OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Presbiteri de la catedral de Sant Joan Baptista de Perpinyà

El Presbiteri de la catedral de Sant Joan Baptista de Perpinyà fou un edifici religiós de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló (Catalunya Nord). Annexat a la catedral de Sant Joan Baptista de Perpinyà i considerat com a patrimoni local, fou construït el 1900 i enderrocat el desembre de 2015.

## Història

Els orígens del presbiteri es remunten a les darreries del segle xix, quan el 1898 Léon Bénouville —arquitecte diocesà de Perpinyà— va presentar un primer esborrany de projecte que tenia com a finalitat substituir l'antiga rectoria, que havia quedat obsoleta i massa antiquada. La seva intenció era reorganitzar l'àrea que envoltava la catedral de Sant Joan Baptista de Perpinyà. El pla d'aquest conjunt es conserva als Arxius Nacionals de França.
Les tasques de construcció van començar l'octubre de 1899 i van finalitzar el 1900. No obstant això, les reconstruccions al voltant de la catedral no s'acabarien de completaran fins un gairebé un decenni després, l'any 1914. Per a la seva edificació es van utilitzar materials locals tals com maons i pedres de riu.
Entrat el segle xxi, l'any 2014 el govern municipal va comprar l'edifici al bisbat de Perpinyà per 80.000€. La seva condició estructural era considerada perillosa, tot presentant un risc imminent d'esfondrament malgrat estar registrat com a 5bis (Patrimoni Local a Preservar) dins el Pla Sectorial de Protecció de la ciutat de Perpinyà (Plan du Secteur Sauvegardé de la ville de Perpignan).
Finalment, fou enderrocat el 21 de desembre de 2015 —tot i l'oposició veïnal—per a construir un nou equipament amb una inversió de 3,5 milions d'euros.
* Obres de demolició del presbiteri de la catedral (2015).

## Referències

* ↑ Gastaldi, Nadine «Les archives nationales (Paris-Fontainebleau) : sources pour la connaissance du patrimoine bâti religieux, XIXe-XXe siècles» (en francès). In Situ. Revue des patrimoines, 11, 22-07-2009. DOI: 10.4000/insitu.4237. ISSN: 1630-7305.
* 1 2 Fonquernie, Laurent «Le presbytère de la cathédrale de Perpignan» (en francès). Institut du Grenat, 26-02-2015 [Consulta: 17 febrer 2017].
* ↑ Archives Nationales (en francès) Fonds de l'administration des Cultes [París], cote CP/F/19/7818.
* ↑ Marion, Julien; Clavaud, Guillaume «Perpignan : l'ancien presbytère sera bien détruit et remplacé» (en francès). L'Indépendant, 10-11-2015 [Consulta: 17 febrer 2017].
* ↑ «Travaux d'office de mise en sécurité sur immeubles du Presbytère concernant le 1 rue de l'HORLOGE et le 7 rue RIBEIL» (en francès). centraledesmarches.com. Arxivat de l'original el 17 de febrer 2017. [Consulta: 17 febrer 2017].
* ↑ «Pla de salvaguarda i de valoració» (en català i francès). Ajuntament de Perpinyà. Arxivat de l'original el 18 de febrer 2017. [Consulta: 17 febrer 2017].
* ↑ S, Z.; Tamon, M. «Perpignan : l'ancien presbytère du centre historique en cours de démolition» (en francès). France 3 Occitanie, 21-12-2015 [Consulta: 17 febrer 2017].
# Ricardo Beltrán y Rózpide

Ricardo Beltrán y Rózpide (Barcelona, 22 de juliol de 1852 - Madrid, 15 de novembre de 1928) fou un pedagog i geògraf espanyol.

## Biografia

Doctor en Filosofia i Lletres, va ser catedràtic a l'Escola d'Estudis Superiors de Magisteri de la Universitat de Madrid. El 27 de juny de 1902 va ser escollit acadèmic numerari de Reial Acadèmia de la Història, va prendre possessió el 31 de maig de 1903. Va ser secretari de la Reial Societat Geogràfica d'Espanya i un gran divulgador didàctic de la disciplina geogràfica, i va introduir a Espanya els seus procediments moderns amb excel·lent mètode, claredat i exactitud d'estil. Cap als anys 1970 la Biblioteca Hispànica va adquirir alguns dels seus volums i mapes que formen la Col·lecció Beltrán Rózpide.

## Obres

* Viajes y descubrimientos efectuados en la Edad Media (1876).
* Memorias sobre progresos de la Geografía (Madrid, 1898-1906).
* Los pueblos hispanoamericanos en el siglo XX (1904).
* El ideario geográfico y los progresos de la geografía (1908).
* Compendio de Historia de España (1915).
* Guía y plan para el estudio de la Geografía (Madrid, 1917-1920).

## Referències

* ↑ Ricardo Beltrán y Rózpide a biografiasyvidas.com
* ↑ «Índice alfabético de académicos numerarios». Reial Acadèmia de la Història. Arxivat de l'original el 2011-09-07. [Consulta: 30 maig].
* ↑ «Colección Beltrán Rózpide». Arxivat de l'original el 2017-10-08. [Consulta: 7 gener 2016].

## Fonts

* Rufino Blanco, Elementos de literatura española... Madrid, 1925, p. 351.
* Fitxa de Ricardo Beltrán y Rózpide a la Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes.
# Portia de Rossi

Portia de Rossi (Horsham, Victòria, 31 de gener de 1973) és una actriu australianoestatunidenca de televisió i cinema. La seva filmografia principal inclou títols cinematogràfics com Sirens (1994), Scream 2 (1997), Stigmata (1999), Qui és en Cletis T? (2001) i Cursed (2005); i a la televisió títols com Veronica's Closet (1997), Ally McBeal (1998-2002) i Nip/Tuck (2007-2009).
Va sortir de l'armari públicament l'any 2005, amb entrevistes a les revistes Details i The Advocate, i tres anys més tard es va casar amb Ellen DeGeneres. El 2010 va publicar el llibre Unbearable Lightness, una biografia on parla dels trastorns que ha experimentat, incloent l'anorèxia nerviosa i la bulímia. El setembre de l'any següent va obtenir la nacionalitat estatunidenca.

## Referències

* ↑ «Portia de Rossi» (en castellà). La Vanguardia, 02-11-2022. [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ Singh, Anita «Television presenter Ellen DeGeneres marries lesbian lover Portia de Rossi». The Daily Telegraph [Londres], 18-08-2008 [Consulta: 22 maig 2010]. (anglès)
* ↑ de Rossi, Portia. Unbearable Lightness: A Story of Loss and Gain. Atria, novembre 2010. ISBN 1-4391-7778-3. (anglès)
* ↑ Oldenburg, Ann «Portia de Rossi: 'I would starve myself daily' on 300 calorie diet». USA Today, 03-11-2010. (anglès)
* ↑ CBSNews.com: "Portia de Rossi and Anorexia: How Love Saved her Life" (anglès)
* ↑ Portia Becomes a U.S. Citizen! Arxivat 2011-09-23 a Wayback Machine. (anglès)
# Lucía Pérez Vizcaíno

Lucía Pérez Vizcaíno (Goó, O Incio, 5 de juliol de 1985) és una cantant gallega. Va representar a Espanya al Festival d'Eurovisió 2011 que es va celebrar a Düsseldorf (Alemanya), amb el tema "Que me quiten lo bailao", acabant en 23a posició amb 50 punts.
Coneguda cantant a Galícia, es va donar a conèixer a tot l'estat amb la seva participació en el programa Destino Eurovisión de TVE. El 18 de febrer de 2011 va ser escollida per a representar a Espanya al Festival d'Eurovisió amb la cançó "Que me quiten lo bailao", amb un 68% dels vots del públic del programa.

## Referències

* ↑ «Lucía Pérez, 16ª en Eurovisión 2011 según el televoto del público» (en castellà). RTVE, 26-05-2011. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ «Lucía Pérez representará a España en Eurovisión 2011 con "Que me quiten lo bailao"» (en castellà). RTVE, 19-02-2011. [Consulta: 8 gener 2022].
# Callionymus macdonaldi

Callionymus macdonaldi és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea i Austràlia.

## Referències

* ↑ ITIS
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pesca d'altura

La pesca d'altura és la pesca que es practica en els llocs més allunyats del continent amb vaixells de grans tonatges i tècniques modernes per a la localització dels bancs de peixos i la seva posterior captura (teledetecció, GPS, etc). Surten a pescar en flotes organitzades amb un vaixell-fàbrica, en què la resta va descarregant diàriament la pesca i allà s'inicia el procés de transformació, netejat i congelat del peix, i amb els residus s'inicia la fabricació de pinsos i farines. Cada expedició sol durar diversos mesos.
La pesca d'altura, s'ha trobat en expansió fins a mitjan dels anys 1980, fins que es va estabilitzar pels efectes desastrosos de la sobrepesca. Es porta a terme a les costes africanes de països com Senegal o Angola amb arrossegadors congeladors, congeladors de cèrcol, bacallaners i tonyinaires que capturen mariscs i peixos.

## Referències

* ↑ «Pesca d'altura». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Pesca d'altura». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Grups Parlamentaris del Parlament de les Illes Balears

Els Grups Parlamentaris del Parlament de les Illes Balears són les agrupacions en què s'inscriuen els diputats elegits al Parlament Balear. En l'actual legislatura (9a) existeixen set grups parlamentaris.

## Grups Parlamentaris de la IX Legislatura
### Grup Popular

* Nombre de diputats: 20
* Partit: Partit Popular
* Portaveus: Margarita Prohens Rigo (titular) i Juan Manuel Lafuente Mir (suplent).

### Grup Socialista

* Nombre de diputats: 14
* Partit: Partit Socialista de les Illes Balears
* Portaveus: Pilar Costa (titular) i Isabel Maria Oliver Sagreras (suplent).

### Grup Podem Illes Balears

* Nombre de diputats: 8
* Partit: Podem
* Portaveus: Laura Camargo (titular) i Alberto Jarabo (suplent)

### Grup MÉS per Mallorca

* Nombre de diputats: 6
* Partit: MÉS per Mallorca
* Portaveus: David Abril (titular) i Margalida Capellà Roig (suplent).

### Grup Més per Menorca

* Nombre de diputats: 3
* Partit: MÉS Per Menorca
* Portaveus: Nel Martí (titular) i Patricia Font Marbán (suplent).

### Grup El PI Proposta per les Illes Balears

* Nombre de diputats: 3
* Partit: Proposta per les Illes
* Portaveus: Jaume Font (titular) i Maria Antònia Sureda Martí (suplent)

### Grup Mixt

* Nombre de diputats: 5
* Partits: C's (2), GxF (1), Diputats independents (1).
* Portaveus: Xavier Pericay (titular) i Sílvia Tur (suplent)

## Grups Parlamentaris de la VII Legislatura
### Grup Popular

* Nombre de diputats: 28
* Portaveus: Francesc Fiol (titular) i Antoni Pastor (suplent).

### Grup Socialista

* Nombre de diputats: 20
* Portaveus: Francesc Antich (titular) i Antoni Diéguez Seguí (suplent).

### Grup Bloc per Mallorca i PSM-Verds

* Nombre de diputats: 5 (4 Bloc per Mallorca i 1 PSM-Verds)
* Portaveus: Gabriel Barceló (titular) i Miquel Àngel Llauger (suplent).

### Grup Unió Mallorquina

* Nombre de diputats: 3 (2 Unió Mallorquina i 1 ExC)
* Portaveus: Josep Melià (titular) i Catalina Julve Caldentey (suplent).

### Grup Mixt

* Nombre de diputats: 3 (1 AIPF, 1 ExC i Bartomeu Vicens Mir)

## Enllaços externs

* Pàgina web del Parlament Arxivat 2015-07-13 a Wayback Machine.
# Resolució 303 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 303 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 6 de desembre de 1971, després de la falta d'unanimitat en les reunions 1606a i 1607a del Consell l'impedia exercir la seva responsabilitat primària, el Consell va decidir remetre la pregunta a l'Assemblea General de les Nacions Unides.
Les reunions al Consell van ser cridades després d'un deteriorament de les relacions entre l'Índia i Pakistan sobre una sèrie d'incidents, inclòs Jammu i Caixmir, i les disputes addicionals a Pakistan Oriental. Addicionalment, el Grup d'Observadors Militars de les Nacions Unides a Índia i Pakistan va denunciar violacions a ambdós costats de l'Acord de Karachi de 1949.
La resolució va ser aprovada per 11 vots contra cap, mentre que França, la República Popular de Polònia, la Unió Soviètica i el Regne Unit es van abstenir.

## Referències

* ↑ Wellens, Karen; T.M.C. Asser Instituut. Resolutions and statements of the United Nations Security Council (1946-1989): a thematic guide. BRILL, 1990, p. 342. ISBN 978-0-7923-0796-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Callionymus margaretae

Callionymus margaretae és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a l'oest de l'Índic.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pascual Fandos

Pascual Fandos és el nom dels següents personatges:
* Pascual Fandos Fandos (1840-1892), polític valencià
* Pascual Fandos Araguete (Vinaròs, 1942), ciclista valencià
# Grups Compactes de Hickson

Els Grups Compactes de Hickson (Hickson Compact Group, abreujat: HCG) és un catàleg de galàxies designades tal com es va publicar per Paul Hickson l'any 1982.
El grup més famós del catàleg de 100 objectes de Hickson és HGC 92, el Quintet d'Stephan.
Segons Hickson: "La majoria de grups compactes contenen un alt percentatge de les galàxies que tenen particularitats morfològiques o cinemàtiques, activitat d'emissió d'infrarojos i de ràdio nuclears, i starburst o nuclis actius de galàxies (AGN). Que contenen grans quantitats de gas difós i són dinàmicament dominades per la matèria fosca. El més probable és que s'hagin format com a subsistemes dins associacions més lliures i hagin evolucionat degut a processos gravitacionals. Apareixen fortes interaccions entre les galàxies i la fusió s'espera que porti a la desaparició final del grup. Els grups compactes sorprenentment són nombrosos, i poden tenir un paper significant en l'evolució de les galàxies."

## Referències

* ↑ Hickson, Paul «Systematic properties of compact groups of galaxies». Astrophysical Journal, 255, 1982, pàg. 382–391. DOI: 10.1086/159838.
* ↑ «Compact Groups of Galaxies». [Consulta: 23 octubre 2006].

## Vegeu

* Catàleg Abell
* Catàleg de Galàxies i Cúmuls de Galàxies
# Lesley Bush

Lesley Bush (Orange, 17 de setembre de 1947) és una saltadora estatunidenca que va competir durant la dècada de 1960. Es casà amb Charlie Hickcox.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va guanyar la medalla d'or en la prova de palanca de 10 metres del programa de salts. Quatre anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic quedà eliminada en sèries en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or als Jocs Panamericans de 1967 i una d'or i dues de plata a les Universíades de 1965 i 1967. Guanyà un total de cinc campionats nacionals. El 1986 fou incorporada a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Lesley Bush». [Consulta: 6 agost 2021].
* ↑ «ISHOF.org | LESLEY BUSH (USA)» (en anglès americà). [Consulta: 6 agost 2021].
# Resolució 309 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 309 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 4 de febrer de 1972 després de reafirmar les resolucions anteriors sobre el tema, el Consell va convidar al Secretari General de les Nacions Unides, en estreta cooperació en un grup del Consell format per representants de l'Argentina, Somàlia i Iugoslàvia, iniciar tan aviat com sigui possible els contactes amb totes les parts interessades per tal que el poble de Namíbia pugui exercir el seu dret a la lliure autodeterminació i la independència. El Consell va convidar a Sud-àfrica a cooperar i va demanar al Secretari General que informés no més tard el 31 de juliol de 1972.
La resolució va ser aprovada per unanimitat amb 14 vots; Xina no va participar en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Llautó

El llautó és un aliatge de coure i zinc. Quan té un origen natural és considerat un mineral de la classe dels elements natius, també conegut com a α-llautó.

## Característiques

La seva fórmula química és Cu₃Zn, i cristal·litza en el sistema isomètric. És més dur que el coure, és dúctil i es pot forjar en planxes fines.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, el llautó pertany a «01.AB - Metalls i aliatges de metalls, família zinc-coure» juntament amb els següents minerals: cadmi, reni, zinc, titani, danbaïta, zhanghengita, α-llautó, tongxinita i zinccopperita, així com de tres espècies més encara sense nom definitiu.

## Llautó artificial

L'aliatge actual es va començar a utilitzar cap al segle xvi. Antigament s'anomenava llautó qualsevol aliatge de coure, especialment aquell realitzat amb estany. És possible que el llautó dels temps antics estigués fet amb coure i estany, el que coneixem avui per bronze.
La seva mal·leabilitat varia segons la seva composició i la temperatura, i es pot barrejar amb altres substàncies, fins i tot en quantitats mínimes. Alguns tipus de llautó són mal·leables només en fred, altres només en calent, i alguns no ho són a cap temperatura. Tots els tipus d'aquest aliatge es tornen trencadissos quan s'escalfen a una temperatura pròxima al punt de fusió.

### Obtenció

Per a obtenir llautó es barreja zinc amb coure en gresols o en un forn de reverber o de cubilot. Els lingots es laminen en fred. Les barres o planxes es poden laminar en barretes o tallar-se en tires susceptibles d'estirar-se per fabricar filferro.

### Tipus

N'hi ha de molts tipus, puix que, segons la utilització a què estigui destinat, el llautó té una composició química diferent. Alguns exemples són els següents:
* Llautó (Cu63/Zn37): 63% de Coure + 37% de Zinc
* Llautó (Cu70/Zn30): 70% de Coure + 30% de Zinc
* Llautó de forja:
       Cu (Coure): 58,0 - 61,0%
       Pb (Plom): 1,5 - 2,5%
       Fe (Ferro): 0,30% (màx.)
       Altres conjuntament: 0,50% (màx.)
       Zn (Zinc): la resta
* Llautó per a mecanitzat:
       Cu (Coure): 57,0 - 59,0%
       Pb (Plom): 2,5 - 3,5%
       Fe (Ferro): 0,5% (màx.)
       Sn (Estany): 0,4% (màx.)
       Ni (Níquel): 0,5% (màx.)
       Al (Alumini): 0,1% (màx.)
       Altres conjuntament: 0,2% (màx.)
       Zn (Zinc): la resta

## Vegeu també

* Plata alemanya, un llautó amb níquel usat a bijuteria, instruments musicals i altres coses

## Referències

* ↑ «α-Brass» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 gener 2016].
* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.25. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 3 desembre 2014].
# Príncep He de Changyi

Príncep de Changyi (xinès tradicional: 昌邑王賀, xinès simplificat: 昌邑王賀, pinyin: chāngyí wáng hè) (mort el 59 aEC) va ser un emperador de la Dinastia Han Occidental per 27 dies en el 74 aEC. Va ser entronitzat i deposat per un prominent estadista de la seva època, Huo Guang. Va ser omès de la llista oficial d'emperadors de la Dinastia Han. El seu nom personal era Liu He (劉賀, liú hè) i el nom d'era declarar Yuanping (元平 py. yúan píng). Ell és sovint conegut també com el Marquès de Haihun (xinès tradicional: 海昏侯, xinès simplificat: 海昏侯; literalment "Marquès de la Incompetència Marítima", un títol pejoratiu), després que va rebre el títol (creat en el 63 aEC) ell va ser deposat. Quan va ser deposat, retornà primer al seu antic principat de Changyi, però sense cap títol.

## Referències

* Llibre de Han, vol. 63.
* Zizhi Tongjian, vol. 24.
Príncep He de ChangyiCasa de Liu Mort: 59 aEC :
| Títols en pretensió |||
| Precedit per: Emperador Zhao de Han | — TITULAR — Emperador de la Xina 74 aEC Raó pel fracàs succeint: Deposat per l'Emperadriu Vídua Shangguan | Succeït per: Emperador Xuan de Han |
# Buz Abeh

Buz Abeh o Boz-Abeh (mort 1147) fou governador de Fars en temps dels seljúcides.
Era un amir de Mengubars, governador de Fars, per compte del qual governava la província de Khuzestan. Quan Mengubars i altres amirs van atacar al sultà Masud, fou derrotat i executat a la batalla de Kurshenbe o Pendj Angusht (1137/1138); quan les tropes de Masud van atacar les restes de l'exèrcit enemic, Buz Abeh s'hi va enfrontar i els va derrotar, i Masud va haver de fugir amb l'amir Kara Sunkur (Kara Sonkor). En revenja per la mort del seu senyor Buz Abeh va fer executar a tots els presoners incloent el fill de Kara Sonkor.
Per venjar al seu fill, Kara Sonkor va iniciar l'any següent (1138/1139) una expedició contra Fars on va instal·lar com a sobirà vassall al príncep seljúcida Saldjuk Shah del que fou atabeg. Buz Abeh es va retirar a la fortalesa de Sefiddiz (Kalat al-Bayda) pero quan Kara Sonkor es va retirar Buz Abeh va marxar contra Saldjukshah que amb molt poques forces fou derrotat i fet presoner (1139/1140). Masud fou obligat a renuniciar a Fars que va quedar en mans de Buz Abeh que es va aliar a dos amirs, Abbas de Rayy i Abd al-Rahman Tughanyarak, i Masud va haver d'obeir a aquests amirs per un temps, però al cap d'uns anys va aconseguir fer assassinar Abbas i Abd al-Rahman Tughanyarak. Aleshores Buz Abeh va marxar contra Masud, però fou derrotat i mort a la batalla de Mardj Karatakin, a un dia de marxa de Hamadan (1147).

## Referències

* ↑ Cahen, Cl. «Būz-Abeh». A: Encyclopaedia of Islam, Second Edition (en anglès). BRILL, 1960.

## Bibliografia

* Ahmad Zarkub, Shiraz-nama, Teheran 1938
* Cahen, Cl. " Būz-Abeh". Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2012. 23 d'abril de 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/buz-abeh-SIM_1573>
# Geumgwan

Geumgwan fou un dels regnes que al segle i va formar part de la confederació Gaya al sud de Corea.
Geumgwan va ser la capital de la ciutat estat de la confederació de Gaya durant el Tres regnes de Corea. Es creu que s'han localitzat al voltant de la ciutat moderna de la província de Gimhae, Gyeongsang del Sud, prop de la desembocadura del riu Nakdong. Per la seva ubicació geogràfica, aquest regne va exercir un paper dominant en els assumptes regionals de l'època Byeonhan d'ara endavant fins al final de la confederació de Gaya.
Segons el Samguk Yusa, Geumgwan consistia en 9 de pobles units el 43 pel Rei Suro de Gaya. Vers l'any 200 va annexionar al regne de Pon Gaya. Fou incorporat al regne de Silla el 532.

## Llista de reis

* Sureung
* Geodeung 199-259
* Mapum 259-291
* Geojilmi 291-346
* Isipum 346-407
* Jwaji 407-421
* Chwiheui 421-451
* Jilji 451-492
* Gyumji 492-521
* Guhyung 521-532
* A Silla 532