OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Crosse (Wisconsin)

La Crosse és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 51.840 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, La Crosse tenia 51.818 habitants, 21.110 habitatges, i 10.217 famílies. La densitat de població era de 993,4 habitants per km².
Dels 21.110 habitatges en un 22% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,1% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 51,6% no eren unitats familiars. En el 37% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,8% tenia menys de 18 anys, un 24,4% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 17% de 45 a 60 i un 14,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.103$ i la renda mediana per família de 43.047$. Els homes tenien una renda mediana de 30.996$ mentre que les dones 22.076$. La renda per capita de la població era de 17.650$. Aproximadament el 7,8% de les famílies i el 17,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- La Crosse» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- La Crosse». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Síria Primera

Síria Primera (Syria Prima) fou una província romana d'Orient sorgida al segle v (vers el 415) per divisió de la província de Síria Cele (de la que era la part nord-occidental). La capital fou Antioquia, amb les següents ciutats: Selèucia de Piera, Laodicea, Gabala, Paltos, Beroea i Calcis.

## Història

Síria I va sorgir a partir de Síria Cele, que durant el regnat d'Antíoc III va estar una de les quatre satrapies de la regió, que incloïen Fenícia, Idumea, i un territori desconegut que incloïa Palestina.

## Referències

* ↑ Beshara, Adel. The Origins of Syrian Nationhood: Histories, Pioneers and Identity. Oxon: Routledge, 2011, p. 20. ISBN 9780415615044.
# Can Moragues (Sabadell)

Can Moragues és una masia de Sabadell (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia amb teulades a dues vessants que donen aigües a les façanes laterals. Està construïda en bona part amb tàpia encofrada. Té dues finestres renaixentistes i dues portes adovellades. La façana està protegida per un ampli ràfec de cinc fileres de rajols i teules. L'era està tancada en un clos.

## Història

La propietat rústica dels Moragues estava enclavada entre els termes de Jonqueres, Sant julià d'Altura i Castellar del Vallès i comprenen diversos masos, entre els quals hi ha el propi Can Moragues. En Miquel Moragues era propietari del mas l'any 1648. El darrer fou en Jacint Moragues Pomapi, que el vengué a carta de gràcia el dia 21 d'agost de l'any 1864 a Isidor Pons Ponsà.

## Referències

* 1 2 «Can Moragues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Can Moragues Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Bernabé Cobo

Bernabé Cobo (Lopera, ? — Lima, 1657) va ser un missioner i cronista espanyol a Amèrica.
Va arribar a Amèrica el 1596 i un cop a Lima, va ingressar a la Companyia de Jesús i va ser ordenat sacerdot (1612). Com a missioner va visitar Potosí, Cochabamba, Oruro, entre d'altres. Va viure a Mèxic entre el 1630 i el 1650, i el 1653 acabà la seva Historia del Nuevo Mundo, perduda en part.

## Referències

* ↑ «Bernabé Cobo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Pàxam

Pàxam (en llatí Paxamus, Πάξαμος) fou un escriptor polígraf grec que va tractar diversos temes.
Suides esmenta una obra en dos llibres anomenada Βοιωτικά (sobre Beòcia). Una altra també en dos llibres sobre l'art de tenyir anomenada βαφικά. Una altra obra anomenada Γεωργικὰ, sobre agricultura. Un llibre sobre cuina en ordre alfabètic anomenat ὀφαρτυτικά, llibre que menciona Ateneu de Naucratis, i un llibre de nom δωδεκάτεχνον ("l'art en dotze punts") que segons Suides era un llibre eròtic sobre postures.
Només es conserven uns fragments del llibre sobre agricultura a la Geoponica.

## Referències

* ↑ Paxamus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 163
# Coloured

El terme coloured en el context de Sud-àfrica, Namíbia, Zàmbia, Botswana i Zimbàbue (que també es coneixen com a Bruinmense, Kleurlinge o Bruin Afrikaners en afrikaans) es refereix o es referia a un grup ètnic de races mestisses que tenien alguns avantpassats de l'Àfrica subsahariana però considerat com no suficient negre segons les lleis sud-africanes. Són d'origen multiracial i tenien avantpassats a Europa, Indonèsia, Madagascar, Malàisia, Moçambic, Maurici, Santa Helena i l'Àfrica del Sud. Els estudis genètics fets mostren que tenen el nivell més alt d'avantpassats mesclats del món. Tanmateix per l'ADN mitocondrial femení se sap que principalment venen de la població Khoisan.
La història de la segregació racial sud-africana i dels països veïnes els va etiquetar 'mixed race' (gen de raça mesclada). Els governs imperials (britànic) i de l'apartheid els va categoritzar com Coloureds. A més els altres grups ètnics els veien com un grup separat.
En la llei de l'apartheid els coloured eren una de les races considerades legalment. Les altres races eren la negra, els blancs sud-africans i els indis sud-africans.

## Altres usos

En l'anglès dels Estats Units el terme colored té un significat relacionat però diferent. Primer es va referir a la gent d'origen africà excepte a l'estat de Louisiana, on "Free people of color" (gent lliure de color) legalment volia dir persones d'origen mesclat europeu i subsaharià. Actualment es considera aquest terme denigrant, arcaic i ofensiu en molt contexts, però no en tots. 'People of color' actualment s'usa més. En l'ús estatunidenc descriu a tots el que no són blancs incloent els asiàtics, natius americans i descendents d'africans. A la Gran Bretanya 'coloured' també s'ha usat per referir-se a qualsevol que no es descrigui ell mateix com de raça blanca

## Referències

* ↑ «The Coloureds of Southern Africa». MixedFolks.com. Arxivat de l'original el 2008-05-17. [Consulta: 23 octubre 2009].
* ↑ Schmid, Randolph E. «Africans have world's greatest genetic variation». Msnbc.com, 30-04-2009 [Consulta: 23 octubre 2009].
* ↑ Tishkoff SA, Reed FA, Friedlaender FR, et al «The Genetic Structure and History of Africans and African Americans». Science, 324, 5930, abril 2009, pàg. 1035–44. DOI: 10.1126/science.1172257. PMC: 2947357. PMID: 19407144.
* ↑ Quintana-Murci L, Harmant C, Quach H, Balanovsky O, Zaporozhchenko V, Bormans C, van Helden PD, et al., (2010). Strong maternal Khoisan contribution to the South African coloured population: a case of gender-biased admixture. American Journal of Human Genetics 86: 611-20. http://www.cell.com/AJHG/abstract/S0002-9297%2810%2900096-0.
* ↑ Schlebusch CM, Naidoo T and Soodyall H (2009). SNaPshot minisequencing to resolve mitochondrial macro-haplogroups found in Africa. Electrophoresis 30: 3657-64. http://onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1002/elps.200900197/abstract.

## Enllaços externs

* The documented Griqua history
* Children of the Mist Arxivat 2013-03-18 a Wayback Machine. - The Griqua history in word and images
Viccionari
# Torre Vescomtal

La Torre Vescomtal és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una torre cilíndrica d'origen romànic i amb carreus reaprofitats d'origen romà. Damunt el carrer es veu finestra de punt rodó amb dovelles bicolors. Està unida a un llenç de mur amb porta oberta posteriorment. Aquest llenç és la continuació de la muralla de la mateixa època que la torre.

## Història

Els romans crearen una torre quadrada vers el segle iii, que enllaçava amb la resta de muralles romanes de Girona. Vers el 1000, els comtes redreçaren les muralles, i ací es feu cilíndrica. El comte Ramon Borrell podria haver-la encomanat al senyor de Cabrera, que hi deixà a Guifred Vidal com a primer casteller. El 1250 es diu castell de Recasens. El 1362 el castell resta inclòs dins la ciutat per eixamplar-se les muralles. S'usarà, de tant en tant, com a presó. Actualment pertany al Convent de les Esclaves.

## Referències

* 1 2 «Torre Vescomtal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Sirkap

Sirkap (Urdú: سر کپ) és el nom d'un jaciment arqueològic a l'altre costat del riu enfront de la ciutat de Tàxila, Panjab, Pakistan.
Sirkap fou construïda pel rei grecobactrià Demetri I de Bactriana després de la invasió de l'Índia vers 180 aC. Demetri va establir les bases del regne Indogrec que va durar fins al 10 dC. Hauria estat reconstruïda pel rei Menandre I.
Les excavacions foren dirigides per Sir John Marshall i per Hergrew de 1912 a 1930. El 1944 i 1945 es van ampliar les zones i foren excavades per Mortimer Wheeler.

## Galeria d'imatges

* Font a Sirkap.
* Temple Jain a Sirkap.
* Temple Apsidal a Sirkap.
* Carrers de Sirkap
* Stupa del segle i aC.
* Sala rodona del temple Apsidal de Sirkap
* Stupa de l'àguila bicèfala a Sirkab

## Enllaços externs

* The Sirkap archeological site Arxivat 2008-05-12 a Wayback Machine.
# La Mare de Déu del Roser de Puigdolena

La Mare de Déu del Roser de Puigdolena és la capella de l'antic sanatori antituberculós de Puigdolena, del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
És a la part central del terme, a llevant del poble de Sant Quirze Safaja, als peus -sud- del Puig d'Olena.
De fet, es tracta de dues capelles diferents, en el mateix recinte i amb la mateixa advocació: una capella i un oratori, més petit que la capella. El col·legi de Puigolena estava regit per les Germanes Dominiques de l'Anunciata. Aquest mateix orde tenia encara una tercera capella propera, a la Rovireta, també dedicada a la Mare de Déu del Roser.

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep M. Vallès Oriental. Barcelona: Arxiu Gavín i Editorial Pòrtic, 1990 (Inventari d'esglésies, 23). ISBN 84-7306-410-0.

## Enllaços externs

* Puigdolena en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sírmia

Sírmia (serbi: Srem; croat: Srijem; turc: Sirem) és la regió fèrtil de la Plana panònica a Europa, situada entre dos rius, el Danubi i el Sava. Està dividida entre Sèrbia i Croàcia, la part oriental pertany a Sèrbia i la part occidental pertany a Croàcia.
La major part de Sírmia es troba als districtes de Srem i de Bačka del Sud a la província autònoma sèrbia de Voivodina. Una petita part al voltant del Novi Beograd, Zemun i Surčin formen part de Sèrbia Central. La part més occidental està ubicada a l'est de Croàcia, al Comtat de Vukovar-Srijem.

## Referències

* ↑ «About Syrmia». Donauschwaben Villages Helping Hands. [Consulta: 2 octubre 2021].
* ↑ «Vukovar: a Serb-Croat bleeding wound». Mediterranian Affairs, 24-04-2019. Arxivat de l'original el 2020-10-22. [Consulta: 2 octubre 2021].
* ↑ «Srijem». Proleksis enciklopedija. [Consulta: 2 octubre 2021].

## Vegeu també

* Monestir de Fenek
* Sírmium
# Can Moragues (Riudarenes)

Can Moragues és una masia de Riudarenes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de dues plantes amb teulada a dos vessants laterals i cornisa catalana. La porta principal és impostada i les finestres emmarcades amb pedra i ampit motllurat. Destaca una de les finestres d'arc conopial i petites arcuacions. A la planta baixa s'hi ha obert una porta simple. A la part posterior hi ha una torre de planta quadrada coronada per merlets de rajol. A l'interior, la sala central del primer pis presenta una decoració de pintures als murs i als revoltons amb motius florals i sanefes, probablement del segle xix. Posteriorment, es va realitzar una construcció nova, adossada a la part dreta de la casa original, de poc interès arquitectònic, que comunica amb la part antiga, però té entrada independent a través d'una escala lateral.

## Història

La casa fou comprada per l'avi de l'actual propietari l'any 1916. Can Moragues va ser cedit a l'Ajuntament de Riudarenes i ara és una finca municipal. A través d'un conveni amb l'Ajuntament, des del 6 d'agost de 2014, Can Moragues és la seu de la Fundació Emys, una entitat riudarenenca de conservació del medi natural i custòdia del territori.

## Referències

* 1 2 3 «Can Moragues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
* ↑ «Conveni amb la Fundació Emys per la gestió de la finca municipal Can Moragas», 24-11-2015. Arxivat de l'original el 2018-10-24. [Consulta: 24 octubre 2018].
* ↑ «Un any assessorant el món rural des de Riudarenes», 23-08-2015.
# Berna Carrasco Araya

Berna Carrasco Araya de Budinich (San Bernardo, Regió Metropolitana de Santiago, Xile, 19 de desembre de 1914 - Santiago, Regió Metropolitana de Santiago, Xile, 7 de juliol de 2013) va ser una escaquista xilena.
Va participar al Campionat Mundial Femení de Buenos Aires 1939, on va aconseguir el tercer lloc, darrere de Vera Menchik i de Sonja Graf. Als anys 40 va ser subcampiona del món podent ser número u, darrere l'escaquista alemanya Sonja Graf. Carrasco va rebre el títol de Mestre Internacional Femení el 1954. Es va casar amb Pedro Antonio Vladimiro Budinich Raguzin i va tenir dos fills.

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20140111044721/http://www.torre64.com/index.php/sudamerica/paises/chile/394-chile/9032-chile-berna-carrasco-araya-qepd.html
* 1 2 Gaige, Jeremy. Chess Personalia, A Biobibliography. McFarland, 1987, p. 66. ISBN 0-7864-2353-6.
* 1 2 «Campeonato Mundo femenino Buenos Aires 1939».
* ↑ Revista Triunfo N° 512 del 8 de abril de 1996. "Berna Carrasco, por siempre reina" páginas 20 y 21.
* ↑ «Budinich Diez:Index of Individuals».

## Enllaços externs

* Fitxa a OlimpBase
# Pàvlovka (Primórie)

* Per a altres significats, vegeu «Pàvlovka».
Pàvlovka (en rus: Павловка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2018 tenia 384 habitants.

## Enllaços externs

* Pàvlovka al lloc web del districte rural
# Sophie d'Arbouville

Sophie de Bezancourt Loyré, comtessa d'Arbouville (París, 22 d'octubre de 1810 - ib., 22 de març de 1850), fou una novel·lista i poetessa francesa.

## Obra

* Poésies et nouvelles (1855)
* Marie Madeleine, Le médecin de village, Résignation (1876)
* Une vie heureuse. Une famille hollandaise (1876)

## Referències

* ↑ «Sophie d' Arbouville (1810-1850): nom d'alliance» (en francès). Biblioteca Nacional de França. [Consulta: 21 gener 2019].
# La Pantera Rosa torna a atacar

La Pantera Rosa torna a atacar (títol original en anglès The Pink Panther Strikes Again) és una pel·lícula britànico-estatunidenca dirigida per Blake Edwards, estrenada el 1976 i doblada al català.

## Argument

El comissari Dreyfus s'ha enfonsat en la bogeria per la poca traça de Clouseau, el seu subordinat (vegeu pel·lícules precedents), i ha estat internat en una clínica psiquiàtrica. Considerat curat, està a punt de ser alliberat. Desgraciadament, una catastròfica visita de Clouseau el fa recaure en la bogeria i tornar-se un perillós criminal. Dreyfus segresta un savi, inventor d'un raig làser mortífer, i amenaça de servir-se'n si Clouseau no és eliminat ràpidament. Agents secrets de tots els països són encarregats pels seus governs de matar Clouseau...

## Al voltant de la pel·lícula

La cançó "Until you love me" (Henry Mancini / Don Black) és interpretada per Michael Robbins.
La cançó "Come to me" (Henry Mancini / Don Black) és interpretada per Tom Jones.
La pel·lícula és trufada de referències cinematogràfiques. En l'únic dibuix animat dels crèdits, es poden veure referències a Alfred Hitchcock Presents, Batman, Somriures i llàgrimes, Cantant sota la pluja i Sweet Charity.

## Repartiment

* Peter Sellers: Comissari Divisionari Jacques Clouseau
* Herbert Lom: Ex-Comissari Divisionari Charles Dreyfus
* Lesley-Anne Down: Olga Bariosova, l'espia rus
* Burt Kwouk: Cato Fong
* Colin Blakely: Alec Drummond
* Leonard Rossiter: Superintendent Quinlan
* André Maranne: Inspector François Chevalier
* Byron Kane: Secretari d'estat Henry Kissinger
* Dick Crockett: President Gerald Ford
* Richard Vernon: Professor Hugo Fassbender
* Briony McRoberts: Margo Fassbender
* Dudley Sutton: Hugh McClaren
* Hal Galili: Danny Salvo
* Robert Beatty: l'almirall
* Omar Sharif: l'espia egipci

## Premis i nominacions
### Premis

* 1978: Evening Standard British Film Award a la millor comèdia
* 1977: Premi Guild of America a la millor comèdia

### Nominacions

* 1977: Oscar a la millor música original per a Henry Mancini i Don Black
* 1977: Globus d'Or a la millor pel·lícula musical o còmica i Globus d'Or al millor actor musical o còmic per Peter Sellers

## Al voltant de la pel·lícula

* Aquesta pel·lícula és el cinquè episodi d'una sèrie de nou pel·lícules:
* 1963: La Pantera Rosa de Blake Edwards
* 1964: A Shot in the Dark de Blake Edwards
* 1968: Inspector Clouseau de Bud Yorkin
* 1975: The Return of the Pink Panther de Blake Edwards
* 1976: La Pantera Rosa torna a atacar de Blake Edwards
* 1978: Revenge of the Pink Panther de Blake Edwards
* 1982: Trail of the Pink Panther de Blake Edwards
* 1983: La maledicció de la Pantera Rosa de Blake Edwards
* 1993: Son of the Pink Panther de Blake Edwards

## Referències

* ↑ La Pantera Rosa torna a atacar
* ↑ «The Pink Panther Strikes Again». The New York Times.
# TIE fighter

Els TIE fighters són caces estelars ficticis de l'univers de Star Wars. Les naus, propulsades per dos motors iònics (en anglès, Twin Ion Engines, d'aquí el nom), són ràpides i fràgils, i estan produïdes per Sienar Fleet Systems per l'Imperi Galàctic. Els TIE fighters i les altres naus TIE apareixen a la triologia original de Star Wars — Una Nova Esperança (1977), L'Imperi contraataca (1980), i El Retorn del Jedi (1983)— i a l'univers expandit de Star Wars. S'han llançat diverses rèpliques i joguines, com també un simulador de vol, que representen TIE fighers.

## Origen i disseny

Colin Cantwell, d'Industrial Light & Magic (ILM), va crear el concepte que establia el disseny d'una cabina en forma de bola i panells hexagonals per Una Nova Esperança. Tot i que inicialment se'ls donà una tonalitat blava, els TIE fighters van acabar sent grisos per poder filmar millor davant d'una pantalla blava; els TIE fighters de les següents dues pel·lícules sí que van ser d'un color blau apagat. El dissenyador de so Ben Burtt va crear el so característic dels TIE fighters combinant el so d'un elefant amb el d'un cotxe conduint en un paviment mullat.
Les escenes de combat entre els TIE fighters i el Falcó Mil·lenari i els X-wings rebels a Star Wars volien recordar metratges de dogfight de la Segona Guerra Mundial; els editors van utilitzar clips de combat de la Segona Guerra Mundial com a referències mentre Industrial Light and Magic completava els efectes especials. El caça estelar Jedi, creat per La venjança dels Sith, estava dissenyat per enllaçar els caces estelars Jedi de L'atac dels clons amb el disseny dels TIE fighters de la triologia original. Els caces estelars V-Wing, que es pot veure al final de La venjança dels Sith, també fa el so característic dels TIE fighter quan passen per sobre d'un Destructor Estelar. Sean Cooke, de Dark Horse Comics, va dissenyar el TIE predator de Star Wars: Legacy, ambientat 130 anys després dels esdeveniments d'Una Nova Esperança, per recordar els TIE fighters i per semblar més avançats tecnològicament que els originals.

## Referències

* ↑ «Star Wars TIE Fighter». Atthamovies.com. Atthamovies.com. Arxivat de l'original el 2015-11-29. [Consulta: 18 maig 2015].
* ↑ Star Wars: The Power of Myth. DK Publishing, 2000-03-01, p. 27. ISBN 978-0-7894-5591-8.
* ↑ Burns, Kevin and Edith Becker (2004). Empire of Dreams: The Story of the Star Wars Trilogy (Documentary).
* ↑ «Jedi starfighter (Behind the Scenes)». Star Wars Databank. Lucasfilm. [Consulta: juliol 2007].
* ↑ Interview in Star Wars Insider #89
# Can Moran (Gualba)

Can Moran és una obra de Gualba (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de tipologia de ciutat-jardí de planta baixa i pis. La coberta és a quatre vessants i la façana és de composició simètrica, coronada per unes mènsules que decoren un ràfec sobresortint. Els elements formals i decoratius són representatius del llenguatge eclèctic.

## Referències

* 1 2 «Can Moran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Bernabé Barragán Maestre

Bernabé Barragán Maestre (Los Palacios, Sevilla, 18 de febrer de 1993), és un futbolista andalús que juga en la posició de porter, actualment a l'Athens Kallithea.

## Carrera de club

Bernabé es va formar al planter del Reial Betis. El 5 de novembre de 2011, a causa de les lesions d'Adrián i Antonio Ayala, va fer el seu debut com a sènior amb el filial com a titular, en una derrota a fora per 0–3 contra el Sporting Villanueva Promesas a Segona Divisió B.
El juliol de 2013 Bernabé va marxar a un altre equip filial, l'Atlético de Madrid B també a la tercera divisió. Principalment suplent de Bono i David Gil, només va esdevenir titular durant la temporada 2015–16 amb el seu equip a la Tercera Divisió.
El 5 de juliol de 2017, Bernabé va deixar l'Atleti, malgrat entrenar-se regularment amb el primer equip des de l'octubre de 2014. El 20 de juliol, va signar un contracte de tres anys amb l'equip de Segona divisió Gimnàstic de Tarragona, principalment com a substitut de Manolo Reina.
El 7 d'octubre de 2017 Bernabé va fer el seu debut professional com a titular, cometent un penal i sent reemplaçat per José Perales després de lesionar-se, en una derrota per 0–2 a fora contra el CD Tenerife. A mitja temporada 2018–19, va esdevenir titular amb l'entrenador Enrique Martín, avançant Isaac Becerra, que havia arribat nou.
L'1 de juny de 2020, Bernabé va rescindir el seu contracte amb el Nàstic, i va signar-ne un per dos anys amb l'Albacete Balompié de la segona divisió el 15 d'ugust.

## Referències

* ↑ «La lesión de Adrián propiciará el debut del meta juvenil Bernabé. Conoce todo sobre él» (en castellà). Manquepierda, 03-11-2011. Arxivat de l'original el 8 d'octubre 2017. [Consulta: 27 juliol 2017].
* ↑ «Sorpresón del Villanueva, que vapulea al Betis B» (en castellà). Diario de Cádiz, 05-11-2011. [Consulta: 27 juliol 2017].
* ↑ «Simeone recluta a otro luchador, Bernabé» (en castellà). Mundo Deportivo, 20-03-2015. [Consulta: 27 juliol 2017].
* ↑ «El portero Bernabé Barragán deja el Atlético» (en castellà). Marca, 05-07-2017. [Consulta: 27 juliol 2017].
* ↑ «Barragán, nueva incorporación en la portería» (en castellà). Gimnàstic Tarragona, 20-07-2017. Arxivat de l'original el 28 juliol 2017. [Consulta: 27 juliol 2017].
* ↑ «Malbasic da tres puntos al Tenerife» (en castellà). Marca, 07-10-2017. [Consulta: 8 octubre 2017].
* ↑ «Bernabé: "Decían que era el portero del futuro y ese futuro ha llegado"» (en castellà). Diari de Tarragona, 19-02-2019. [Consulta: 16 abril 2019].
* ↑ «Comunicat oficial». Gimnàstic Tarragona, 01-06-2020. [Consulta: 28 juny 2020].
* ↑ «Bernabé Barragán, nuevo jugador del Albacete Balompié» (en castellà). Albacete Balompié, 15-08-2020. [Consulta: 15 agost 2020].

## Enllaços externs

* Bernabé Barragán Maestre a BDFutbol
* Bernabé Barragán at LaPreferente.com (en castellà)
* Beticopedia Perfil (en castellà)
* Bernabé Barragán Maestre, Fitxa a Soccerway