OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alcázar del Rey

Alcázar del Rey és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita al nord amb Vellisca; a l'est amb Loranca de Tajuña i Carrascosa del Campo; al sud amb Rozalén del Monte i Uclés, i a l'oest amb Huelves.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Maria Inmaculada Lopez Sanz | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | María Belén García Jiménez | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Demografia

Evolució demogràfica d'Alcázar del Rey :
| 1842 | 1848 | 1857 | 1860 | 1877 | 1887 | 1897 | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2005 | 2006 |
| 517 | 650 | 848 | 886 | 824 | 767 | 785 | 806 | 889 | 795 | 939 | 845 | 910 | 716 | 460 | 319 | 262 | | 227 |

## Galeria d'imatges

* Porta nord de l'Església de Santo Domingo
* Detall de la porta nord de l'Església de Santo Domingo
* Detall de la porta nord de ll'Església de Santo Domingo
* Torre de l'Església de Santo Domingo

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
* ↑ Resultados Electorales municipales 2003
* ↑ Resultados Electorales municipales 2007

## Enllaços externs

* A la pàgina Pueblos de España Arxivat 2007-02-11 a Wayback Machine.
* Informació a la pàgina de la Diputació de Conca Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Allactaga major

Allactaga major és una espècie de mamífer rosegador de la família dels dipòdids. Viu a la Xina, el Kazakhstan, Rússia, Ucraïna i l'Uzbekistan. S'alimenta de les parts subterrànies i verdes de les plantes, així com de llavors i, de tant en tant, insectes i mol·luscs. Té una gran varietat d'hàbitats naturals, que van des de l'estepa fins al desert. A la part nord-occidental de la seva distribució està amenaçat per la destrucció del seu entorn a causa de l'activitat humana.

## Referències

* ↑ Tsitsulina, K.; Formózov, N.; Zahorodniuk, I.; Xéftel, B. Allactaga hotsoni. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 26 desembre 2015.
Espècies vivents de dipòdids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Allactaginae :
Cardiocraniinae :
Dipodinae :
Euchoreutinae :
Categoria :
# Anacroneuria blanca

Anacroneuria blanca és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* El cos de l'exemplar adult fa 10-12 mm de llargada, té les potes de color groc, una taca fosca a la part anterior del cap, les antenes i el palps grocs, les ales hialines amb la nervadura groga i el pronot de color groc rogenc.
* Les ales anteriors del mascle adult fan entre 10 i 12 mm de llargària i les de la femella 13-14.
* La placa subgenital de la femella presenta quatre lòbuls.

## Alimentació

Les nimfes es nodreixen de larves de simúlids i nimfes de Baetidae.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 1995. Spixiana 18(3):213.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* 1 2 Primer registro de ninfas de Anacroneuria (Plecoptera: Perlidae) para el río Guare en Venezuela (castellà)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):149.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 14 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Anacroneuria bari

Anacroneuria bari és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Sud-amèrica: Veneçuela i Colòmbia.
En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Estado poblacional del orden Plecoptera (Insecta) en el Parque Nacional Sierra Nevada en Venezuela y sus implicaciones para planes de conservación (castellà)
* ↑ Additions to the Colombian Anacroneuria Fauna (Plecoptera: Perlidae) with Descriptions of Seven New Species (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Anacroneuria baniva

Anacroneuria baniva és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela i Colòmbia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 1995. Spixiana 18(3):224.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):148.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 8 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Anabarilius andersoni

Anabarilius andersoni és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba al sud-oest de la Xina.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zhou, W. i G.-H. Cui, 1992. Anabarilius brevianalis, a new species from the Jinshajiang River basin, China (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 3(1):49-54.
# Anabaena azollae

Anabaena azollae és una espècie de cianobacteri filamentós fotòtrof. Té dos tipus de cèl·lules interdependents. El primer tipus és circular fototòfic i vegetatiu que fa fotosíntesi oxigènica i és de color verd blavenc. El segon tipus és heterocist més gran i més pàl·lid que fa la fixació del nitrogen atmosfèric. A. azollae, encara que pot viure sola, normalment es troba dins cavitats ovoides de les falgueres del gènere Azolla en relació de simbiosi a qui proporciona nitrogen i per això Azolla és un bon adob verd en el cultiu de l'arròs. A. azollae és un organisme model per a l'estudi de la diferenciació genètica en la formació d'heterocists.

## Referències

* microbewiki
# Anabar (Nauru)

Anabar és un districte de Nauru (república insular d'Oceania situada a la part meridional de l'oceà Pacífic).
Està ubicat al nord-est de l'illa, amb una superfície d'1,5 km² i una població de 810 habitants.

## Vegeu també

* Divisions administratives de Nauru
# Andri Peer

Andri Peer (Sent, Grisons, 19 de desembre de 1931- Winterthur, 2 de juny de 1985) fou un escriptor suís en llengua romanx.
Estudià magisteri a Cuera, i romanística a Zúric i París. Del 1951 al 1983 donà classes de francès i italià a l'institut de Winterthur. La seva poesia ha abandonat les formes tradicionals i ha modernitzat la literatura romanx.

## Obres
### Narracions

* La punt peidra (1947)
* Da nossas varts (1961)

### Poemaris

* Sömmis (1951)
* Traischa dal camp (1946)
* Sgrafits (1959)
* Battüdas d'alas (1955)
* Furnatsch (1977)
* Il champ sulvasi (1975)
* Jener Nachmittag in Poschiavo (1974)
* Da cler bel di (1969)

### Drames

* Il Dolmetsch, svainter la crusch, Bajöz (1972)

## Referències

* ↑ Maissen, Alfons; Biligmeier, Robert «Andri Peer, Raeto-Romansh Poet and Writer». Books Abroad. Board of Regents of the University of Oklahoma, Vol. 44,, Núm. 3, 1970, pàg. 408-411 [Consulta: 8 juny 2017].
# Antigues escoles (Matadepera)

Les Antigues escoles són dos edificis de Matadepera (Vallès Occidental) protegits com a Bé Cultural d'Interès Local. Actualment, són els edificis del Parc de Bombers i de la Policia Municipal.

## Descripció

És un conjunt de dos edificis bessons situats a banda i banda del carrer de Joan Paloma, en la carretera de Terrassa. Són edificis exempts, com petites torres rodejades de jardí. Consten de planta baixa amb teulada holandesa a dos vessants amb un ràfec a tot el perímetre. El carener és perpendicular a la façana d'accés. La façana principal és de composició simètrica amb la porta d'accés centrada i dues obertures a banda i banda. Al damunt hi ha tres obertures rectangulars corresponents a la cambra d'aire. El sòcol és de paredat i el maó vist de les finestres decoren l'edifici.

## Referències

* ↑ «Antigues escoles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
* ↑ «Edificis del Parc de Bombers i de la Policia Municipal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 1r abril 2019].
# Ancistrus cirrhosus

Ancistrus cirrhosus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Paranà.

## Referències

* 1 2 «Ancistrus cirrhosus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, A. de 1918: Ancistrus. Revista da Sociadade Brasileira de Sciências (Rio de Janeiro) v. 2: 112-114.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Valenciennes, A. 1834-1842. Poissons [plates]. A: A. d'Orbigny. Voyage dans l'Amérique méridionale. Poissons Amér. Méridionale. Pls. 1-16.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# André d'Espinay

André d'Espinay (Champeaux, 1451 - París, 10 de novembre de 1500) fou un cardenal i arquebisbe francès.

## Biografia

De família noble, era fill de Ricard d'Espinay i Beatriu de Montauban.
Llicenciat en dret canònic, va ser canonge a Bordeus i va ser elegit arquebisbe de la mateixa arxidiòcesi el 1479. El 1483 va rebre la nominació com a abat comendatari de Saint-Wandrille de Fontenelle.
El 1488 esdevingué arquebisbe de Lió, mantenint també el càrrec del de Bordeus.
El papa Innocenci VIII el va nomenar cardenal al consistori del 9 de març de 1489 amb el títol de cardenal prevere del Santi Silvestro e Martino ai Monti. El 1490 va ser nomenat abat comendatari de l'abadia de Sainte Croix a Bordeus, càrrec que va ocupar fins al 1499.
El 1492 el papa Alexandre VI el va nomenar legat apostòlic a França.
Des de 1499 fins a la seva mort també va ser administrador apostòlic de l'arxidiòcesi d'Ais de Provença.
A la seva mort a París, el seu cos va ser enterrat a l'església Celestina d'aquesta ciutat.
Durant el cardenalat d'André d'Espinay només va tenir lloc un conclave: el de 1492 que va escollir el papa Alexandre VI, en el qual no va participar.

## Bibliografia

* Salvador Miranda, ESPINAY, André d', The Cardinals of the Holy Roman Church, Florida International University.
* Antoine Péricaud, Revue du Lyonnais, vol. 7 i 8, t. VII, Lyon, Techener, 1853, 580 p.
# Antoni Navarro

Antoni Navarro és el nom dels següents personatges:
* Antoni Navarro i Grauger (Vilaller, 1869 — Barcelona, 1936), eclesiàstic i poeta català
* Antoni Navarro i Monteys (Barcelona, 1923-2018), empresari i escolta català
* Lluís Antoni Navarro i Cucarella (Xàtiva, 1959), narrador i articulista valencià.
# Antoni Nadal Homar

Antoni Nadal Homar (Manacor, 1961) és l'oncle i entrenador del jugador de tennis mallorquí Rafel Nadal. A més, és germà del futbolista Miquel Àngel Nadal. Fou guardonat amb la medalla de bronze de la Reial Orde del Mèrit Esportiu 2007. El 2008 obtingué el Premi Jaume II a l'entrenador, l'educador, el formador i l'inspirador dels èxits de Rafel Nadal.

## Referències

* ↑ «Llista de guardonats 2007». Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 22 juny 2008].
* ↑ Premis Jaume II 2008 Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine. PDF

## Enllaços externs

* Mestre Toni Arxivat 2011-03-11 a Wayback Machine.. Documental d'IB3 Televisió
# Antoni Nadal Rodó

Antoni Nadal Rodó (Barcelona, 24 de maig de 1902 - 17 de setembre de 1983) va ser un periodista cinematogràfic i editor català.
Abans de la guerra civil espanyola havia militat a la Federació de Joves Cristians de Catalunya i va treballar a les publicacions El Matí, Flama i Mirador. Admirador de Greta Garbo, el 1931 ell i Bartomeu Llongueras i Galí van crear la sala de cine Maryland a la Plaça d'Urquinaona de Barcelona, que fou estrenat el 9 de novembre de 1934.
Casat amb María Fernanda Gañán, després de la guerra, el novembre de 1946, van fundar plegats la revista cinematogràfica Fotogramas, que va esdevenir un referent de la crítica cinematogràfica espanyola i alhora una plataforma crítica contra la política cinematogràfica franquista. El 1950 va revista va concedir els premis anomenats aleshores "Placa San Juan Bosco", que en la dècada del 1970 canviaria el nom a Fotogramas de Plata. També va fundar revistes com Garbo i Cristal. La filla d'ambdós, Elisenda Nadal, es faria càrrec de la publicació en els darrers anys de la seva vida.

## Referències

* ↑ Antonio Nadal, fundador de 'Fotogramas', El País, 17 de setembre de 1983
* ↑ El cine de autor de Barcelona convertido en sala X, La Vanguardia, 24 de març de 2022
* ↑ Se cumplen 75 años de la aparición de 'Fotogramas', la revista decana del cine en España, El Ideal Gallego, 2 de març de 2021
# Antero Abreu

Antero Alberto de Abreu (Luanda, 22 de febrer de 1927 - 16 de març de 2017) va ser un polític i poeta angolès.
Va estudiar dret a les universitats de Coïmbra i Lisboa, publicant alguns poemes al butlletí de la Casa dos Estudantes do Império. Després va tornar a Angola per exercir. Com a activista anticolonial, va començar a escriure poesia sobre el tema, que va ser notat i recollit per diverses revistes i publicacions. Es manté com un escriptor prolífic fins a la seva mort, i va ser membre fundador de la União dos Escritores Angolanos.
També va ser segon fiscal general de la República Popular d'Angola i ambaixador a Itàlia.

## Obres

* A tua Voz Angola (1978), Luanda, União dos Escritores Angolanos
* Poesia Intermitente (1978), (1987, Lisboa, Edições 70)
* Permanência (1979), (Lisboa, Edições 70)
* Textos sem Pretexto (1992).

## Referències

* 1 2 «Angola: Writers Association announces death of Antero de Abreu». Angola Press, 16-03-2017 [Consulta: 10 novembre 2017].
* ↑ Biografia Arxivat 2017-12-16 a Wayback Machine. a lusofoniapoetica
* ↑ «Biografia de Antero Alberto de Abreu». Arxivat de l'original el 2017-12-16. [Consulta: 10 novembre 2017].
# Antonio Greco

Antonio Greco o Antonio Grecco (17 de setembre de 1923) és un exfutbolista bolivià.

## Selecció de Bolívia

Va formar part de l'equip bolivià a la Copa del Món de 1950.

## Referències

* ↑ «1950 FIFA World Cup Brazil». Arxivat de l'original el 2011-09-18. [Consulta: 18 abril 2018].
* ↑ Antonio Greco a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2014-04-11. [Consulta: 18 abril 2018].
# Antonio Guayre Betancor Perdomo

Antonio Guayre Betancor Perdomo (nascut el 3 d'octubre de 1980 a Las Palmas de Gran Canaria) és un futbolista canari que juga actualment al CD Lugo.
# Arnau Guillem de Bellera

Arnau Guillem de Bellera (Pallars - Morvedre, 1412) fou un noble i militar català
El 1396 defensà la Vall d'Aran contra les tropes invasores de Mateu I de Foix. Fou veguer de Barcelona i del Vallès del 1399 al 1405, i lloctinent reial a Cervera el 1406. El 1409 fou nomenat governador de València amb la missió de pacificar les bandositats del regne.
A la mort de Martí l'Humà, durant l'interregne prengué partit per la causa de Jaume II d'Urgell, sostingut per la ciutat de València i el bàndol dels Vilaragut contra el bàndol dels Centelles. Davant la divisió i la no adhesió del Regne de València, a la Concòrdia d'Alcanyís, va decidir-se a atacar els seus enemics a Morella i abans de l'arribada dels reforços catalans de Ramon de Perellós enviats pel comte d'Urgell fou obligat a presentar batalla a Morvedre (l'actual Sagunt) el 27 de febrer de 1412 contra les castellanes i aragoneses de Ferran d'Antequera dirigides per Diego Gómez de Sandoval. Fou derrotat i mort a la batalla de Morvedre, i els vencedors forçaren el seu fill a passejar el cap del seu pare, clavat en una llança, entre llurs files.
La derrota de Morvedre i la mort de Bellera foren decisives per a la resolució de la successió contra la candidatura de Jaume d'Urgell.

## Referències

* ↑ Los Trastamara y la unidad española: 1369-1517 «Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-03-04. [Consulta: 3 desembre 2011].
* ↑ «Arnau Guillem de Bellera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ El Govern Provisional va modificar el nom de la ciutat, anomenada Morvedre des de feia més de deu segles, per l'antic nom romà de Sagunt, seguint els cànons romàntics i classicistes de l'època
# Front Democràtic Unit

«Front Democràtic Unit» té aquests significats:
Nom de diversos partits polítics:
* Front Democràtic Unit (Pakistan)
* Front Democràtic Unit (Índia)
* Front Democràtic Unit (Malawi)
* Front Democràtic Unit (Namíbia)
* Front Democràtic Unit (Sud-àfrica)
* Front Democràtic Unit (Sudan del Sud)
# Valentín Simonenko

Valentín Simonenko (en ucraïnès Валентин Костянтинович Симоненко;) és un polític ucraïnès nascut el 4 de juliol de 1940). Des de finals del 1996 ha estat el cap de la Cambra de Comptes d'Ucraïna. La cambra exerceix el control sobre l'execució del pressupost de l'estat en nom de la Verkhovna Rada.
Prèviament fou alcalde d'Odessa, també viceprimer minister d'Ucraïna i, durant un curt període d'octubre de 1993, fou primer ministre d'Ucraïna.

## Enllaços externs

* Cambra de Comptes d'Ucraïna Arxivat 2005-02-07 a Wayback Machine. - pàgina oficial (en ucraïnès)
# Veysonnaz

Veysonnaz és un municipi de Suïssa situat al cantó del Valais i el districte de Sion.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Larrocha (cràter)

Larrocha és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 196 km de diàmetre. Porta el nom de la pianista catalana Alicia de Larrocha (1923-2009), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2013.

## Referències

* ↑ «Larrocha». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 12 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Tel·luri natiu

El tel·luri és un mineral de la classe dels elements natius. Anomenat així pel mot llatí tellus, nom emprat en aquesta llengua per a referir-se a la Terra, va ser descobert l'any 1802.

## Classificació

El tel·luri es troba classificat en el grup 1.CC.10 segons la classificació de Nickel-Strunz (1 per a elements natius; C per a metal·loides i no-metalls i C per a sofre-seleni-iode; el nombre 10 correspon a la posició del mineral dins del grup). En aquesta classificació comparteix grup amb la rosickýita, el seleni i el sofre. En la classificació de Dana, el mineral es troba en el grup 1.3.4.2 (1 per a elements natius i aliatges i 3 per a semimetalls i no-metalls; 4 i 2 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

El tel·luri és un mineral de fórmula química Te. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa en l'escala de Mohs és 2 a 2,5.

## Formació i jaciments

Es forma en vetes. Ha estat descrit en tots els continents.

## Referències

* 1 2 3 4 «Tellurium» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Tellurium Mineral Data, (en anglès) WebMineral

## Bibliografia

* Von Reichenstein, F. J. M. (1783): Versuche mit dem in der Grube Mariahilf in dem Gebirge Fazeby bey Zalathna vorkommenden vermeinten gediegenen Spiesglanzkönig, Physikalische Arbeiten der einträchtigen Freunde in Wien, 1.Quartal 1783, 63-69.
* Klaproth, M. H. (1802): Chemische Untersuchung der siebenbürgischen Golderze, A. Gediegen Tellur. Beiträge zur chemischen Kenntniss der Mineralkörper, Dritter Band, Rottmann Berlin, 2-15.
* Palache, Charles, Harry Berman & Clifford Frondel (1944), The System of Mineralogy of James Dwight Dana and Edward Salisbury Dana Yale University 1837-1892, Volume I: Elements, Sulfides, Sulfosalts, Oxides. John Wiley and Sons, Inc., New York. 7th edition, revised and enlarged, 834pp.: 138-139.
* Acta Crystallographica (1967): 23: 670-671.