OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tesfalem Tekle

Tesfalem Tekle (Asmara, 9 d'octubre de 1993) és un futbolista eritreu de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Eritrea.
Pel que fa a clubs, destacà a FC Al Tahrir.

## Referències

* ↑ «Tesfalem Tekle». FIFA. Arxivat de l'original el 1 de juliol 2013. [Consulta: 21 agost 2014].
* ↑ Tesfalem Tekle a National-Football-Teams.com (anglès)
# Sant Càndid (Ayne Bru)

Sant Càndid és un quadre d'Ayne Bru pintat el 1502-1507. Actualment, forma part de la col·lecció permanent del Museu Nacional d'Art de Catalunya i va ser adquirit de la col·lecció Muntadas el 1956.

## Descripció

El sant cavaller està dempeus sobre un paviment de rajoles rere un fons d'or que ressalta la monumentalitat i l'elegància de la seva silueta. El cavaller vesteix armadura fosca, escut, alabarda, espasa i un tabard de sumptuós teixit verd folrat de pell. Porta una mitja cabellera i al cap una gorra vermella on lluu una medalla amb el bust de Crist. Una estola de color púrpura penja de l'avantbraç esquerre i amb la mà assenyala el pit a l'alçada del cor.
El cavaller es tracta de sant Càndid, un dels guerrers de la legió tebana que va acompanyar sant Maurici en el seu martiri. Una pintura que podria haver estat una de les portes de l'antic retaule major del monestir de Sant Cugat del Vallès, lloc on es veneraven les relíquies de sant Càndid. Juntament amb la taula de la «Degollació de sant Cugat», són les úniques obres conservades d'aquest conjunt i d'Ayne Bru, una de les figures més rellevants del Cinc-cents català.

## Autor

Es desconeix la personalitat d'aquest artista itinerant d'«origen nòrdic», posseïdor d'un quefer que enclou tota la modernitat del model renaixentista en el seu estat més pur. Però si bé la factura, molt precisa, denota la seva formació centreeuropea i un fort substrat flamenc, la posa cortesana i el sentiment humanista del cavaller el relacionen directament amb la cultura italiana, concretament amb l'estil que es practicava a Venècia al taller de Giovanni Bellini, i que va ser el germen de la maniera moderna de Giorgione.

## Referències

* 1 2 «Comentari de l'obra al web del MNAC». Arxivat de l'original el 2021-04-15. [Consulta: 26 abril 2021].
* 1 2 3 4 M.M.C.. «Renaixament i Barroc». A: MNAC. Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. 2012a ed.. Barcelona: MNAC, p. 148. ISBN 978-84-8043-136-1 [Consulta: 9 agost 2012].

## Bibliografia

* DDAA. Museu Nacional d'Art de Catalunya. Florència: MNAC, 2009. ISBN 978-84-8043-198-9.
# Jordi Faulí i Oller

Jordi Faulí i Oller (Barcelona, 30 de setembre de 1959) és un arquitecte català, titulat el 1992. És l'actual arquitecte director i coordinador del Temple Expiatori de la Sagrada Família.
En la seva joventut va ser membre dels equips directius de Minyons Escoltes i Guies de Catalunya.
El 1990 es va incorporar a les obres del temple dintre de l'equip dirigit per Jordi Bonet i Armengol.
Es va doctorar el 2009 amb una tesi sobre la continuïtat i composició a les columnes i voltes del Temple de la Sagrada Família.
El 2012 va substituir Jordi Bonet com a Arquitecte Coordinador i Director de les obres, per encàrrec del patronat de la Junta Constructora del Temple Expiatori de la Sagrada Família.
És autor de La Basílica de la Sagrada Família (2004 i 2016), Petita història de la Sagrada Família (2010), Sagrada Familia: Opus Magnum de Gaudí (2012), amb Joan Bassegoda i Nonell, Jordi Bonet i Etsuro Sotoo) i Les Naus de la Sagrada Família (2014) amb Ramon Espel, Mark Burry, Jordi Coll i Josep Gómez.
Premi Ciutat de Barcelona 2010 d'Arquitectura i Urbanisme, amb la resta de la Direcció Facultativa de les obres de la Sagrada Família.
Acadèmic numerari de l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi, i membre numerari de l'Institut d'Estudis Catalans.

## Referències

* ↑ Barrete, Glòria «Jordi Faulí: "A la Sagrada Família sempre hi ha una unió entre el símbol religiós i l'arquitectura"». CatalunyaReligió.cat, 22-09-2014.
* ↑ «Dossier de premsa de la Sagrada Família». .
* ↑ Luis Gueilburt. «El patronato de la Sagrada Familia nombra a Jordi Faulí arquitecto director», 09-10-2012. [Consulta: 15 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Martin Zinggl & Silvia Cachafeiro:Ich möchte Gaudis Werk vollenden. Wiener Zeitung Extra 20/21 Desembre 2014.
# Iot Fortuna

El Fortuna, va ser un iot utilitzat per la família reial espanyola, que va ser regalat al rei Juan Carlos pel rei Fahd de Arabía Saudita, després de la qual cosa, va ser cedit pel Rei a Patrimoni de l'Estat en 1981. Va ser el tercer vaixell amb aquest nom, utilitzat Juan Carlos de Borbó, després de l'anterior del del mateix nom i el classe Drac amb el qual va participar en les olimpíades de 1972 i amb el qual va guanyar diversos anys el campionat d'Espanya de la classe Drac.

## Construcció

Va ser construït en les drassanes de Palmer i Johnson, en el llac Míchigan, Estats Units.

## Historial

El vaixell va arribar a Espanya a bord d'un mercant, i va ser traslladada fins a la seva base de Porto Pí, patronejada pel Rei, el 16 d'agost de 1979.
En 1980, va ser reformat en les Drassanes Mefasa, d'Avilés, moment en el qual se li van afegir tres metres d'eslora a popa i es van canviar els seus motors dièsel i es van tractar de solucionar els problemes maniobrabilitat i velocitat quan el vaixell navegava a baixa velocitat, a causa de la seva llavors nou sistema de propulsió sense hèlixs, canviant els motors dièsel per uns altres més potents i afegint-li dos timons, dels quals mancava fins a aquest moment. Un any després va tornar a ser reformat perquè tingués cinc cabines.
Durant el seu període de servei, van ser freqüents les seves avaries. La més coneguda d'elles, va tenir lloc el 13 d'agost de 1988 quan navegava en companyia del príncep Carles d'Anglaterra quan després d'un curtcircuit que va deixar immobilitzat el vaixell, va haver de ser remolcat per pesquers fins a Port.
L'agost de 1988, va ser posat a la venda per patrimoni de l'estat a causa de les necessitats protocol·làries d'un vaixell de majors dimensions. El fullet publicat per la companyia britànica. Asociated Yacht Brokers per a la venda del vaixell, va causar malestar a la casa real pel seu contingut. El nou vaixell, va ser encarregat a les drassanes Mefasa, però finalment, el Rei va renunciar a l'adquisició del mateix -que va ser venut a la societat anglesa Boxrig Investments per mil dos-cents trenta-cinc milions de pessetes per al seu ús com a xàrter amb el nom de Corona de Mar- i no es va realitzar ni la venda del Fortuna per la qual cosa va seguir en actiu com a iot real.
En 1995, va sofrir a bord un foc elèctric, per la qual cosa de nou, va haver de ser remolcat fins a Porto Pi.
Va deixar de ser utilitzat per la família real després de la construcció d'un nou vaixell amb el mateix nom per part de les drassanes HISSAR de Sant Fernando (Cadis).

## Referències

* 1 2 3 Vaquero «El yate "Fortuna", vanguardista por su sistema de propulsión sin hélices». .
* 1 2 3 «El Patrimonio Nacional pone a la venta el yate real 'Fortuna'». .
* 1 2 «Los ´Fortunas´ del Rey». .
* ↑ «El príncipe en las regatas barcelonesas». .
* ↑ «Presencia de España en los Juegos Olímpicos». .
* ↑ «El príncipe, campeón de España de la Calse Dragón». .
* ↑ «El nuevo yate Fortuna». .
* 1 2 3 «Profundo malestar de la Casa Real por el folleto publicitario para vender el yate 'Fortuna'». .
* ↑ «La intrahistoria del Fortuna». .
* ↑ «La Familia Real». .
# Tipton (Oklahoma)

Tipton és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 916 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tipton tenia 916 habitants, 396 habitatges, i 270 famílies. La densitat de població era de 544,1 habitants per km².
Dels 396 habitatges en un 29,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 31,8% no eren unitats familiars. En el 31,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 22,7% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 21,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.432 $ i la renda mediana per família de 30.735 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.353 $ mentre que les dones 19.375 $. La renda per capita de la població era de 12.217 $. Entorn del 14,1% de les famílies i el 19,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tipton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tipton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Teyla Emmagan

Teyla Emmagan és un personatge de ficció de la sèrie Stargate Atlantis interpretat per l'actriu Rachel Lutrell.

## Història

Teyla és membre de l'equip de John Sheppard a la ciutat d'Atlantis. Abans era la líder dels athosians del planeta Athos. Teyla és prudent i necessita conèixer bé a algú per a confiar-hi. Va tenir una connexió especial amb John Sheppard quan va conèixer els éssers humans de la Terra per primera vegada. Teyla i la seva gent utilitzen l'Stargate per a visitar molts mons en la galàxia Pegasus, i mai abans s'havia trobat amb una cultura que no havien sentit parlar dels Espectres (Wraith), un terrible enemic que ha oprimit al seu poble durant generacions. Teyla és una guerrera forta, capaç i una líder de confiança, encara que es mostra contrària a dir adéu al seu poble, ha preferit romandre en la Atlàntida amb Sheppard i el seu equip de reconeixement per intentar que els pobles de la galàxia Pegasus puguen viure lliures de l'assetjament dels Espectres.

## Enllaços externs

* Teyla Emmagan en GateWorld Arxivat 2007-12-23 a Wayback Machine.
* Teyla Emmagan en Metro-Goldwyn-Mayer Arxivat 2011-07-24 a Wayback Machine.
# Teylers Hofje

Teylers Hofje és un hofje creat el 1787 a Haarlem pel comerciant i banquer Pieter Teyler van der Hulst. L'hospici, construït per l'arquitecte holandès Leendert Viervant amb l'estil neoclàssic, està compost d'una vintena de cases al voltant d'un pati quadrat, el qual té un pòrtic amb columnes dòriques.
És un edifici de lliure accés, excepte els diumenges.

## Història

El Teylers Hofje es va construir a Haarlem (Països Baixos), entre els anys 1785 i 1787, segons els plànols de l'arquitecte Leendert Viervant. Aquest hofje (paraula holandesa utilitzada per descriure un hospici holandès amb un pati interior envoltat de petites cases, semblant als beguinatges flamencs) és un de la quarantena que originalment tenia la ciutat de Haarlem. Va ser fundat seguint la voluntat del comerciant, banquer i filantrop mennonita Pieter Teyler van der Hulst, gràcies al llegat que va deixar a la seva ciutat natal. El Museu Teyler, a poca distància i, com hofje, ubicat a la vora del riu Spaarne, deu la seva existència al compliment de la voluntat de Teyler.
Anteriorment, després de la mort de la seva dona l'any 1752, Pieter Teyler van der Hulst ja havia establert un hofje, també anomenat Teylerhofje, als edificis restaurats per ell ubicats al sud del centre històric, prop de l'actual Museu Frans Hals. No obstant això, Teyler tenia la voluntat de construir-ne un de nou a la vora del riu Spaarne, confiant-li el disseny de l'arquitecte Leendert Viervant, qui també va fer els plànols de la Sala Ovalada del Museu Teyler. El 1787, un cop acabat, l'antic Teylershofje es va traslladar a la seva nova ubicació vora del riu Spaarne, mentre que el seu edifici va servir de refugi pels pelegrins amb el nom de Vrouwe- en Antonie Gasthuys, nom que ha mantingut fins avui.

## Descripció

Aquest hofje, protegit com a Monument Nacional dels Països Baixos, consta de 24 cases adjacents d'una sola planta, d'aparença simple i ordenada —a part d'algunes finestres d'estil barroc i algun ull de bou—, al voltant de tres costats d'un pati rectangular. El quart costat és l'entrada, la qual dona al riu Spaarne i que forma un voorgebouw (literalment, façana d'estil neoclàssic amb un alt pòrtic recolzat amb columnes dòriques i coronat per un frontó. El voorgebouw serveix com a llar del majordom i inclou una sala de conferències (regentenkamer) utilitzada pels administradors.

## Referències

* ↑ «Antonis of O.L.V. Gasthuis - Carrer Klein Heiligland n° 64» (en neerlandès). Monumentenregister. [Consulta: 1r abril 2012].

## Bibliografia

* Deugd boven geweld, Een geschiedenis van Haarlem, 1245-1995, editat per Gineke van der Ree-Scholtens, 1995, ISBN 90-6550-504-0.
* Haarlems hofjes, Dr. G. H. Kurtz, Schuyt et Cie C.V. (Haarlem, 1972). ISBN 90-6097-027-6.
* Door gangen en poorten naar de hofjes van Haarlem, L. Peetorn i L. van der Hoek, Stichting Uitgeverij Barabinsk (Leiden, 2001). ISBN 90-73983-17-7.
# Teó

Teó (Theon) és el nom dels següents personatges:
* Teó (gramàtic), gramàtic grec (s. I aC - I dC).
* Teó (retòric), sofista i retòric grec
* Teó (escriptor), escriptor o gramàtic grec.
* Teó d'Alexandria, diversos personatges.
* Teó d'Esmirna, matemàtic grec (s. II).
* Teó de Samos, pintor grec de l'època hel·lenística.
* Teó de Sidó, sofista fenici.
* Eli Teó, sofista i retòric grec nadiu d'Alexandria.
# Teó d'Alexandria (segle II aC)

Teó d'Alexandria (en llatí Theon, en grec Θέων) fou un metge grec nadiu d'Alexandria, que originalment fou un atleta i després un gimnasta i va escriure dues obres sobre gimnàstica titulades Περὶ τῶν κατὰ Μέρος Γυμνασίων, De Particularibus Exercitiis, i Περὶ τῶν Γυμναστικῶν, De Gymnasticis que són esmentades per Galè i no s'han conservat.
No es pot determinar la seva època excepte que fou posterior a Hipòcrates i anterior a Galè, i se sospita que vivia al segle III aC o segle II aC.

## Referències

* ↑ 1.Theon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1081
# Tessub

Tessub (Teššub) era la principal deïtat dels hitites, que l'havien adoptat del panteó religiós dels hurrites. Era el déu del temps, de la pluja i de les tempestes, i es considerava el rei dels déus. El seu nom hitita i luvita era Tarhum (amb diverses formes derivades: Tarhun, Tarhuwant o Tarhunta).
Era venerat en diversos temples consagrats a Tessub, i mencionat sempre com a déu de la Tempesta. El principal lloc d'adoració era a Nerik, i quan els kashka van conquerir aquesta ciutat, el culte va passar a Hakpis, però també va tenir importants centres de culte a altres ciutats, com a Alep, Arrafa, Samuha, Kummani i al santuari rupestre hitita de Yazilikaya.
Els hitites el representaven usualment com un guerrer i déu que sosté un llamp triple, casc i diverses armes, generalment una destral (normalment doble) i una espasa. També viatjava sobre les espatlles o en un carro portat per toros de les mitologies hurrita i hitita, Seri i Hurri ("Dia" i "Nit), que pastaven a les ruïnes de les ciutats.
Tessub és descrit a la cultura hitita com a marit d'Arinnitti, una deessa solar, venerada especialment a la ciutat d'Arinna, amb la qual va tenir molts fills, entre altres Telepinu, déu de l'agricultura. Igualment se'l descriu com el déu que va matar el drac Illuyanka, un monstre de pedra que va sortir del mar, i que anteriorment havia derrotat a Tessub. Aquest mite es recitava al Festival hitita d'Any Nou.
Aquest déu va ser exportat a altres civilitzacions, i a Síria era la contrapartida del déu Baal.

## Referències

* 1 2 3 Eliade, Mircea. Tratado de historia de las religiones. Mèxic: Era, 1995, p. 87-89. ISBN 9789684111837.
* 1 2 3 «Teshub». Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 26 juny 2021].
# Tocro galtanegre

El Tocro galtanegre (Odontophorus melanotis) és una espècie d'ocell de la família dels odontofòrids (Odontophoridae) que habita la selva humida del vessant del Carib d'Amèrica Central des d'Hondures fins a Costa Rica i ambdues vessants a Panamà.

## Referències

* ↑ «Tocro galtanegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Tocro del Tacarcuna

El tocro del Tacarcuna (Odontophorus dialeucos) és una espècie d'ocell de la família dels odontofòrids (Odontophoridae) que habita la selva humida de les muntanyes, del nord-oest de Colòmbia i l'adjacent est de Panamà.

## Referències

* ↑ «Tocro del Tacarcuna». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Tocro frontnegre

El tocro frontnegre (Odontophorus atrifrons) és una espècie d'ocell de la família dels odontofòrids (Odontophoridae) que habita la selva humida de les muntanyes del nord de Colòmbia i el nord de Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Tocro frontnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# The Gang's All Here

The Gang's All Here és una pel·lícula musical estatunidenca de Busby Berkeley, estrenada el 1943.

## Argument

Dorita (Carmen Miranda), conductora d'una revista brasilera, és la vedette d'un show d'èxit al «Club New-Yorker». Un jove sergent de l'exèrcit estatunidenc s'enamora d'una de les cantants de la revista (Alice Faye), abans d'haver de marxar a la seva missió. Per un quid pro quo, aquesta pensa que el jove home l'enganya, però la seva rival resultarà ser una simple amiga d'infantesa, i tot s'arregla finalment…
Pel·lícula on el guió lleuger no és més que un pretext per connectar una escena musical amb la següent, "The Gang's all there", que es podria traduir per "Tota la banda és allà", és tanmateix d'un molt alt nivell artístic, amb números coreografiats típics dels anys 40, amb vestits sumptuosos i molt nombrosos figurants, sobre peces de jazz dirigides pel cèlebre cap Benny Goodman.

## Repartiment

* Alice Faye: Edie Allen
* Carmen Miranda: Dorita
* Phil Baker: Phil Baker
* Benny Goodman: Ell mateix
* Eugene Pallette: Andrew Mason Sr.
* Charlotte Greenwood: Sra. Peyton Potter
* Edward Everett Horton: Peyton Potter
* Tony De Marco: Tony De Marco
* James Ellison: Andy Mason
* Sheila Ryan: Vivian Potter
* June Haver

## Nominacions

* 1944. Oscar a la millor direcció artística per James Basevi, Joseph C. Wright i Thomas Little

## Al voltant de la pel·lícula

Carmen Miranda, verdadera vedette de la pel·lícula, era presentada al públic com una estrella brasilera, tot i que és portuguesa. Cal dir que Amèrica del Sud estava de moda el 1943, sobretot perquè els EUA en guerra tenien necessitat de bones relacions comercials amb aquests països rics en matèries primeres. La pel·lícula s'obre d'altra banda en una escena portuària, on un vaixell anomenat "Brazil" desembarca fruites exòtiques.
L'estil sobreexcitat i ultraacolorit de Carmen Miranda corresponia de fet a la imatge que tenien els estatunidenc del Brasil, imatge desenvolupada per exemple a The Three Caballeros, on l'escena que presenta la ciutat brasilera de Bahia és interpretada per la germana de Carmen Miranda.
# The Gateway

The Gateway és una pel·lícula estatunidenca de thriller policíac dirigida per Michele Civetta i protagonitzada per Shea Whigham, Olivia Munn i Frank Grillo. El guió, escrit per Alexander Felix i originalment titulat Where Angels Die, es va incloure a la Llista negra del 2013. La pel·lícula es va rodar a Norfolk (Virgínia) el maig de 2019. La pel·lícula es va estrenar als cinemes i a la carta el 3 de setembre de 2021. S'ha doblat i subtitulat al català.
Al film, un treballador social assignat a cura de la filla d'una mare soltera es veu obligat a intervenir quan el pare surt de presó. Ell és traficant de drogues i aviat tornarà a donar un cop juntament amb en Duke i la seva banda criminal, pel qual arrossegarà la seva família a una vida delictiva, i les posa a totes dues en greu perill.

## Referències

* ↑ Hemmert, Kylie. «The Gateway: Frank Grillo Joins Olivia Munn in Neo-Noir Thriller». Comingsoon.net, 01-05-2019. [Consulta: 12 març 2021].
* ↑ D'Alessandro, Anthony. «Shea Whigham, Bruce Dern & Zach Avery Board Metalwork Pictures’ Neo-Noir Thriller ‘The Gateway’». Deadline Hollywood, 18-04-2019. [Consulta: 12 març 2021].
* ↑ Sidersky, Robyn. «Olivia Munn, Shea Whigham are filming a movie in Norfolk this month». The Virginian-Pilot, 08-05-2019. [Consulta: 12 març 2021].
* ↑ Anderton, Ethan. «'The Gateway' Trailer: Shea Whigham v Frank Grillo, Dawn of B-Movie Action». /Film, July 28, 2021. [Consulta: August 6, 2021].
* ↑ «The Gateway». Goita què fan, ara!. [Consulta: 19 juliol 2024].
# The Gardeners Dictionary

The Gardeners Dictionary va ser una sèrie de referència àmpliament citada, 735 van ser escrites per Philip Miller (1691–1771), que tendia a centrar-se en plantes cultivades a Anglaterra. Vuit edicions de la sèrie es van publicar durant la seva vida. Després de la seva mort, va ser desenvolupat per George Don com A general system of gardening and botany. Founded upon Miller's Gardener's dictionary, and arranged according to the natural system (1831–1838).

## Edicions

| Any(s) | Edició | Títol |
| 1731 ampliat el 1735 | 1a | The Gardeners Dictionary. Containing the Methods of Cultivating and Improving the Kitchen, Fruit and Flower Garden, as also the Physick Garden, Wilderness, Conservatory and Vineyard. ampliat el 1735 |
| 1741 | 2a | |
| 1748 | 3a | |
| 1754 | 4a | The Gardeners Dictionary. Containing the Methods of Cultivating and Improving All Sorts of Trees, Plants, and Flowers, for the Kitchen, Fruit, and Pleasure Gardens; As Also Those Which Are Used in Medicine. With Directions for the Culture of Vineyards, and Making of Wine, in England. In Which Likewise Are Included the Practical Parts of Husbandry. Abridged From the Last Folio Edition, by the Author, Philip Miller, ..., In Three Volumes... The Fourth Edition, Corrected and Enlarged. Reprinted 1969 |
| 1763 | 5a |
| 1752 | 6a | The Gardeners Dictionary; Containing the Methods of Cultivating and Improving the Kitchen, Fruit and Flower Garden, as also, the Physick Garden, Wilderness, Conservatory and Vineyard. Interspers'd with the History of the Plants, the Characters of Each Genus, and the Names of all the Particular Species, in Latin and English, and an Explanation of all the Terms Used in Botany and Gardening. Abridged edition 1771 |
| 1759, 1764 | 7a |
| 1768 | 8a | The Gardeners Dictionary: Containing the Best and Newest Methods of Improving the Kitchen, Fruit, Flower Garden, and Nursery; As Also for Performing the Practical Parts of Agriculture: Including the Management of Vineyards, with the Methods of Making and Preserving Wine, According to the Present Practice of the Most Skilful Vignerons in the Several Wine Countries in Europe. Together With Directions for Propagating and Improving, From Real Practice and Experience, All Sorts of Timber Trees. The Eighth Edition, Revised and Altered According to the Latest System of Biology; and Embellished with Several Copper Plates, Which Were not in Some Former Editions. |

## Referències

* ↑ Tropicos
* ↑ WorldCat
* ↑ Don, G. A general system of gardening and botany. Founded upon Miller's Gardener's dictionary, and arranged according to the natural system. 1831–1838
* ↑ 1735 abridged edition

## Enllaços externs

* Various scans a The Internet Archive