OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Millars

Cal Millars és una masia del municipi de Castellfollit de Riubregós (Anoia) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran casal de planta quadrangular, fet tot ell en pedra de bon carreu. Té diverses edificacions annexes de caràcter auxiliar, totes elles també de pedra i amb grans contraforts de talús que confereixen un aspecte fortificat al conjunt.

## Referències

* ↑ «Cal Millars». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Campionat britànic de motocròs 1981

La temporada de 1981 del Campionat britànic de motocròs fou la 30a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU.

## Classificació final
### 500cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Graham Noyce | Honda | 425 |
| 2 | Neil Hudson | Yamaha | 246 |
| 3 | Dave Watson | Yamaha | 224 |
| 4 | Geoff Mayes | Suzuki | 196 |
| 5 | Billy Aldridge | Suzuki | 195 |
| 6 | Jonathan Wright | Kawasaki | 156 |
| 7 | Peter Mathia | Yamaha | 151 |
| 8 | Willie Simpson | Husqvarna | 147 |
| 9 | Bob Wright | Maico | 135 |
| 10 | Rob Hooper | Maico | 134 |

### 250cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jonathan Wright | Kawasaki | 283 |
| 2 | Dave Tomasik | KTM | 239 |
| 3 | Peter Mathia | Yamaha | 149 |
| 4 | Paul Hunt | Kawasaki | 147 |
| 5 | Billy Aldridge | Suzuki | 137 |
| 6 | Roger Harvey | Yamaha | 136 |
| 7 | Geoff Mayes | Suzuki | 133 |
| 8 | Jeremy Whatley | Suzuki | 104 |
| 9 | Willie Simpson | Husqvarna | 95 |
| 10 | Dave Watson | Yamaha | 85 |

### 125cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jonathan Wright | Kawasaki | 248 |
| 2 | Paul Hunt | Kawasaki | 235 |
| 3 | Roger Harvey | Yamaha | 221 |
| 4 | Jeremy Whatley | Suzuki | 200 |
| 5 | Billy Aldridge | Suzuki | 152 |
| 6 | Andy Nicholls | KTM | 105 |
| 7 | Vic Allan | Kawasaki | 99 |
| 8 | Howard Lucas | Kawasaki | 82 |
| 9 | Kevin Ruddock | Honda | 73 |
| 10 | Kurt Nicoll | Kawasaki | 56 |

## Referències

* «Grande Bretagne - Auto Cycle Union» (PDF) (en francès). memotocross.fr, 24-02-2023. [Consulta: 27 febrer 2023].
# Cala Bóquer

Cala Bóquer és una cala del terme de Pollença situada al fons de la vall de Bóquer, al peu de la Serra del Cavall Bernat i dins la possessió de Bóquer, a uns tres quilòmetres del Port de Pollença.
Es tracta d'una entrada de mar d'uns 300 metres tancada a banda i banda per penya-segats de pedra calcària i de vegetació àrida. La vorera de mar és rocosa, però al marge esquerra hi ha una petita platja de còdols i grava. És un bon lloc per fondejar. Pel que fa a l'accés, només és possible arribar-hi per mar o a peu: es tracta d'una petita caminada de camí fàcil i uns 2,5 km partint del Port de Pollença (40 min.). La ruta és d'interés per l'entorn natural però també pel valor patrimonial, car hom passa per les cases de la possessió, forns de calç i per les proximitats de diversos jaciments arqueològics, entre els quals destaca el del Pedret de Bóquer, corresponent a l'antiga ciutat de Bócor.
Deu el seu nom a la possessió de Bóquer, que al seu torn prové de l'antiga ciutat romana de Bócor. Als mapes de Bellin i Lotter (segle xviii) apareix amb el nom de Port Colomer.

## Referències

* 1 2 «Bóquer, Cala». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 1. Palma: Promomallorca, p. 205. ISBN 84-8661702-2.
* 1 2 3 «Cala Bóquer». Pollença turisme. Arxivat de l'original el 2020-11-28. [Consulta: 14 febrer 2021].
* ↑ «Cala Bóquer». Pollença turisme. [Consulta: 14 febrer 2021].
# Cala Brogit

Cala Brogit és una petita cala de la localitat calvianera d'Illetes, entre la Punta de la Grava i les illetes, que és apte pel bany.
Està profundament antropitzada, envoltada d'hotels i edificis d'apartaments que impedeixen la connexió amb el Passeig d'Illetes, motiu pel quel l'accés només és possible resseguint la vorera de mar de la platja d'Illetes o del mirador d'Illetes, una distància força llarga que fa que sobretot hi hagi clients de l'hotel, esdevenint, a la pràctica, una cala privada.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 6. Palma: Promomallorca, p. Genetó, es. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 0012354. Palma: Promomallorca, p. Cala Brogit. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Cala Brogit». Disfruta la playa. [Consulta: 27 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa al web de l'ajuntament Arxivat 2020-07-28 a Wayback Machine.
# Campionat d'Espanya de trial 2020

La temporada de 2020 del Campionat d'Espanya de trial fou la 53a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. El calendari oficial constava de 6 proves puntuables, celebrades entre el 9 de febrer i el 15 de novembre. 4 de les proves programades es disputaren als Països Catalans: Aitona (9 de febrer), Ripoll (17 i 18 d'octubre) i Cal Rosal (la darrera, el 15 de novembre).

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Adam Raga | TRRS | 111 |
| 2 | Jorge Casales | Gas Gas | 104 |
| 3 | Jeroni Fajardo | Sherco | 83 |
| 4 | Gabriel Marcelli | Montesa | 74 |
| 5 | Miquel Gelabert | Vertigo/Gas Gas | 46 |
| 6 | Arnau Farré | TRRS | 46 |
| 7 | Pablo Suárez | Montesa | 46 |
| 8 | Jaime Busto | Vertigo | 45 |
| 9 | Francesc Moret | Montesa | 43 |
| 10 | Gerard Trueba | Beta | 35 |

## Categories inferiors
### TR2

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Èric Miguel | TRRS | 100 |
| 2 | Sergi Ribau | ? | 98 |
| 3 | Pau Martínez | Vertigo | 80 |

### TR3

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Marc Horrach | TRRS | 93 |
| 2 | Francesc Recio | Beta | 80 |
| 3 | Joaquín Salcedo | TRRS | 79 |

### Altres

| Categoria | Guanyador | Motocicleta |
| TR4 | Jordi Sanjuan | Sherco |
| Veterans | Eduardo Alvarez | TRRS |
| Júnior | Jordi Camp | Montesa |
| Cadet 125 | Hugo Barrera | Sherco |
| Cadet | Marc Piqué | Beta |
| Juvenil A | Xurxo Neo | Gas Gas |
| Juvenil B | Fernando Solorzano | Gas Gas |
| E-Trial | Joan Solé | Sorev |

## Classificació per marques

| Posició | Marca | Punts |
| 1 | TRRS | 242 |
| 2 | Sherco | 214 |
| 3 | Gas Gas | 207 |
| 4 | Vertigo | 154 |
| 5 | Beta Trueba | 141 |
| 6 | Montesa | 68 |

## Referències

* «Campeonatos - Histórico resultados» (en castellà). rfme.com. RFME, 2022. Arxivat de l'original el 24 de març 2022. [Consulta: 15 març 2022].
* «Spain 2020» (en anglès). trialonline.org, 2020. Arxivat de l'original el 26 d’abril 2023. [Consulta: 15 març 2024].
# Brigades del Dia Promès

Les Brigades del Dia Promès (en àrab: لواء اليوم الموعود) originalment van ser anomenades "Els Resistents" (en àrab: المقاومون) van ser una organització xiïta i un grup insurgent que operava a l'Iraq durant la invasió nord-americana.
En 2010, era un dels majors i més poderosos grups d'operacions especials a l'Iraq. El grup va ser creat com a successor de l'Exèrcit del Mahdí del clergue Moktada al Sadr, que era la major milícia xiïta fins a la seva dissolució en 2008, altres grups d'operacions especials es van unir a les brigades. Sadr anteriorment havia parlat sobre la creació d'una unitat de guerrilla que continuaria amb les activitats armades de l'Exèrcit del Mahdí, però al novembre de 2008 va nomenar a l'organització quan va declarar la creació de les Brigades del Dia Promès. Les seves activitats es van incrementar particularment des de maig de 2009. El nom del grup és una referència a un terme alternatiu per referir-se al Dia del Judici Islàmic. El grup presumptament rep suport del govern d'Iran. La repressió imperialista contra el grup, a la fi de 2009, va portar a l'arrest de 18 dels seus membres incloent entre ells a varis dels seus comandants. Al novembre de 2009, el líder del grup a la ciutat de Bàssora va ser arrestat a Al-Amarah. A l'octubre de 2009, les Brigades del Dia Promès van lluitar una batalla contra un grup rival, la Força Especial de Asaib Al-Haq, tots dos grups van lluitar pel control de Sadr City. Les brigades del Dia Promès finalment van guanyar la batalla i van destruir la casa d'Abdul Hadi Al-Darraji, el líder del grup rival.
Des de llavors, les brigades han estat el grup insurgent iraquià més poderós i tenen el seu principal bastió al barri de Sadr City, a Bagdad, els insurgents han incrementat les seves activitats allà. Al juliol de 2010, el General Ray Odierno va dir que l'Iran recolzava a tres grups xiïtes a l'Iraq, i que aquests grups havien intentat atacar les bases nord-americanes: Els oficials nord-americans creuen que d'aquests tres grups insurgents, les Brigades del Dia Promès representen la major amenaça per a la seguretat de les forces d'ocupació nord-americanes desplegades a l'Iraq. Les brigades són aliades del grup xiïta Kataeb Hezbollah.

## Referències

* ↑ «Promised Day Brigades» (en anglès). Universitat Stanford, 01-11-2008.
# Brigadoon

Brigadoon és una pel·lícula musical estatunidenca dirigida per Vincente Minnelli, estrenada el 1954. Es tracta de l'adaptació cinematogràfica de la comèdia musical homònima d'Alan Jay Lerner i Frederick Loewe creada el 1947. És protagonitzada per Gene Kelly, Van Johnson i Cyd Charisse.

## Argument

A Brigadoon, Escòcia, dos estatunidencs descobreixen un poble castigat per una maledicció (un «miracle», segons els seus habitants) que el fa existir només un dia cada segle. Els habitants del poble viuen doncs enmig del segle xviii. Un dels dos viatgers, Tommy (Gene Kelly), s'enamora d'una jove d'aquest poble, la Fiona (Cyd Charisse), però aquesta no pot marxar del poble per acompanyar-lo a Nova York per què, segons la maledicció, si un sol habitant del poble se n'allunya, Brigadoon es quedarà per sempre més en les tenebres. De tornada a Nova York, en Tommy s'adona que enyora Brigadoon i hi torna de seguida. Però el poble ha desaparegut, però té lloc un miracle: Brigadoon emergeix de les bromes, en Tommy troba la Fiona i compartirà el destí dels habitants de Brigadoon.

## Repartiment

* Gene Kelly: Tommy Albright
* Cyd Charisse: Fiona Campbell
* Van Johnson: Jeff Douglas
* Barry Jones: Lundie
* Elaine Stewart: Jane Ashton
* Jimmy Thompson: Charlie Dalrymple
* Virginia Bosier: Jean Campbell
* Tudor Owen: Archie Beaton
* Albert Sharpe: Andrew Campbell
I, entre els actors que no surten als crèdits :
* George Chakiris: Un ballarí
* Stuart Whitman: Un client del New York Club

## Premis i nominacions
### Premis

* Globus d'Or a la millor fotografia per Joseph Ruttenberg

### Nominacions

* Oscar a la millor direcció artística per Cedric Gibbons, E. Preston Ames, Edwin B. Willis, F. Keogh Gleason
* Oscar al millor vestuari per Irene Sharaff
* Oscar al millor so per Wesley C. Miller (M-G-M)

## Al voltant de la pel·lícula

* Cedric Gibbons, director artístic, és l'autor de la figureta de la cerimònia dels Oscars.

## Referències

* ↑ fd Douglas, Fred. Volume One: Paradise...!: from East to West. Pennsauken Township, New Jersey: BookBaby, 2013. ISBN 978-1629513683.
* ↑ «Brigadoon». Turner Classic Movies. Atlanta: Turner Broadcasting System (Time Warner). [Consulta: 19 abril 2017].
# Can Caselles (Tordera)

Can Caselles és una masia de Tordera (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una masia amb de planta i pis amb teulada a doble vessant i carener perpendicular a la façana. La coberta és de teula àrab i la façana està arrebossada. Les cantonades i obertures estan emmarcades amb pedra. La façana presenta una distribució asimètrica de les obertures i al costat dret té adossat un altre cos que sobresurt respecte l'edifici principal.
Destaca la porta d'accés en forma d'arc rebaixat amb dovelles i la finestra central trilobulada.

## Història

El nom de can Caselles fa referència als primers propietaris de la masia. El pou i la casa daten aproximadament de 1283. L'immoble va ser ampliat al segle.
Apareix en el cantoral de Santa Maria de Rosa Rossa qualificada com a mas el 13 de setembre de 1201 amb el nom de "Perpiniari de Casellis".

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Caselles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 juny 2020].
# Cal Cabré (Pradell de la Teixeta)

Cal Cabré és una casa de Pradell de la Teixeta (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, bastit de maçoneria arrebossada i pintada, cobert per teulada a dues vessants, de planta baixa, pis i golfes. A la façana s'obren la porta, una finestra i un balcó a la planta baixa, tres balcons i tres finestres a les golfes. Cal destacar la porta dovellada.

## Història

Malgrat que l'edifici actual fou bastit a principis del segle xix, la construcció aprofità elements preexistents d'un edifici anterior.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Cabré». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Cal Cabré». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cal Cagall

Cal Cagall és una masia del municipi del Pont d'Armentera, protegida com a bé cultural d'interès local. Fou construïda pel constructor i Mestre d'obres local Josep María Martí Saumell

## Descripció

La masia de Cal Cagall, també coneguda com a Pallissa de la Creu, és formada per un habitatge i per una capella annexa d'estructura romànica. L'habitatge és de planta irregular i presenta cobertes a una i dues vessants, de teula. A la façana principal hi ha un balcó de fusta, afegit posteriorment. En general les obertures són allindades.
La capella és d'una sola nau i té absis semicircular, amb dues obertures, atri als peus i coberta de teula a dues vessants. La façana presenta: porta allindanada, amb brancals de pedra, una obertura circular damunt la porta, i coronament amb campanar de paret. Té dos contraforts a la banda esquerra i un cos afegit a la dreta. L'estat de conservació actual del conjunt és bo, ja que ha experimentat en els darrers temps obres de reforma i condicionament.

## Ús actual: Parc d'aprenentatge per la sostenibilitat i desenvolupament Humà

Actualment la finca Cal Cagall acull un projecte sense ànim de lucre, un espai experimental i espiritual per la sostenibilitat i desenvolupament humà. Es un espai obert, d'acollida, de reflexió, de meditació, d'intercanvi, per compartir. Un espai d'aprenentatge en definitiva. Un espai, per aprendre a aprendre... On tota persona que està en aquesta recerca, es benvinguda. Els eixos del projecte son l'alliberament del patiment, el desenvolupament personal, experimentació en la vida rural i sostenible, i la no violència.

## Referències

* «Pat.mapa: arquitectura». Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 abril 2012].
* ↑ «Can Cagall». Cercador Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Generalitat de Catalunya, 2021. [Consulta: 30 gener 2021].
* ↑ «Parque de Aprendizaje…?» (en espanyol europeu). Cal Cagall, 30-10-2019. [Consulta: 30 gener 2021].

## Enllaços externs

* Mapa de recursos culturals, Diputació de Tarragona
# Camí Nou de les Vielles

El Camí Nou de les Vielles és un camí del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Arrenca de la Carretera d'Abella de la Conca poc abans que aquesta emprengui el darrer tram de pujada, al peu de les Roques de Magaró, i emprèn la direcció oest, passa per Magaró, després per la partida de les Vielles, que passa pel costat nord, fins que arriba a la cruïlla on aquest camí és continuat cap al nord-oest pel Camí de Cal Borrell i cap a l'oest pel Camí de Cal Xinco. Travessa la partida de les Vielles.
Al llarg del primer tram, aquest camí travessa la zona on hi havia hagut l'antiga ciutat de Pil·la, de la qual no resten estructures constructives recognoscibles, però, en canvi, sí que els pagesos de la zona han trobat al llarg del temps nombrosos elements d'obra d'època antiga, com fragments de parets amb morter i altres formes utilitzades en la construcció en èpoques antigues, que poden anar de la tardoromana a la medieval. La memòria popular dels habitants d'Abella de la Conca serva el record de l'existència d'un poblat en aquest lloc.

## Etimologia

Pren el nom de la partida a la qual mena, en contraposició al Camí Vell, que discorre més al sud.

## Referències

* ↑ Carta arqueològica d'Abella de la Conca. Direcció General del Patrimoni Cultural. Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació de la Generalitat de Catalunya. «Fitxa jaciment - Inventari arqueològic».

## Enllaços externs

* El Camí Nou de les Vielles en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Camí Vell d'Isona

El Camí Vell d'Isona és una pista rural perfectament transitable dels termes municipal d'Abella de la Conca i d'Isona i Conca Dellà, al terme antic d'Isona, a la comarca del Pallars Jussà.
Antigament era la principal via de comunicació entre les dues viles que hi aporten el nom; actualment (des de la segona meitat del segle xx) ha estat substituïda per la L-511 i la Carretera d'Abella de la Conca.
Aquest camí arrenca de la Carretera d'Abella de la Conca ran de Cal Cuquerlo, però antigament sortia de la mateixa vila d'Abella de la Conca (el tram que falta correspon a l'actual Carretera d'Abella de la Conca). Des de Cal Cuquerlo, passa per Cal Crispí, pel sud de Cal Martí, pel nord de la Llenasca, on troba l'arrencada cap al sud-est del Camí de Cal Pere de la Isidra. Més tard passa per davant de Cal Joliu i arriba a l'extrem sud-oest de los Plans, on travessa el Camí dels Calvaris. Poc després, abans d'arribar al barranc del Mas de Mitjà, dona pas al Camí d'Isona a Abella de la Conca, camí que, de fet, és la seva continuïtat.
A part dels dos camins esmentats, el Camí Vell d'Isona troba tot al llarg del seu recorregut tot de camins menors que menen als conreus intermedis i als altres camins que recorren la zona.
A l'entorn d'aquest camí es troba la partida rural del Camí d'Isona.

## Etimologia

És un nom romànic modern de caràcter descriptiu: es tracta del camí vell que menava a la vila d'Isona.

## Referències

* ↑ Informació oral aportada pels pagesos de Cal Tomàs i de Ca l'Olivelles.

## Enllaços externs

* El Camí Vell d'Isona en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Can Català (Rupià)

Can Català és una obra de Rupià (Baix Empordà) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'edifici Can Català està situat al carrer dels Xifrers, al nucli antic de Rupià. És un gran casal d'estructura irregular que reflecteix les diverses intervencions experimentades. La façana presenta com a elements remarcables la porta d'accés, d'arc escarser marcadament motllurat, i les finestres neogòtiques incorporades durant les reformes efectuades a principis del segle xx.L'interior conserva elements d'interès (estances, oratori, ...). S'hi conserva també la torre de l'homenatge del castell, que és un bé cultural d'interès nacional (BCIN).

## Història

Can Català va ser construïda tel segle xvii al costat del castell de Rupià. L'edifici ha experimentat diverses modificacions al llarg dels anys, la més important de les quals data de principis del segle xx.

## Referències

* 1 2 3 «Can Català». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Callulops stictogaster

Callulops stictogaster és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Richards, S. & Parker, F. 2004. Callulops stictogaster. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1925

El Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1925 fou la primera edició del Campionat del Món d'esquí nòrdic. Es van disputar quatre proves, totes masculines, entre el 4 i el 14 de febrer de 1925 a Janské Lázně, Txecoslovàquia.

## Resultats
### Esquí de fons

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| 18 km | Otakar Německý (TCH) | František Donth (TCH) | Josef Erleback (TCH) |
| 50 km | František Donth (TCH) | František Häckel (TCH) | Antonín Ettrich (TCH) |

### Combinada nòrdica

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Combinada nòrdica | Otakar Německý (TCH) | Josef Adolf (TCH) | Xaver Affentranger (SUI) |

### Salt d'esquí

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Trampolí llarg | Willen Dick (TCH) | Henry Ljungmann (NOR) | František Wende (TCH) |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Txecoslovàquia | 4 | 3 | 3 | 10 |
| 2 | Noruega | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| | TOTAL | 4 | 4 | 4 | 12 |

## Referències

* FIS 1925 Resultats d'esquí de fons
* FIS 1925 Resultats de combinada nòrdica
* FIS 1925 Resultats de salts d'esquí
# Can Marçal

Can Marçal és una obra del municipi de Sant Julià de Vilatorta (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa de planta asimètrica, coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana orientada a migdia. Consta de planta baixa, primer pis i golfes. A la planta s'hi obre un gros portal adovellat, amb una finestra motllurada al damunt. A les golfes s'hi obre una finestra amb una bonica llinda també gòtica. Aquest sector és tancat per un mur i les parets de la casa estan molt deteriorades i a més estan construïdes en tàpia i presenten alguns afegitons de totxo. La façana, però és construïda amb lleves de pedra unides amb morter i els escaires i obertures són de pedra ben treballada. L'estat de conservació és molt dolent.

## Història

La casa és situada la pl. Major, molt a prop de l'antiga sagrera. En els documents que fan referència al nucli de la població a redós de l'església no hi trobem registrat el nom de Can Marçal (no seria pas estrany que el nom canviés amb els anys). Cal remarcar el portal adovellat i els elements gòtics.

## Referències

* 1 2 «Can Marçal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Can Marull

Can Marull és una obra eclèctica de Torroella de Montgrí (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran casal de planta quadrangular envoltat de jardí i format per planta baixa i dos pisos, amb terrat. S'hi accedeix per una escala amb escultures de terracota d'inspiració clàssica. Les obertures de l'edifici són rectangulars, amb emmarcament simple. Al primer pis hi ha un balcó corregut que ocupa tres de les façanes.

## Història

La zona on està situat el casal va ser començada a urbanitzar en el segle xix. Segurament fou construït a finals d'aquest segle o a principis del segle xx.

## Referències

* 1 2 «Can Marull». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2018].
# Bures

«Bures» té aquests significats:
* Bures (Meurthe i Mosel·la), municipi al departament de Meurthe i Mosel·la (regió de Gran Est, França)
* Bures (Orne), municipi al departament d'Orne (regió de Normandia, França)
* Bures-en-Bray, municipi al departament de Sena Marítim (Normandia)
* Bures-les-Monts, municipi delegat al departament de Calvados (Normandia)
* Bures-sur-Yvette, municipi al departament d'Essonne (regió d'Illa de França)
# Can Prat del Camí

Can Prat del Camí és una masia del poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental.
Està situada a llevant del Rieral de Bigues, a l'esquerra del Tenes. Queda al costat de Can Valls, englobada en l'empresa de jardineria que hi ha en aquest lloc. És al sud de Can Pruna Vell, a ran mateix de la carretera BP-1432.
Està inclosa en el Catàleg de masies i cases rurals de Bigues i Riells.

## Referències

* ↑ Catàleg de masies i cases rurals

## Enllaços externs

* Can Prat del Camí en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya