OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Mare (Maksim Gorki)

* Aquest article tracta sobre la novel·la de Maksim Gorki. Vegeu-ne altres significats a «La mare».
La Mare (títol original: Mat (Мать)) és una novel·la escrita per Maksim Gorki publicada el 1906 a Moscou en rus. La història tracta d'una mare, que, amb el fill enviat a Sibèria, lluita pels seus ideals. La mare és una dona que ha viscut tota la seva vida resignada i es transformarà en una activista que lluitarà a favor per la defensa dels oprimits.

## Obra

La Mare es considera que és l'única obra extensa de Gorki en el moviment revolucionari rus; de totes les seves novel·les, és possiblement la menys exitosa. No obstant això, segueix sent l'obra més coneguda de Gorki entre altres novel·les importants. Va escriure-la durant un viatge als Estats Units l'any 1906. El 1905, després de la derrota de la primera revolució russa, Gorki va tractar d'aixecar l'esperit del moviment obrer mitjançant la transmissió de redaccions. Tractava d'elevar l'esperit d'entre els revolucionaris per combatre l'estat d'ànim derrotista.
Es diu que la novel·la està basada en fets reals, i que gira entorn d'Anna Zalomova i el seu fill Piotr Zalomov. Gorki va ser un parent llunyà d'Anna Zalomova que va visitar a la família de Gorki quan aquest era un nen. Es diu que l'esdeveniment de la història es va dur a terme durant una manifestació del Primer de Maig a Solmovo l'any 1902. La població de Solmovo era a prop de la ciutat natal de Gorki, Nijni Nóvgorod, on després de la detenció de Piotr Zalomov per la policia tsarista, la seva mare, Anna Zalomova va seguir al seu fill en l'activitat revolucionària.

## Òpera

Aquesta obra la va reflectir en una òpera el 1938 el compositor soviètic Valeri Jelobinski (1912-1946), que s'estrenà al Mali Drama Teatre de Leningard el mateix any.

## Referències

* 1 2 Gorki, Màxim; Josep M. Güell (Traductor). La Mare. Barcelona: Edicions 62, El Cangur, 1973, p. 293. ISBN 84-297-1605-X.
* ↑ «Maksim Gorky». Encyclopedia Britannica. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 3 Encyclopedia of the World Novel Companion to literature. Infobase Learning, 22 abril 2015, p. 1409. ISBN 9781438140735.
* ↑ Margaret Wettlin Maxim Gorky Mother. Read Books, 2008. ISBN 9781443724784.
* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopédia de la Música Clásica, vol. IV, pàg. 1592. (ISBN 84-7291-226-4)

## Enllaços externs

* LLIBRE. “La mare” de Maksim Gorki (1907)
# Kōfu

Kōfu (甲府市, Kōfu-shi) és la capital de la prefectura de Yamanashi, al Japó. Situada al centre de l'illa, en una conca rica en vinya. És un centre comercial i nucli d'indústria tèxtil (seda) i de vidre.

## Ciutats agermanades

* Des Moines, Iowa, USA
* Pau, França
* Lodi, Califòrnia, USA
* Chengdu, Xina
* Yamatokoriyama, Nara, Japó
* Cheongju, Corea del Sud

## Referències

* ↑ «Kōfu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Escítia Menor

Escítia Menor (en llatí Scythia Minor, en grec antic Μικρά Σκυθία ' Mikrá Skythia') va ser una antiga regió situada al sud de la boca del Danubi que l'envoltava per l'oest i pel nord, a l'est de la costa de la mar Negra. Equivaldria aproximadament a la moderna Dobrudja, repartida entre Romania i Bulgària.
A partir del segle vii aC es van establir a la zona algunes colònies gregues. El país estava poblat per pobles d'origen traci dels que els getes i els dacis n'eren una branca. La regió la va descriure Heròdot, que anomenava Escítia al territori situat al nord del Danubi però el nom s'havia estès a aquesta zona al sud del riu al segle ii aC (i probablement ja al segle iii aC) per les invasions dels sàrmates, escites i celtes. Per distingir-la de la resta de l'Escítia se la va anomenar Escítia Menor i el primer que va usar el terme va ser Estrabó al segle i.
Durant un temps va formar part del regne de Dàcia, al segle i i al començament del segle ii la va conquerir Trajà amb tot el regne i la va incorporar a la Mèsia Inferior. Cap a l'any 294 es va considerar una província separada amb el nom d'Escítia. Inclosa a l'Imperi Romà Oriental, després Imperi Romà d'Orient, va tornar a ser anomenada Escítia Menor al segle v. El nom va desaparèixer al segle vii quan la regió va quedar en poder dels búlgars.

## Referències

* ↑ Pauly, August... (et al.). Paulys Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft. Reihe 2, Halbbd. 3 = Bd. 2A,1 Sarmatia bis Selinos. Stuttgart: Druckenmüller, 1921, p. 946.
# Escòcia al Festival de la Cançó d'Eurovisió

Escòcia ha intentar participar en el Festival de la Cançó d'Eurovisió. El Partit Nacional Escocès (SNP) ha fet campanya per un lloc al Festival de la Cançó d'Eurovisió per a Escòcia, però havia estat rebutjat en nombroses ocasions a causa d'Escòcia es representa com una part de l'entrada del Regne Unit i està representat per la BBC. L'11 de febrer de 2008, la UER va declarar que un organisme de radiodifusió escocès podria sol·licitar l'adhesió a la UER, però sota les normes actuals no podia entrar a Eurovisió perquè la BBC actualment té els drets exclusius per representar tot el Regne Unit, hauria estat elegible per participar al concurs si hagués obtingut la seva independència com a resultat del referèndum sobre la independència d'Escòcia del 2014, per tant, hauria estat un país independent.

## Referències

* ↑ Cava, Joel. «Escocia busca una vía para participar en Eurovisión» (en castellà). Herald Scotland, 06-02-2018. [Consulta: 15 agost 2023].
# Ermita de Santa Bàrbara

«Ermita de Santa Bàrbara» té aquests significats:

## País Valencià

* Ermita de Santa Bàrbara (Alboraia), edifici del segle xviii a l'Horta Nord
* Ermita de Santa Bàrbara d'Ademús, edifici a la comarca del Racó d'Ademús
* Ermita de Santa Bàrbara (Altura), edifici del segle xv a l'Alt Palància
* Ermita de Santa Bàrbara (Cocentaina), edifici del segle xiii al Comtat
* Ermita de Santa Bàrbara (Pina), edifici del segle xvi a l'Alt Palància
* Ermita de Santa Bàrbara de la Salzadella, edifici dels segles XVII i XVIII al Baix Maestrat
* Ermita de Santa Bàrbara de Vilafranca, edifici de finals del segle xviii a l'Alt Maestrat
* Ermita de Santa Bàrbara i Calvari (Matet), edifici a l'Alt Palància
* Ermita de Santa Bàrbara (Vinalesa), ermita del segle xviii a l'Horta Nord

## Catalunya

* Ermita de Santa Bàrbara (Anglès), edifici del segle xiii a la Selva
* Ermita de Santa Bàrbara de Blanes, edifici del segle xvi a la Selva
# Kurimka

Kurimka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1548.
# Kurima

Kurima és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1270.
# Enric Vendrell i Duran

Enric Vendrell i Duran (la Pobla de Granadella, ara Bellaguarda, Garrigues, 7 d'agost de 1926 - Tarragona, 9 de setembre de 2012) fou un advocat i polític català.

## Biografia

Llicenciat en dret a la Universitat de Barcelona en 1948, ha exercit molts anys com a advocat i ha estat membre de la junta d'Òmnium Cultural des de 1976. Es va afiliar a Unió Democràtica de Catalunya. Ha estat President del Tribunal Tutelar de Menors de Tarragona de 1961 al 1987, director general de Justícia i Dret (1980-1981) i director general de Protecció de Menors i Tutela de Menors de la Generalitat de Catalunya (1981-1984).
A les eleccions generals espanyoles de 1977 fou candidat al Senat per UDC, però no fou escollit. Fou diputat per CiU a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1984 i 1988, i senador designat per la Comunitat autònoma de 1984 a 1992. Ha estat secretari de la Comissió d'Investigació sobre els Maltractaments Infligits als Menors i vicepresident de la Comissió d'Investigació sobre la Seguretat dels Habitants de Tarragona i Rodalia (1987-1988).

## Referències

* ↑ Diputats de la II Legislatura

## Enllaços externs

* Fitxa del Senat
* Diputats al Parlament a La Vanguardia, 31 de maig de 1988
* Homenatge a antics militants d'UDC
# Enric Vergés

Enric Vergés o Henri Vergés (Matamala, 15 de juliol del 1930 - Alger, 8 de maig del 1994) va ser un germà marista i professor nord-català mort en un atemptat islamista.
Després d'estudiar a Espirà de l'Aglí i a Saint-Paul-Trois-Châteaux, prengué l'hàbit marista el 1945; va ser escolasticat a Nôtre-Dame de l'Hermitage (Saint-Chamond) i va fer els vots perpetus el 26 d'agost del 1952. També s'havia titulat com a mestre elemental a Nimes el 1947 i es llicenciaria en filosofia el 1968 a Montpeller.
La seva carrera formativa s'inicià a Sent Ginièis d'Òlt el 1947, però la tasca intensiva que feia i les seves menjades frugals el feren emmalaltir i el 1950 hagué de passar un temps al sanatori d'Oceja. Havent pronunciat els vots perpetus, reprengué l'ensenyament a Lo Chailar (Ardecha). Durant un any va ser formador als juniorats d'Aubenas i de Bordeus, per posteriorment ser sotsmestre de novicis a Lacabane, Corresa (del 1958 al 1964). Després de ser director superior a Bourg-de-Péage i a Ganges (Erau), va ser elegit delegat de la província sud-oest per al capítol general del 1967. Va estudiar àrab i dos anys més tard va ser destinat a Algèria, on dirigí l'escola de Saint-Bonaventure fins que aquesta va ser nacionalitzada. Del 1976 al 1988 va fer de professor de matemàtiques a Sour El-Ghozlane i a partir del 1989 portà la biblioteca diocesana del carrer Ben Cheneb, a la casbah d'Alger. El 1994 hi va ser assassinat per fonamentalistes islàmics del GIA.
L'orde marista en propugna la canonització.

## Bibliografia

* Robert Masson Henri Vergés, a christian in the house of Islam Parole et Silence, 2004
* Ramon Corts, Joan Galtès, Albert Manent, dirs. Diccionari d'Història Eclesiàstica de Catalunya vol. III Barcelona: Generalitat de Catalunya-Editorial Claret, 2001
* A. Delorme, M. Voute Du Capcir a la Casbah, vie donnée, sang versé Saint Chamond, 1996
* Carlos Fariello Gamarra, Henri Vergės. El sembrador y su cosecha, édition de l'auteur, Montevideo, 2017

## Enllaços externs

* Biografia i fotografia Arxivat 2010-11-14 a Wayback Machine. (castellà)
* Biografia Arxivat 2008-11-23 a Wayback Machine. (francès)
# La Cienega

La Cienega és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 3.007 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, La Cienega tenia 3.007 habitants, 1.033 habitatges, i 761 famílies. La densitat de població era de 87 habitants per km².
Dels 1.033 habitatges en un 44,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,1% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 26,3% no eren unitats familiars. En el 19,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,91 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,35.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,1% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 33,9% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 4,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.028 $ i la renda mediana per família de 46.578 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.178 $ mentre que les dones 30.092 $. La renda per capita de la població era de 17.329 $. Aproximadament el 7,2% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- La Cienega». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- La Cienega». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La Font de l'Era

La Font de l'Era és una partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca), al Pallars Jussà. És en territori del poble d'Hortoneda.
Està situat a ponent d'Hortoneda, al nord de la Carretera d'Hortoneda ja a prop d'aquest poble. Són a la dreta de la llau dels Malalts, a prop d'on s'uneix a la llau dels Pastors, a llevant de les Boïgues de Mitges i a ponent dels Horts de la Font del Cabrer. El Camí de la Font del Cabrer recorre el seu costat de llevant.
Consta d'1,0023 hectàrees de conreus de secà i pastures.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 2 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# La línea del cielo

La línea del cielo és una pel·lícula còmica espanyola de 1983 dirigida per Fernando Colomo i que és protagonitzada per Antonio Resines i Beatriz Pérez-Porro en els seus papers principals. Fou rodada als Estats Units.

## Argument

Un fotògraf espanyol viatja a Nova York per a intentar vendre la seva obra. Malgrat el seu pobre anglès i la seva timidesa, va conèixer a dos editors que podrien estar interessats a publicar les seves imatges. No obstant això, els seus somnis de fama s'esvaeixen quan s'adona que les seves fotografies són considerades antiquades pels editors estatunidencs.

## Repartiment

* Antonio Resines: Gustavo
* Beatriz Pérez Porro: Pat
* Roy Hoffman: Roy
* Jaime Nos: Jaime
* Whit Stillman: Thornton
* Chitina Marin-Buck

## Crítiques

| « | Si formalment el film és impecable, el seu to no aconsegueix desprendre's de tics un xic provincians, proposant alguna cosa així com una versió "progre" de "La ciudad no es para mí". | » |
| — Redacció de Fotogramas. |||

## Referències

* ↑ La linea del cielo a decine.21
* ↑ La línea del cielo a la Filmoteca de Catalunya
* ↑ La línea del cielo a Fotogramas

## Enllaços externs

* La ciudad no es para mí a Historias de nuestro cine
* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Vorobiove

Vorobiove (en (ucraïnès): Воробйове) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.085 habitants. Pertany al districte rural de Saki.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Henri Dirickx

Henri Dirickx (Duffel, 7 de juliol de 1927 - Duffel, 4 de juliol de 2018) fou un futbolista flamenc.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1954.

## Referències

* ↑ Henri Dirickx Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Henri Dirickx a National-Football-Teams.com (anglès)
# Sighere

Sighere va ser rei d'Essex conjuntament amb Sæbbi, el qual li va sobreviure. El període del seu regnat va aproximadament del 664 i al 688.
Era fill de Sigeberht Sæwarding, que probablement era Sigebert el Bo o potser Sigebert el Petit. Sighere i Sæbbi eren cosins del seu predecessor, Swithhelm.
Sighere tenia creences paganes mentre que Sæbbi era cristià i aviat tots dos van esdevenir rivals. Sighere va cercar aliances en Wessex i Sæbbi a Mèrcia. Com a resultat d'aquesta rivalitat, Wulfhere de Mèrcia va acabar tenint el control sobre Essex i va convèncer Sighere de casar-se amb la seva neboda Osgyth, filla de Frithuwold, rei encarregat d'una regió de Mèrcia anomenada Surrey. A Jaruman, bisbe de Mèrcia, li van assignar la tasca de reconvertir el poble d'Essex al cristianisme. El 673, Sighere es va separar d'Osgyth, la qual va anar a demanar la protecció del bisbe Beaduwine de North Elmham. Sighere va morir vers l'any 688 i Sæbbi va continuar com a governant d'Essex.

## Referències

* ↑ Chaney, 1970, p. 168.
* ↑ Worcester, 1854, p. 446.
* ↑ Williams, Smith i Kirby, 1991, p. 212.

## Bibliografia

* Chaney, William A. The cult of kingship in Anglo-Saxon England: the transition from paganism to Christianity. Manchester University Press, 1970. ISBN 0-7190-0372-5.
* Hodgkin, R H. A History of the Anglo-Saxons, Volum 1. Cambridge University Press, 1935.
* Kirby, D P. The Earliest English Kings. Psychology Press, 2000.
* Lappenberg, Johann Martin. From earliest times to 800. Murray, 1845.
* Thorpe, Benjamin. «Genealogy of the Kings of Essex». A: A History of England under the Anglo-Saxon Kings, volume 1, 1845.
* Williams, A; Smith, A P; Kirby, D P. A Biographical Dictionary of Dark Age Britain: England, Scotland, and Wales, C. 500-c. 1050. Psychology Press, 1991.
* Worcester, J. The Chronicle of Florence of Worcester: With the Two Continuations; Comprising Annals of English History, from the Departure of the Romans to the Reign of Edward I. Bohn, 1854.
* Yorke, Barbara «The Kingdom of the East Saxons». Anglo-Saxon England, 14, 1985.
* Yorke, Barbara. Kings and Kingdoms of Early Anglo-Saxon England. Londres: Routledge, 1990. ISBN 1-85264-027-8.
# Guillem de Gurb

Guillem de Gurb, també anomenat Guillem de Queralt, va ser senyor del castell de Santa Coloma, fill de Bernat de Gurb i Quíxol i casat amb Ermessenda.
El 1055 va ser excomunicat, en un concili de Narbona, per no renunciar a les parròquies de Sant Andreu de Gurb, Sant Cristòfol de Vespella, Sant Bartomeu del Grau i Sant Julià Sassorba, reclamades el 1032 pel bisbe de Vic abat Oliva. El capítol de Vic, a més, també reclamava els castells de Tous i Meda. Ramon Berenguer I intercedeix en aquest plet, aconseguint que Guillem reconegui que tenia el castell de Gurb i Sallent en feu dels comtes de Barcelona, i no pas en franc alou. La concòrdia firmada el 1066 estableix que retindrà fins a la seva mort les parròquies de Sant Andreu de Gurb, Sant Cristòfol de Vespella, i Sant Bartomeu del Grau, en feu del bisbat. Aquest obté Sant Julià de Sassorba, però cedeix Granollers de la Plana a Guillem de Gurb. El mateix any, Guillem de Gurb fa jurament del castell de Santa Perpètua de Gaià i de Vilademàger a Ramon Berenguer.
Guillem de Gurb participa en la confecció dels Usatges de Barcelona promoguts per Ramon Berenguer I. Va morir entre setembre de 1080, quan arriba a una concòrdia amb el capítol de Vic, i 1084. En aquesta data, la vídua Ermessendis cedeix el castell de Queralt al seu fill Bernat Guillem de Queralt.

## Referències

* ↑ Junyent, Eduard. Diplomatari i escrits literaris de l'abat i bisbe Oliba. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1992, p. 277. ISBN 84-7283-204-X.
* ↑ Segura, Joan. Historia de la villa de Santa Coloma de Queralt (en castellà). Barcelona: Imprenta Vicente Magriñà, 1879, p. 29.
* ↑ Ponce-Vivet, Santi. Gurb: un poble arrelat a la terra. Gurb: Ajuntament de Gurb, 2002, p. 133.
* ↑ «Pontils». Enciclopèdia de Catalunya. [Consulta: 14 març 2022].
* ↑ Negre i Pastell, Pelai ««La casa de Caramany i el castell de Vallespinosa»». Annals de l’Institut d’Estudis Gironins, v. 22, 14-03-2022, pàg. 235.
* ↑ Segura, 1879, p. 30.
* ↑ Segura, 1879, p. 29 i 30.
* ↑ Costa, Maria Mercè «La família de Queralt i Santes Creus». I Col·loqui del monaquisme català, 1966, pàg. 95.
# Riu Bullent

* Aquest article tracta sobre el riu. Vegeu-ne altres significats a «Edicions del Bullent».
El Bullent és un riu que separa les comarques de La Safor i La Marina Alta, al País Valencià. Junt amb el riu Racons, abasteixen d'aigua la Marjal de Pego-Oliva, que rau entre els dos rius. S'hi fa la Baixada del riu Bullent (una festa de Pego) el cap de setmana anterior al de Carnestoltes, en la qual hom prova de recórrer el riu en andròmines.
El riu Bullent també conegut com a sequia del vedat naix a la vora de la carretera Pego Oliva al paratge de les aigües que té per coordenades GPS:
Latitud: 38°52'29.64"N Longitud: 0° 5'47.51"O

## Referències

* ↑ «Pego» (en castellà). Ajuntament de Pego, 2019. [Consulta: 5 novembre 2023].
* ↑ «Baixada del riu Bullent». Ajuntament de l'Oliva. [Consulta: 5 novembre 2023].
# Volcà de les Medes

El Volcà de les Medes és un volcà situat entre els municipis de Sant Aniol de Finestres i les Planes d'Hostoles, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ «Volcà de les Medes, Puig Roig i Llacunagra». Parcs naturals de Catalunya, 25-07-2022. [Consulta: 6 desembre 2023].
# Volodímirove

Volodímirove (en (ucraïnès): Володимирове) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 75 habitants. Pertany al districte de Krasnogvardiiske.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Vítor Manuel Gamito Gomes

Vítor Manuel Gamito Gomes (Lisboa, 21 d'abril de 1970 és un ciclista portuguès, professional des del 1992 fins al 2004.
Del seu palmarès destaquen els dos Campionats nacional en contrarellotge de 1999 i 2000, i la Volta a Portugal de 2000.
Va participar en els Jocs Olímpics d'estiu de Sydney en la proves de ruta i contrarellotge.

## Palmarès

* 1991
** Vencedor d'una etapa de la Volta ao Jogo
* 1993
** 1r al GP Jornal de Noticias i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal
* 1994
** Vencedor de 2 etapes al GP Jornal de Noticias
** 1r a la Volta a l'Algarve i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal
* 1995
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Joaquim Agostinho
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Portugal
** Vencedor d'una etapa del GP do Minho
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Tras os Montes
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Portugal do Futuro
* 1998
** Vencedor d'una etapa del GP do Minho
** Vencedor d'una etapa del GP Jornal de Noticias
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Joaquim Agostinho
* 1999
** Campió de Portugal en contrarellotge
** 1r al GP do Minho i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal
** Vencedor d'una etapa del GP Sport Noticias
** Vencedor d'una etapa del GP Abimota
* 2000
** Campió de Portugal en contrarellotge
** 1r a la Volta a Portugal i vencedor de 2 etapes
** 1r al GP do Minho i vencedor d'una etapa
* 2003
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Alentejo

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1994. Abandona
* 1995. Abandona
* 1996. Abandona

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl