OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sicista kluchorica

Sicista kluchorica és una espècie de mamífer rosegador miomorf de la família dels dipòdids. És endèmic de Rússia.

## Hàbitat

El seu hàbitat natural són els boscos temperats.

## Referències

* ↑ Bukhnikashvili, A.; Schönbrodt, G.. «Sicista kluchorica» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). [Consulta: 18 novembre 2015].
* Holden, M. E.; G. G. Musser. 2005. Family Dipodidae. Pàg. 871-893; Mammal Species of the World a Taxonomic and Geographic Reference. D. E. Wilson and D. M. Reeder eds. Johns Hopkins University Press, Baltimore.
Espècies vivents d'esmíntids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Sicistinae :
Categoria :
# Sione Piukala

Sione Piukala (8 de juny de 1985) és un jugador de rugbi, que juga en la posició de centre. En l'actualitat juga a les files de l'USAP de Perpinyà i amb la selecció de Tonga. Va fer el seu debut per Tonga el 2008 i va formar part de l'equip tongolès a la Copa del Món de Rugbi de 2015.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada» (en anglès). Rugby World Cup. World Rugby, 2015. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2015. [Consulta: 18 novembre 2015].
# Skoda

«Škoda o Skoda» té aquests significats:
* Organitzacions:
** Škoda, fabricant d'automòbils txec subsidiari del Grup Volkswagen
** Skoda-Kauba, fabricant d'aeronaus txecoslovac, format durant la Segona Guerra Mundial com a empresa conjunta entre Otto Kauba i Škoda
** Skoda Motorsport, escuderia que participà en el Campionat Mundial de Ral·lis entre els anys 1999 i 2007
** Skoda Xanthi FC, club esportiu de la ciutat de Xanthi (Grècia)
** Roth-Skoda, equip ciclista suís, de ciclisme en ruta de categoria continental
* Biografies:
** Jiří Škoda (Brno, 1956), ciclista txecoslovac, d'origen txec, que fou professional de 1987 a 1988
** Josef Škoda (Plzeň, Imperi austríac, 1805 - Viena, Àustria-Hongria, 1881), metge fundador de l'Escola Moderna de Medicina de Viena, principal exponent del nihilisme terapèutic
** Milan Škoda (Praga, 1986), futbolista txec que juga en la demarcació de davanter
** Paul Badura-Skoda (Viena, 1927 – 2019), un pianista austríac
# Sitja del Repetidor de Montcabrer

La Sitja del Repetidor de Montcabrer es troba al Parc de la Serralada Litoral, concretament a Cabrera de Mar (el Maresme).

## Descripció

És, probablement, una sitja de l'època ibèrica excavada al sauló, la qual fa aproximadament 1,70 x 1,50 x 1,30 metres. Ha estat espoliada per furtius que la van deixar completament buida, cosa que fa impossible datar-la amb precisió. Als voltants es troben petits fragments de materials ibèrics i romans. Tenint en compte els jaciments ibers que hi ha a prop (punt de guaita al Turó de l'Infern i Santuari de la Cova de les Encantades) podem suposar-la ibèrica.
Tot i això, hi ha arqueòlegs que dubten que es tracti d'una autèntica sitja, ja que aquestes solen tindre la boca molt més estreta que la cambra. No hi ha dades d'intervencions, excepte la constància de l'excavació clandestina que la va buidar. La sitja no ofereix cap atractiu especial, però és un dels atractius del Turó de Montcabrer.

## Accés

És ubicada a Cabrera de Mar: cal anar cap al turó de Montcabrer des de la Surera de Burriac o des de la Font Picant de Cabrera. Passat el trencall al Turó de l'Infern, entrem en una pista ampla que seguim fins a arribar a un tram de pujada just abans de les antenes. Localitzem una torre elèctrica de formigó a la dreta i unes petites roques a l'esquerra. En aquest punt entrem 40 metres dins del bosc en direcció nord i, entre dos pins, trobarem la sitja just quan el terreny comença a baixar. Coordenades: x=448667 y=4597537 z=315.

## Referències

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàgs. 60-61.

## Enllaços externs

* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
# Sitges (sèrie de televisió)

Sitges és una sèrie de televisió produïda per Televisió de Catalunya, dirigida per Eduard Cortés i emesa per primer cop l'any 1996. La sèrie consta de 32 capítols de 54 minuts cadascun d'ells.

## Argument

Una sèrie de circumstàncies ha tornat a reunir a Sitges un grup de persones que, durant l'adolescència, havien estat amigues. Algunes són de Sitges i d'altres hi estiuejaven. Tenen uns trenta anys i estan ben situats professionalment: n'hi ha que tenen càrrecs en empreses immobiliàries i hoteleres, i n'hi ha que són petits empresaris o tenen professions liberals. A cada capítol s'entrecreuen diverses històries, les dels personatges de pas i les dels personatges habituals.

## Personatges

* Agustí Prada (Manel Barceló)
* Lluïsa Ortega (Marta Calvó)
* Irene Miravent (Laura Conejero)
* Víctor Carbonell (Marc Martínez)
* Cinta Albera (Victòria Pagès)
* Pere Soler (Carles Sabater)
* Vinyet Soler (Àngels Bassas)
* Joana Almirall (Àgata Roca)
* Jaume Ribes (Albert Pérez)
* Clara Dots (Vicenta N'Dongo)
* Rafael Vernet (Martí Peraferrer)
* Bernat Barrachina (Boris Ruiz)
* Max Stokley (Àlex Lloris)

## Referències

* ↑ «Torna la serie 'Sitges'». Vilaweb, 12-07-1999.

## Enllaços externs

* Sitges Arxivat 2009-08-08 a Wayback Machine.
# Some heads

Some heads és una sèrie de murals de l'artista francès Thierry Noir, pintades al Mur de Berlín. Consisteixen en perfils de cares de colors vius i contrastats, semblants a dibuixos animats.
L'abril de 1984, Noir, juntament amb Christophe-Emmanuel Bouchet, van començar a pintar en el mur de Berlín, arribant a pintar-ne fins a 1 kilòmetre. Va començar llavors a pintar el mur: "Vaig decidir espontàniament començar a fer alguna cosa amb el mur. Em van fer moltes preguntes - tothom volia saber-ne alguna cosa - perquè era nou, no hi havia grans pintures al mur". Entre 1984 i la caiguda del Mur de Berlín molts altres artistes van pintar el mur, com ara Keith Haring, Kiddy Cidny, i Indiano. Noir es pot veure breument pintant el mur a la pel·lícula de Wim Wenders de 1987 Der Himmel über Berlin.
Després de la caiguda del mur, milers de persones van arribar a la ciutat alemanya armats amb cisells i martells disposats a emportar-se parts del mur. Fragments de l'obra de Noir al mur els podem trobar a:
* Battery Park, parc de Nova York
* Newseum, museu de Washington DC
* Museu dels Aliats, a Dayton, Ohio
* Loyola Marymount University, universitat de Los Angeles
* Jerry Speyer Collection, de Nova York
* Freedom Park, parc a Inchon, Corea del Sud
* Yokohama, ciutat del Japó
* Xochimilco, Mèxic
* Wende Museum a Culver City, Califòrnia
L'any 1992 el Mur de Berlín va ser declarat monument històric. El 2009, Noir va participar en una iniciativa de l'ajuntament que consistia a restaurar 1300 metres del mur, que s'havien desgastat pel vandalisme, l'erosió i el robatori. Com a part d'aquesta iniciativa, Noir, va pintar diversos del seus murals originals.
25 anys més tard de la caiguda del mur, es va fer la primera exposició d'obres íntegrament de l'artista. Va ser a la Howard Griffin Gallery del barri londinenc de Shoreditch. Segons l'artista va ser el moment oportú, 30 anys després que comencés a pintar el mur.

## Galeria

* Un homenatge a la princesa Diana de Gal·les, pintada en un fragment del Mur de Berlín (1998)
* Encàrrec de tres parts al cementiri de Berlín: Thierry Noir (part superior), Kiddy Citny i Christophe-Emmanuel Bouchet
* Tros del mur de Berlín a Nova York

## Referències

* ↑ «Galerie Noir» (en anglès). [Consulta: 28 maig 2015].
* ↑ «Interview: Thierry Noir» (en anglès). Street Art London, 28-02-2013. [Consulta: 29 maig 2015].
* ↑ «Historical Witness - Thierry Noir» (en anglès). The Wende Museum. Arxivat de l'original el 29 d’abril 2015. [Consulta: 29 maig 2015].
* 1 2 «Berlin Wall given a facelift as freedom painters return» (en anglès). The Guardian. Jason Burke, 19-04-1009. [Consulta: 29 maig 2015].
* ↑ «Thierry Noir and the art of revisiting the Berlin Wall» (en anglès). The Telegraph TRAVEL. Adrian Bridge, 08-04-2014. [Consulta: 28 maig 2015].
* ↑ «Thierry Noir» (en anglès). It’s Nice That. Rob Alderson, 04-04-2014. [Consulta: 28 maig 2015].
# SixTONES

SixTONES (ストーンズ Sutōnzu, pronunciat com Stones, en anglès) és una banda idol masculina japonesa formada per sis membres de l'agència de talents Johnny & Associates l'any 2015. Va debutar oficialment amb Sony Music el 22 de gener de 2020.

## Història

El grup va ser format l'any 2015 durant el Johnny's Ginza. El seu nom, segons s'explicà, derivava de les paraules de l'angès stone i tone, atorgant el significat «els sis colors primaris del so», perquè cadascun dels seus membres pugui tenir la seva personalitat. Des del març de 2019 han aparegut al canal oficial de Youtube dels Johnny's Jr., la secció de l'agència on hi ha els aspirants a debutar.
El juny de 2019 s'acordà el seu debut entre Hideaki Takizawa i el president de Johnny & Associates Johnny Kitagawa, poc abans de la seva mort. El debut fou anunciat al Johnny's Jr. 8.8 Festival al Tokyo Dome el 8 d'agost de 2019, incloent-hi, a més, una gira nacional que durarà fins a l'any 2020, passant per diferents estadis i sales del Japó. També s'anuncià, l'obertura d'un canal de Youtube, suposant una graduació del grup de Jonnny's Jr. i un Instagram propi, que van començar a funcionar el mateix dia. Aprofitant l'avinentesa de la creació del canal, el novembre del mateix any va sortir al canal el vídeo musical promocional JAPONICA STYLE, produït per Takizawa, que va rebre milions de visites.
A través de Youtube el 23 d'octubre el grup feu saber que debutarien amb el segell discogràfic Sony Music. El debut, de fet, va ser es va realitzar alhora que el de Snow Man, un altre grup de la secció Junior, cosa inèdita abans a la companyia. L'anunci es va fer commemorant l'aniversari del recentment mort president Kitagawa. Ambdues formacions van col·laborar amb dues cançons als seus respectius senzills, que va sortir a la venda el 22 de gener de 2020, sent les dues cançons esmentades SixTONES VS Snow Man i Snow Man VS SixTONES.

## Membres

El grup es compon de sis membres:
* Jesse (ジェシー, Tòquio, 11 de juny de 1996)
* Taiga Kyomoto (京本大我, Tòquio, 3 de desembre de 1994)
* Hokuto Matsumura (松村北斗, Shizuoka, 18 de juny de 1995)
* Yugo Kochi (高地優吾, Kanagawa, 8 de març de 1994)
* Shintaro Morimoto (森本 慎太郎, Kanagawa, 15 de juliol de 1997)
* Juri Tanaka (田中樹, Chiba, 15 de juny de 1995)

## Discografia

* Imitation Rain / D.D. (22 de gener de 2020), col·laboració amb Snow Man
* NAVIGATOR (22 de juliol de 2020)

## Referències

* 1 2 3 «SixTONES & Snow Man、CDデビュー日は来年1・22 両A面“コラボシングル”3形態» (en japonès). Oricon News, 23-10-2019.
* ↑ «SixTONES & Snow Man、2020年“ジャニーズ史上初”2グループ同時CDデビュー決定» (en japonès). Oricon News, 08-08-2019.
* ↑ «SixTONES・Snow Man、2020年に同時CDデビューへ。京本大我「２組は仲間でありライバル」» (en japonès). Barks. Japan Music Network, 11-08-2019.
* ↑ «Member profile» (en anglès). Sony Music Entertainment Japan, 2019. [Consulta: 9 novembre 2019].
* ↑ «Imitation Rain / D.D.» (en japonès). Sony Music Entertainment Japan. [Consulta: 28 desembre 2019].
* ↑ «NAVIGATOR» (en japonès). Sony Music Entertainment. [Consulta: 11 agost 2020].
# Son Crespí de Passatemps

Son Crespí és una possessió del terme de Santa Maria del Camí, en el lloc de Passatemps, situada al peu del vessant septentrional del puig de Son Seguí. Confronta amb Son Borràs, Son Seguí, sa Basseta i el camí de Sencelles. El 1527 Jaume Gelabert i Miquel Mas varen vendre, per 30 lliures, un rafal en el lloc de Passatemps a Miquel Crespí. El 1598 tenia cases, conreus de cereals i lli, ramaderia porquina, aviram i 34 caseres d'abelles. El 1742 s'hi documenten vinyes, conreus de lleguminoses, una guarda d'ovelles i indiots, amb les pertinences de sa Tanca de sa Basseta, sa Vinya de Pòrtola i ses Tanques Rotes. Tenia la posada a Santa Maria del Camí, amb celler i un gran cup de pedra viva.

## Notes

* ↑ Gran Enciclopèdia de Mallorca Promomallorca SA: Palma, 1989. Vol. 4
# Stumpffia tetradactyla

Stumpffia tetradactyla és una espècie de granota que viu a Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Glaw, F. & Vences, M. 2004. Stumpffia tetradactyla. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 5 d'abril del 2008.
# Sosnà

El Sosnà (en rus Сосна) és un riu que passa per la part meridional de la Rússia europea, per les províncies d'Oriol i de Lípetsk. És un dels afluents del Don en el curs alt. Té una llargària de 296 km i ocupa una superfície de 17.400 km².

## Geografia

El riu Sosnà neix a la part meridional de l'óblast d'Oriol, molt a prop de Provovoskoie, a 65 km al sud-oest d'Oriol. En ell hi desemboquen els rius Tim, Liubovsa i Ksien. Passa també per les ciutats de Livni i d'Upenskoie.
# Sonda de neutrons

Una sonda de neutrons és un tipus de sonda d'humitat que utilitza la dispersió de neutrons. Aquestes sondes se solen utilitzar per mesurar el contingut d'aigua en el sòl o en la roca. La tècnica és no destructiva, i és sensible a la humitat de tot el material objectiu, i no pas només a la seva superfície.
L'aigua, a causa del seu contingut d'hidrogen, és un moderador de neutrons efectiu, que alenteix els neutrons d'alta energia. Amb una font de neutrons d'alta energia i un detector sensible als neutrons de baixa energia (neutrons tèrmics), la taxa de detecció estarà governada pel contingut d'aigua del sòl entre la font i el detector. La font de neutrons típicament conté una petita quantitat d'un radionúclid. Les fonts poden emetre neutrons durant la fissió espontània, com passa amb el californi; alternativament, un emissor alfa pot ser mesclat amb un element lleuger per obtenir una reacció nuclear que doni neutrons en excés, tal com passa amb l'americi en una matriu de beril·li.

## Bibliografia

* Visvalingam, M.; Tandy, J. D. «THE NEUTRON METHOD FOR MEASURING SOIL MOISTURE CONTENT-A REVIEW» (en anglès). Journal of Soil Science, 23, 4, 1972, pàg. 499–511. DOI: 10.1111/j.1365-2389.1972.tb01680.x.
* Pershin, A. A.; Glushkova, L. T. «Nomenclature and design principles of neutron moisture meters and means of calibrating them» (en anglès). Measurement Techniques, 23, 4, 1980, pàg. 348–351. DOI: 10.1007/BF00831296.
* An Introduction to Isotopes and Radiations (en anglès). ISBN 978-81-7764-060-1.
* «Neutron moisture meter» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-12-19. [Consulta: 22 maig 2014].
* Ltd., Nuclear Enterprises (G.B.) «Neutron moisture gauge» (en anglès). Journal of Scientific Instruments, 35, 12, 1958, pàg. 476. DOI: 10.1088/0950-7671/35/12/426.
* Lowenthal, Gerhart C; Airey, P. L Practical applications of radioactivity and nuclear radiations: an introductory text for engineers, scientists, teachers and students (en anglès), 2001-08-27. ISBN 978-0-521-55305-6.
* Kirda, C.; Reichardt, K. «Comparison of neutron moisture gauges with nonnuclear methods to measure field soil water status» (en anglès). Scientia Agricola, 49, 1992. DOI: 10.1590/S0103-90161992000400015.
* Nagpal, M K; Mehta, P P; Nagpaul, K K; Rama «Characteristics of a neutron moisture gauge with a solid state detector» (en anglès). Pramana, 1, 2, 1973, pàg. 112. DOI: 10.1007/BF02847186.
* «DROUGHT_WEB_NEUTRON_PRB» (en anglès).
* «BIBLIOGRAPHY – NEUTRON PROBE» (en anglès).
# Sonda (Índia)

Sonda és una població del districte de North Canara (o Kanara) o Utara Kannada (a Karnataka) a uns 15 km al nord de Sirsi. Consta el 1881 amb 5.017 habitants mentre el que el 1901 només en tenia 231. El poble té un antic fort en ruïnes, i dos temples, un vaixnavita i un jainista.
És famosa perquè entre 1580 i 1764 fou capital d'un regne governat per una branca de la casa reial de Vijayanagar establerta a la zona entre 1570 i 1580. El 1682, Sambhaji el cap maratha, va dirigir un destacament contra la població però sembla que fou rebutjat. Entre 1745 i 1762 la ciutat va patir els atacs marathes. El 1764 Haider Ali va obligar al raja local a refugiar-se a Goa amb la seva família i tresor. Els seus descendents encara hi viuen.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
Viccionari
# Sulayman ibn Yazid

Sulayman ibn Yazid fou ostikan d'Armènia vers el 788-795. Fou nomenat per Ubayd Allah ibn Mahdi (Avbethla a les fonts armènies), el germà de Harun al-Raixid al que aquest havia confiat l'administració del virregnat (ostikanat) d'Armènia (que incloïa l'Azerbaidjan, Geòrgia i Aghuània). Sembla que fou el primer que va residir a Partav (Bardaa) que va esdevenir de facto com a capital, sense que Dvin perdés aquesta condició oficialment (en endavant Dvin serà capital en alguns moments i Partav en altres, però cada vegada més aquesta darrera; Dvin conservava una ceca de monedes i al segle X encara hi havia un palau de l'ostikan a la ciutat idèntic al de Partav a Aghuània o al d'Ardabil a l'Azerbaidjan; encara a finals del segle IX s'esmenta algun ostikan residint a Dvin almenys temporalment)
Va tenir com a lloctinent general el seu gendre Ibn Doku (armeni Ipn Dolk), fill d'una esclava grega i d'un àrab que va ordenar apujar els impostos un 100%. A la mort del patriarca Esai I d'Elipatrush (vers 788 o 789) es va apoderar del tresor de la basílica. El nou patriarca Esteve va haver de pagar un rescat per les peces de litúrgia. Els pagaments abusius reclamats van empobrir la població. L'increment dels impostos va provocar l'emigració en massa dels armenis (791) dirigits per Shapuh Amatuní i el seu fill Haman Amatuní, que es van establir a territori romà d'Orient, i amb els quals va acabar el domini dels Amatuní a l'Aragadzotn (amb la capital Osakan) conservant només el districte de Maku com a vassalls dels Artsruní de Vaspurakan.
Vers el 793 els armenis de Kemakh (al Daranaliq, regió de l'Alt Eufrates) maltractats pels romans d'Orient, van entregar la ciutat als àrabs.

## Referències

* Canard, M.; Cahen, Cl.; Deny, J.. «Armīniya.» Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 23 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/arminiya-COM_0064>
* Al-Baladhuri, Ahmad ibn Jabir. The Origins of the Islamic State, Part I. Nova York: Universitat de Colúmbia, 1916.
* Al-Tabari, Abu Ja'far Muhammad ibn Jarir. The History of al-Ṭabarī, Volume XXXIV: Incipient Decline.. Albany, NY: State University of New York Press, 1989. ISBN 0-88706-874-X.
* Ter-Ghevondyan, Aram. The Arab emirates in Bagratid Armenia. Lisboa: Fundació Calouste Gulbenkian, 1976.
* Al-Ya'qubi, Ahmad ibn Abu Ya'qub. Historiae, Vol. 2. Leiden: E. J. Brill, 1883.
# Montfalcon

Montfalcon és un municipi francès situat al departament de la Isèra i la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
# Copa del Món de Futbol 2010 - 3r i 4t lloc

En el partit de 3r i 4t lloc de la Copa del Món de Futbol 2010, realitzada a Sud-àfrica, participen els dos equips perdedors de la fase anterior de semifinals. El partit serà de 90 minuts. En cas de no haver-hi guanyador en el període regular, es realitzarà una pròrroga de 30 minuts i en cas que el partit es mantingués igualat, es llençarien lliures directes des del punt de penal.

## Uruguai vs. Alemanya

| Uruguai | 2 - 3 | Alemanya |
| Cavani 28' Forlán 51' | Fitxa | Müller 19' Jansen 56' Khedira 82' |
| Uruguai | Alemanya |
Uruguai: :
| | 1 | Fernando Muslera |
| | 2 | Diego Lugano (C) |
| | 3 | Diego Godín |
| | 4 | Jorge Fucile |
| | 7 | Edinson Cavani | 28' | 88' |
| | 9 | Luís Suárez |
| | 10 | Diego Forlán | 51' |
| | 15 | Diego Pérez | 61' | 77' |
| | 16 | Maximiliano Pereira |
| | 17 | Egidio Arévalo |
| | 22 | Martín Cáceres |
| Substituts: |||
| | 5 | Walter Gargano | 77' |
| | 6 | Mauricio Victorino |
| | 8 | Sebastián Eguren |
| | 11 | Álvaro Pereira |
| | 12 | Juan Castillo |
| | 13 | Sebastián Abreu | 88' |
| | 14 | Nicolás Lodeiro |
| | 18 | Ignacio González |
| | 19 | Andrés Scotti |
| | 20 | Álvaro Fernández |
| | 21 | Sebastián Fernández |
| | 23 | Martín Silva |
| Entrenador: |||
| Óscar Tabárez ||||
Alemanya: :
| | 22 | Hans Joerg Butt |
| | 2 | Marcell Jansen | 56' | 81' |
| | 3 | Arne Friedrich | 90+2' |
| | 4 | Dennis Aogo | 5' |
| | 6 | Sami Khedira | 82' |
| | 7 | Bastian Schweinsteiger (C) |
| | 8 | Mesut Özil | 90+1' |
| | 13 | Thomas Müller | 19' |
| | 17 | Per Mertesacker |
| | 19 | Cacau | 7' | 73' |
| | 20 | Jerome Boateng |
| Substituts: |||
| | 1 | Manuel Neuer |
| | 5 | Serdar Tasci | 90+1' |
| | 9 | Stefan Kiessling | 73' |
| | 10 | Lukas Podolski |
| | 11 | Miroslav Klose |
| | 12 | Tim Wiese |
| | 14 | Holger Badstuber |
| | 15 | Piotr Trochowski |
| | 16 | Philipp Lahm |
| | 18 | Toni Kroos | 81' |
| | 21 | Marko Marin |
| | 23 | Mario Gomez |
| Entrenador: |||
| Joachim Löw ||||
* Àrbitres assistents:
* Héctor Vergara
* César Torrentera
* Quart àrbitre:
* Marco Rodríguez
# Sledda

Sledd o Sledda va ser rei d'Essex compreses en dates aproximades del 587 al 604. Hi ha molt poca informació sobre ell.
Hi ha una llista genealògica dels reis d'Essex, arxivada amb el nom MS 23211 en la Biblioteca Britànica, probablement feta a finals del segle ix, on surt el seu nom com a segon rei d'aquell país, fill d'Æscwine. Els cronistes posteriors a la conquesta normanda d'Anglaterra, Henry de Huntingdon i Roger de Wendover, van substituir el nom del seu pare pel d'Eorcenwine (Erkenwine, Erchenwine). Encara que les seves obres les van escriure segles després de l'existència d'aquest rei, podria ser que s'haguessin basat en una documentació anterior que avui dia no coneixem.
Encara que en algunes genealogies Æscwine és esmentat com el primer rei d'Essex, en d'altres el primer és Sledd, aquestes són les escrites per Guillem de Malmesbury i John de Worcester (Chronicon B). Roger de Wendover i Mateu de París, sense dir en quina font d'informació es basen, afirmen que Sledd va succeir el seu pare quan aquest va morir l'any 587.
Sledd es va casar amb Ricula, germana d'Etelbert de Kent, que llavors era el rei bretwalda entre els anglosaxons. Va ser pare de Sæberht, que va començar a governar vers l'any 604, i d'un altre fill anomenat Seaxa, els descendents del qual van prendre el lloc dels de Sæberht al segle viii. Seaxa podria ser el Seaxbald que va ser el pare del rei Swithhelm, del qual es desconeix la seva ascendència, però la historiadora Yorke ho creu poc probable, perquè cronològicament aquests personatges no encaixen bé.

## Referències

* ↑ Sweet, 1885, p. 179.
* 1 2 Hodgkin, 1935, p. 276.
* ↑ Thorpe, 1845, p. 250,288.
* ↑ Chadwick, 1905, p. 276.
* ↑ Pewsey i Brooks, 1993, p. XIV.
* ↑ Yorke, 2002, p. 46.
* ↑ Whittock, 1986, p. 172.

## Bibliografia

* Chadwick, H M. Studies on Anglo-Saxon institutions. Cambridge University Press, 1905.
* Grimm, Jakob. Teutonic mythology, Volum 4. Peter Smith, 1976.
* Hodgkin, R H. A History of the Anglo-Saxons, Volum 1. Cambridge University Press, 1935.
* Lappenberg, Johann Martin. From earliest times to 800. Murray, 1845.
* Pewsey, Stephen; Brooks, Andrew. East Saxon Heritage: An Essex Gazetteer. Sutton Pub Limited, 1993.
* Sweet, Henry. The Olest Englsh Texts. N Trubner & co., 1885.
* Thorpe, Benjamin. «Genealogy of the Kings of Essex». A: A History of England under the Anglo-Saxon Kings, volume 1, 1845.
* Whittock, M J. The Origins of England 410-600. Croom Helm, 1986.
* Yorke, Barbara. Kings and Kingdoms of Early Anglo-Saxon England. Londres: Routledge, 2002. ISBN 1-85264-027-8.
# Son Credo

Son Credo és una possessió de Santa Maria del Camí, entre Son Torrella, S'Arboçar, Son Verdera i Son Pinet. S'hi accedeix pel Camí d'Alaró. Té l'origen en un establit de Son Verdera efectuat en el segle xvii per Miquel Reiners Credo. El 1696, Francesc Reiners n'era el propietari. La possessió ha estat dedicada als cereals i fruits secs (ametlers i garrovers).

## Referències

* ↑ «Credo, Son». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 4. Palma: Promomallorca, p. 191. ISBN 84-8661702-2.