fa a la part més antiga. És una de les característiques de les masies de l'Alt Berguedà, la pobresa de la pedra i la seva irregularitat.

## Història

Casadesús és una de les masies més antigues de la Nou. Baltazar Casadesús s'esmenta ja com a cap de la casa en el Fogatge de l'any 1553, dins del terme de la Nou. L'ampliació de la casa correspon però al segle xviii. Posteriorment la casa restà deshabitada pels propietaris i en tenien cura els masovers.

## Referències

* 1 2 «Casadessús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Castèlnau (Landes)

Castèlnau de Shalòssa (en francès Castelnau-Chalosse) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 449 | 517 | 501 | 475 | 472 | 435 | 515 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Daniel Maurice | |
| 2008- | Christine Fournadet | PS |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 23 desembre 2010].