OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'infern

L'Infern és una pel·lícula dirigida per Danis Tanović i produïda per Marion Hänsel, estrenada l'any 2005. Ha estat doblada al català.

## Argument

A París, als anys 1980, un home alliberat de la presó és rebutjat per la seva dona. Em un atac de nervis, la copeja salvatgement, a continuació es tira per la finestra davant les seves tres filles. Avui, Sophie, Céline i Anne, les tres germanes ja adultes, viuen cadascuna la seva vida. L'enllaç familiar s'ha trencat. Sophie, la gran, està casada amb Pierre, un fotògraf amb que ha tingut dos fills. La parella dubta. Céline, soltera, és l'única a ocupar-se de la mare impotent que és en una residència d'avis. Anne, estudiant d'arquitectura, té una relació passional amb Frédéric, un dels seus professors. Un jove entra en contacte amb Céline. Sébastien, ple d'encant, sembla voler seduir-la. La revelació que li fa, apropa les tres germanes, permetent acceptar el seu passat i potser gosar viure plenament.

## Repartiment

* Emmanuelle Béart: Sophie
* Karin Viard: Céline
* Marie Gillain: Anne
* Guillaume Canet: Sébastien
* Jacques Gamblin: Pierre
* Jacques Perrin: Frédéric
* Carole Bouquet: La mare
* Miki Manojlović: El pare
* Jean Rochefort: Louis
* Maryam d'Abo: Julie
* Gaëlle Bona: Joséphine
* Georges Siatidis: L'interventor del tren
* Véronique Barrault: Una professora
* Louis-Marie Audubert: El conserge del hotel
* Serge-Henri Valcke: El llibreter
* Tiffany Tougard: Céline, de nena
* Marie Loboda: Sophie, de nena

## Al voltant de la pel·lícula

* Emmanuelle Béart ja interpreta l'any 1994 un film titulat L'Enfer de Claude Chabrol, sense cap lligam amb el present film.
* El guió és inspirat en el segon lliurament d'un projecte de trilogia de Krzysztof Kieslowski: el Paradís, l'Infern i el Purgatori. La primera part ha estat adaptada sota el títol Heaven pel director alemany Tom Tykwer l'any 2002.
* El film va reunir dos James Bond girls: Carole Bouquet i Maryam d'Abo.
* Crítica: "Tanovic s'obstina en fàcils homenatges a Kieslowski, en un excés de simbologia (...) i fins a en certa retòrica discursiva."

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > L'infern». [Consulta: 7 gener 2019].
* ↑ «L'enfer» (en anglès). rottentomatoes.
* ↑ Ocaña, Javier «L'enfer». El País.
# La vida útil

La vida útil és una pel·lícula uruguaiana-espanyola del 2010. Dirigida per Federico Veiroj, és un drama protagonitzat per Jorge Jellinek, Manuel Martínez Carril i Paola Venditto. Estrenada al Festival Internacional de Cinema de Toronto, va ser preseleccionada per l'Uruguai com a candidata a Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als premis Oscar de 2010 però finalment no fou nominada.

## Sinopsi

Després d'un quart de segle de treballar en una cinemateca —la seva única ocupació—, Jorge queda sense treball, la qual cosa l'obliga a adaptar-se i redefinir-se.

## Protagonistes

* Jorge Jellinek (Jorge)
* Manuel Martínez Carril
* Paola Venditto
* Gonzalo Delgado Galiana
* Victoria Novick

## Premis

* Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià: premi Cinema en Construcció de la Indústria en l'edició 2009 i esment especial en l'edició 2010.
* Festival de Valdivia (2010): millor director.
* Esment especial al Festival Internacional de Cinema de Varsòvia (2010).
* Primer premi Coral en el Festival de l'Havana (2010).
* FIPRESCI en el Festival Internacional de Cinema de Cartagena de Indias (2011).
* Premi especial del jurat en el Festival Internacional de Transsilvània (2011), al Festival Internacional de Cinema d'Istanbul (2011) i al FICUNAM, Mèxic (2011).
* BAFICI (2011): millor actor (Jorge Jellinek).

## Notes i referències

* 1 2 Cinekdoque. «La vida útil». Películas. [Consulta: 4 gener 2015].
* ↑ «And the Hopefuls for Best Foreign Oscar Are ...». thewrap. Arxivat de l'original el 9 de setembre 2017. [Consulta: 10 octubre 2010].
* ↑ «9 Foreign Language Films Continue to Oscar Race». oscars.org. [Consulta: 19 gener 2011].
* ↑ Uruguay Film Commission & Promotion Office. «La vida útil». A: Còpia arxivada, 2012, p. 13 [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ «26th Warsaw Film Festival - Summary». wff.pl. [Consulta: 10 agost 2011].
* ↑ «'A Useful Life' Wins 32nd Havana Film Festival». businessinsider. [Consulta: 10 agost 2011].
* ↑ Festival de San Sebastián. «Còpia arxivada». Archivo 58.ª edición, 2010. Arxivat de l'original el 2015-01-05. [Consulta: 6 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Tràiler de la película a YouTube.
* La vida útil a IMdB
* Web oficial de la película.
# La comèdia del poder

La comèdia del poder (títol original en francès: L'ivresse de pouvoir) és una pel·lícula francesa estrenada l'any 2006. Es va doblar al català.

## Argument

Jeanne, una jutgessa d'instrucció, ha de desembrollar i preparar el judici d'un cas complex d'apropiació indeguda i malversació de fons públics que impliquen el president d'un important grup industrial. A mesura que la seva investigació progressa, s'adona que el seu poder és molt gran: com més secrets va descobrint, més creixen els seus mètodes de pressió. Polítics i homes de negoci intriguen plegats, i Jeanne pensa que ha de fer neteja en aquest caos. Tots els alts càrrecs de l'empresa són citats a la seva oficina.
Tanmateix, això xoca amb la seva vida privada. I aviat es fa algunes preguntes. Fins a quin punt pot continuar fent servir aquest poder sense haver d'enfrontar-se a un poder més gran que el seu? Fins a quin punt la naturalesa humana pot resistir-se al vertigen del poder?
L'escàndol d'Elf Aquitaine que va sacsejar França als anys 1990 va inspirar "Borratxera de poder".

## Comentaris

Al començament de la pel·lícula se'ns adverteix que qualsevol semblança amb la realitat és una coincidència. Aquest avís ens indica tanmateix que els fets que es relaten són molt reals, tot i no reproduir exactament un cas real.

## Repartiment

* Isabelle Huppert: Jeanne Charmant-Killman
* François Berléand: Michel Humeau
* Patrick Bruel: Jacques Sibaud
* Marilyne Canto: Erika
* Robin Renucci: Philippe Charmant-Killman
* Thomas Chabrol: Félix
* Jean-François Balmer: Boldi
* Pierre Vernier: Président Martino
* Jacques Boudet: Descarts
* Philippe Duclos: Jean-Baptiste Holéo
* Roger Dumas: René Lange

## Premis i nominacions

La pel·lícula va rebre una nominació a l'Os d'Or al Festival Internacional de Cinema de Berlín de 2006 per Claude Chabrol.

## Referències

* ↑ «La comèdia del poder». Ésadir.cat. [Consulta: 5 desembre 2022].
* ↑ «L'ivresse de pouvoir» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 5 desembre 2022].
# Las Quintanillas

Las Quintanillas és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Alfoz de Burgos. Limita al nord amb Pedrosa de Río Úrbel; al sud amb Hornillos del Camino, Rabé de las Calzadas i Tardajos; a l'est amb Alfoz de Quintanadueñas; i a l'oest amb Villanueva de Argaño.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 |
| 339 | 356 | 353 | 372 | 386 |
# Leandro Putaro

Leandro Putaro (7 de gener de 1997) és un futbolista alemany que juga com a davanter.

## Referències

* ↑ Leandro Putaro, Fitxa a Soccerway. Consultat 15 agost 2021.
* ↑ «Sabah, Alban» (en alemany). arminia-bielefeld.de, 30-06-2017. Arxivat de l'original el 5 de juliol 2017. [Consulta: 29 juliol 2017].
* ↑ «Ex-Braunschweiger Putaro kommt zum SC Verl» (en alemany), 02-02-2021. [Consulta: 2 febrer 2021].
# Lepidoblennius marmoratus

Lepidoblennius marmoratus és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal que viu entre 0-3 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Latina

«Latina» té aquests significats:
* Latina (municipi italià), a la regió del Laci i capital de la província de Latina
* Bisbat de Latina-Terracina-Sezze-Priverno, seu de l'Església catòlica, immediatament subjecta a la Santa Seu, que pertany a la regió eclesiàstica Laci
* Província de Latina, part de la regió del Laci (Itàlia)
* Latina (Madrid), districte de Madrid
* Teatro La Latina, local teatral en el barri del mateix nom de Madrid
* La Latina o Beatriz Galindo, escriptora castellana del segle XV
* Latina Televisión, canal de televisió peruà
* latina (llatí) o llatí (català), llengua indoeuropea de la branca itàlica, parlada antigament pels romans
Viccionari
# Les Deux Timides

Les Deux Timides és una pel·lícula muda de comèdia francesa del 1928 dirigida per René Clair i basada en l'obra de 1860 Les Deux Timides d' Eugène Labiche. Fou produït i distribuït per la productura Films Albatros. L'escenografia va córrer a càrrec del director artístic Lazare Meerson.

## Argument

Un advocat molt tímid, Fremissin, té l'encàrrec de defensar Garadoux, un home acusat legítimament de colpejar la seva dona. Fremissin es posa nerviós al judici, i acaba exigint la pena més dura possible per Garadoux, fent-lo passar alguns mesos a la presó. Al cap d'uns anys, Fremissin s'ha enamorat d'una dona (Cecile Thibaudier). Garadoux ho veu i intenta seduir-la com a venjança contra Fremissin per haver-lo enviat a la presó. Garadoux abusa de la naturalesa tímida de Fremissin, en actes hilarants com fer-se passar per un bandoler i deixant-li notes inquietants que li diuen que no marxi de casa. Després de diverses proves, i de conèixer el seu tímid homòleg en el pare de Cecile, Fremissin finalment arriba a Cecile a temps per demanar-li la mà en matrimoni, i té una gran baralla amb la família Thibaudier i Garadoux. Aleshores defensa amb èxit la família Thibaudier davant dels tribunals.

## Repartiment

* Pierre Batcheff - Fremissin
* Jim Gérald - Garadoux
* Véra Flory - Cecile Thibaudier
* Maurice de Féraudy - Thibaudier
* Françoise Rosay - La tia
* Madeleine Guitty - La donzella
* Yvette Andréyor - Mme. Garadoux
* Léon Larive
* Anna Lefeuvrier
* Louis Pré Fils
* Antoine Stacquet
* Odette Talazac

## Referències

* ↑ «Two Timid Souls (1928)». imdb.com. [Consulta: 6 gener 2014].
* ↑ «Les Deux Timides, 1928». silentfilm.org. Arxivat de l'original el 7 January 2014. [Consulta: 6 gener 2014].
* ↑ «Les Deux Timides». movies.msn.com. Arxivat de l'original el 6 January 2014. [Consulta: 6 gener 2014].
* ↑ «Les Deux Timides (1928)». The New York Times. Baseline & All Movie Guide, 2014. Arxivat de l'original el 20 January 2014. [Consulta: 6 gener 2014].
* ↑ «Les Deux Timides and La Tour - Museum of Modern Art». moma.org. [Consulta: 6 gener 2014].
* ↑ McGerr p.224

## Bibliografia

* Celia McGerr. René Clair. Twayne Publishers, 1980.

## Enllaços externs

* Fragments de la pel·lícula a YouTube
# Leli Fèlix

Leli Fèlix (en llatí Laelius Felix) va ser un jurista romà, conegut principalment només com a Leli, que va florir en temps d'Hadrià. Probablement formava part de la gens Lèlia, una gens romana d'origen plebeu.
Un fragment de Juli Paule conservat al Digest, diu que un Leli, que podria ser Leli Fèlix, fa referència en una obra seva que va veure una dona egípcia de nom Seràpia portada al palau d'Hadrià que havia tingut cinc fills, quatre el mateix dia i un cinquè quaranta dies després. El jurista Gaius explica la mateixa historia sense l'interval dels quaranta dies, el que la fa més raonable.
Com a jurista va escriure sobre Quint Muci Escevola (Librum ad Q. Mucium).

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/153?rgn=full+text;view=image;q1=FelixSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 143. ]
# Leles Carrión

María de los Ángeles Carrión Ejido (Alpera, Albacete, 22 de febrer de 1997) és una futbolista espanyola, que juga en la posició de migcampista.
Formada al Fundación Albacete, ha estat internacional amb Espanya en categories inferiors, on va ser subcampiona del Món sub17 i ja ha jugat amb les seleccions sub19 i sub20. Per a la temporada 2016-17, va fitxar pel València CF, tornant al Fundación Albacete dos anys després.

## Referències

* ↑ Corachán Latorre, Pau. «Se'n van Leila i 'Mulán', arriba 'Leles'». València Extra, 30-06-2016.
* ↑ «Leles Carrión vuelve al Fundación Albacete». Aupa Alba, 19-06-2018. Arxivat de l'original el 2020-10-16. [Consulta: 14 octubre 2020].
# Lesió molecular

Una lesió molecular és un dany a l'estructura d'una molècula que resulta en la reducció o l'absència de les funcions normals, o, rarament, l'adquisició d'una nova funció. Concerneix les molècules biològiques com ara l'ADN, els enzims i les proteïnes. Les lesions de l'ADN consisteixen en trencaments en l'hèlix alfa, mentre que les lesions de les proteïnes consisteixen tant en enllaços trencats com en un plegament defectuós de la cadena d'aminoàcids.
# Les troianes

Les troianes (en grec: Τρωάδες) és una tragèdia escrita pel dramaturg grec Eurípides.

## Personatges

* Posidó
* Atena
* Hècabe
* Cor de dones troianes
* Taltibi
* Cassandra
* Andròmaca
* Astíanax
* Menelau
* Helena

## Antecedents

Formava part d'una tetralogia que estava formada per les tragèdies Alexandre i Palamedes, i pel drama satíric Sísif.
Fou representada en les Dionísia el 415 aC. Va obtenir el segon lloc, rere una tragèdia de Xenocles d'Atenes el Vell.
D'Alexandre i Palamedes no en queda gaire cosa. Alexandre tractava del fill de Príam i Hècabe, Paris, anomenat també Alexandre. Cassandra, l'endevina que tenia per càstig que ningú mai no cregués els seus pronòstics, profetitzà que Troia seria destruïda si Paris vivia. Per això, Hècabe i Deífob intenten matar-lo. És recollit, però, per un pastor, que el salva.
De Palamedes, hom sap que el seu protagonista fou el mític inventor de l'escriptura. A Troia va ser objecte d'un engany, algú deixà a la seva tenda una nota falsa de Príam, l'enemic dels aqueus a Troia, amb diners. És condemnat per traïció. Palamedes escriu unes línies en un rem, per fer saber al seu pare Naupli el seu destí. El pare es venja dels grecs, incendiant el promontori de Cefarea, perquè creguin que es tracta d'un port i així naufraguin a la costa.

## Argument

La flota grega està a punt de salpar de Troia, després d'haver-la destruïda, i fan un sorteig amb les troianes presoneres.
Hècabe mostra la desesperació dels vençuts, i va preguntant el destí de cada dona. Andròmaca, la dona d'Hèctor, ha estat assignada al fill d'Aquil·les; Hècabe, a Odisseu; Cassandra, a Agamèmnon; Políxena ha de ser sacrificada a la tomba d'Aquil·les.
Els grecs decideixen matar el fill d'Andròmaca i Hèctor, Astíanax, bo i llançant-lo de les muralles de Troia estant. Menelau aleshores apareix per endur-se Helena.

## Traduccions al català

* Eurípides. Tragèdies vol. II: Hècuba; La follia d'Hèrcules; Les Suplicants; Ió; Les troianes; Ifígenia a Tàurida. Traducció de Carles Riba. Barcelona: Curial, 1977. ISBN 847256097X
* Eurípides. Les troianes. Introducció, traducció i notes de Ricard Torres i Ribé. Madrid: Ediciones Clásicas, 2005, 84 p. ISBN 9788478825622

## Referències

* ↑ Carles Miralles. "Introducció", a: Tragèdies d'Eurípides vol. II. Barcelona: Curial, 1977, p. 14
# Lev Berg

Lev Berg (Лев Семёнович Берг, Lev (o Leo) Semiònovitx Berg (1876-1950) era un zoòleg i geògraf moldavià.
Va néixer el 14 de març de 1876, fill de Klara Lvovna Bernstein-Kogan i de Simon Gregorieviytx Berg, una família jueva a Bender, aleshores a la governació de Bessaràbia, avui a Moldàvia. De 1885 a 1894 va anar a l'escola secundària a Chisinau, que va completar amb èxit amb una medalla d'or. Es va convertir al luteranisme per tal de poder estudiar a la Facultat de Física i Matemàtiques de la Universitat Estatal de Moscou, on va graduar el 1898. Al començament es va interessar principalment en la zoologia, especialment la ictiologia, i posteriorment la geografia. Durant els estudis ja va començar recerques sobre els peixos del Dnièster, Bessaràbia i del riu Ural.
De 1904 a 1914 va ser director de la secció d'ictiologia del Museu Zoològic de l'Acadèmia de Ciències de Sant Petersburg. El 1909 va doctorar en geografia amb una dissertació sobre el Mar d'Aral, Аральское море. El 1913 va ser designat per a la càtedra d'ictiologia de l'Institut Agrícola de Moscou, càrrec que va compaginar amb la direcció de la secció ictiologia de l'Institut Nacional d'Agronomia Experimental i com a cap de la secció de fòssils de peixos de l'Acadèmia de Ciències soviètica.
Va ser reconegut tant per les recerques ictiòlogiques com per els estudis geogràfics.
El nom de Berg es va incloure en els noms llatins de més de seixanta animals i plantes.

## Obres destacades

* Ры­бы пре­сных вод Рос­сии [Peixos d'aigua dolça de Rússia] (1916), el 1948, la quarta edició en tres volums Ры­бы пре­сных вод СССР и со­пре­дель­ных стран [Peixos d'aigua dolça de la USSR i països adjacents], va rebre el premi Stalin.
* En el llibre Номогенез, или Эволюция на основе закономерностей [Nomogènia, o evolució basada en regularitats] (1922), desenvolupa la teoria de la «nomogènia» un concepte antidarwinista de l'evolució. Hi refuta la idea que l'evolució seria el resultat de mutacions aleatòries i la mera supervivència del més apte. Forces internes dels organismes tindrien un paper més important que la mera selecció natural. Ja va ser traduït a l'anglès el 1926, amb un prefaci del matemàtic D'Arcy Wentworth Thompson.
| « | Professor Berg té teories ben seves, i és molt probable que molts no hi estarem d'acord. Però, aquest llibre sempre és interessant. Berg mateix és tan modest i parla sempre amb tanta franquesa sense preocupar-se d'honors o fama, que podem divergir i romandre amics. | » |
| — D'Arcy Wentworth Thompson, 1926, pàgina x de l'Introducció a la traducció anglesa del llibre, Nomogenesis |||

## Referències

* 1 2 3 «Берг Лев Семенович [Lev Semionovitx Berg]». A: Большой Советской Энциклопедии [Bolxoi Sovetskoi Entsiklopedii] [Gran Enciclopèdia Soviètica] (en rus).
* 1 2 3 Tikhomirov, V. V. «Berg, Lev Simonovich» (en anglès). Encyclopedia.Com.
* 1 2 Berg, Leo S.; Wentworth Thompson, D'Arcy (introducció); Rostovtsow, J.N. (traductor). Nomogenesis: or, Evolution determined by law (en anglès, traduït del rus). Londres: Constable, 1926, p. xviii-477.
* ↑ MacBride, E.W. «Berg's “nomogenesis”». The Eugenics Revies. PMC: 2984689.
# Le Burgau

Le Burgau (francès Le Burgaud) és un municipi occità de Gascunya, situat en el departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.
* L'ajuntament
* L'Església Saint-Jean-Baptiste
* El mercat cobert

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Lin Liheng

Lin Liheng (en xinès: 林立衡; en pinyin: Lín Lìhéng), també coneguda com a Doudou (sembla que amb motiu de que li agradaven les mongetes) va néixer l'any 1944 a Yan'an i era filla del Número Dos del Partit Comunista de la Xina, Lin Biao i de Ye Qun. Lin Biao ja tenia una altra filla nascuda el 1941 d'una anterior relació Lin Xiaolin. Amb sis anys es va traslladar, amb el seu pare, a Moscou. Alguns historiadors (com Jon Halliday) l'han assenyalada com a responsable del tràgic final del matrimoni Lin i del seu germà Lin Ligiuo, convençut antimaoïsta, perquè aquest va cometre l'error de comentar a la seva germana, fervent partidària de Mao Zedong, el pla de fugida arran del fracàs del Projecte 571. Ella ho va comunicar als guàrdies que vigilaven el recinte on es trobaven i Zhou Enlai va intensificar el control sobre els Lin.
Arran de la mort en accident aeri del seus pares i germà el 13 de setembre de 1971, considerat Lin Biao, un traïdor, Liheng va ser sotmesa a una investigació i va intentar sucidar-se però per ordre de Mao va poder sortir en llibertat el 1974. Es va casar i treballà en una fàbrica a Zhengzhou. Més endavant ingressà a l'Acadèmia de Ciències Socials de la Xina.
Ha estat editora en cap de la Premsa de les Forces Aèries.
El 2014, en una reunió de descendents de membres de l'exèrcit, va demanar més respecte als fets històrics.

## Bibliografia

* The Culture of Power: The Lin Biao Incident in the Cultural Revolution de Qiu Jin Pàg. 155
* Mao: la historia desconocida de Jon Halliday i Jung Chang, .Taurus, 2006..ISBN 9788430605972 (en llengua castellana)

## Enllaços externs

* Zhuang Pinghui. 'Traitor' Lin Biao's daughter Lin Doudou calls for respect for historical truth. South China Morning Post. 7 de novembre de 2014
# Laluenga

Laluenga (en aragonès A Luenga) és un municipi aragonès situat a la província d'Osca i enquadrat a la comarca del Somontano de Barbastre.
La temperatura mitjana anual és de 13,3° i la precipitació anual, 550 mm.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Laluenga». Arxivat de l'original el 2020-08-11. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Lalondeïta

La lalondeïta és un mineral de la classe dels silicats. Fou anomenada així per Andrew M. McDonald i George Y. Chao en honor d'André Edmon Lalonde, professor de mineralogia a la Universitat d'Ottawa.

## Característiques

La lalondeïta és un silicat de fórmula química (Na,Ca)₆(Ca,Na)₃Si$_{16}$O$_{38}$(F,OH)₂·3H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al: Museu de Natura del Canadà amb el número de catàleg cmnmc 83720.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la lalondeïta pertany a «09.EE - Fil·losilicats amb xarxes tetraèdriques de 6-enllaços connectades per xarxes i bandes octaèdriques» juntament amb els següents minerals: brokenhillita, pirosmalita-(Fe), friedelita, pirosmalita-(Mn), mcgillita, nelenita, schal·lerita, palygorskita, tuperssuatsiaïta, yofortierita, windhoekita, falcondoïta, loughlinita, sepiolita, kalifersita, gyrolita, orlymanita, tungusita, reyerita, truscottita, natrosilita, makatita, varennesita, raïta, intersilita, shafranovskita, zakharovita, zeofil·lita, minehil·lita, fedorita, martinita i bementita.

## Formació i jaciments

Fou descoberta en una única mostra de bretxa alterada o, prossiblement marbre alterat, recol·lecta l'any 1985. S'ha descrit associada a microclina, clinoamfíbols i narsarssukita. és un mineral hidrotermal de baixa temperatura i estadi tardà.

## Referències

* ↑ «Lalondeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 desembre 2019].
* ↑ «Lalondeite Mineral Data» (en anglès). Web Mineral. [Consulta: 19 gener 2020].
* ↑ «Lalondeite» (en anglès). Handbook of Minerlaogy. Arxivat de l'original el 2019-05-08. [Consulta: 19 gener 2020].