OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Federation Socialiste de Bretagne

Federation Socialiste de Bretagne (FSB) fou un partit polític bretó d'esquerra obrera i radical liberal, fundat el 3 de març del 1900 a Naoned per Charles Brunellière i Émile Masson, qui apel·lava a assumir l'idioma i especifitat bretones per aconseguir l'extensió del socialisme. A començaments del 1912 ja agrupava 69 sindicats i 34 grups locals dels cinc departaments. Tot i que la seva vida autònoma s'acabaria el 1907, fou un precedent del futur bretonisme d'esquerres i primera temptativa de lligar l'alliberament de Bretanya a l'alliberament de la classe treballadora.
El 1912 editava l'òrgan Brug, des d'on faria la crida al diari Le Rappel de Morbihan, òrgan de la SFIO al departament, Bretons socialistes, parlons à nos frères rustiques leur langue, alhora que clamava contra els republicans francesos per castigar amb el simbol a les escoles per parlar en bretó. Tanmateix, la postura de Masson fou gairebé una excepció dins els socialistes bretons, i si no, només cal llegir La terre des prêtes(1924) del socialista bretó Yves Le Febvre, recull de tots els tòpics antibretons i on proposa l'abandó de la llengua bretona.

## Vegeu també

* Bretanya 1900-1940
# Microdipodops megacephalus

Microdipodops megacephalus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels heteròmids. Viu a l'oest dels Estats Units.

## Característiques

Té l'esquena de color gris marronós i la panxa blanca. Té els ulls i les orelles grossos, el musell llarg, les potes posteriors fosques i peludes, la cua gruixuda i el bigoti espès. Mesura 6,5-7,5 cm, amb una cua de 6,5-10,5 cm i un pes de 10-17 grams.

## Ecologia i comportament

M. megacephalus és un animal nocturn i solitari. Salta per les dunes de sorra en el seu hàbitat sec. A l'estiu menja insectes i a l'hivern llavors que transporta al seu cas amb les butxaques que té a les galtes. També acumula reserves de greix a la cua.
Els mascles tenen territoris de fins a 6.000 m² que es dediquen a protegir. Les femelles només tenen territoris de més o menys 400 m².

## Reproducció

Les femelles donen a llum entre dues i set cries per ventrada.
# Ludjibaïta

La ludjibaïta és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom dels monts Ludjiba, a la República Democràtica del Congo, la seva localitat tipus.

## Característiques

La ludjibaïta és un fosfat de fórmula química Cu₅(PO₄)₂(OH)₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1987, i la primera publicació data del 1988. Cristal·litza en el sistema triclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ludjibaïta pertany a «08.BD - Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ = 2:1» juntament amb els següents minerals: cornwallita, pseudomalaquita, reichenbachita, arsenoclasita, gatehouseïta, parwelita, reppiaïta i cornubita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta als monts Ludjiba, a la regió de Katanga, a la República Democràtica del Congo. Posteriorment també ha estat descrita al Brasil, Xile, els Estats Units, Àustria, Alemanya, Grècia, Eslovàquia, la República Txeca, Namíbia i Austràlia.

## Referències

* ↑ «Ludjibaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 maig 2019].
# Gostinogorka

Gostinogorka (en rus: Гостиногорка) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 74 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Cantó de Saujon

El cantó de Saujon és un cantó francès al districte de Saintes (departament del Charente Marítim). Té 13 municipis: Balanzac, Le Chay, La Clisse, Corme-Écluse, Corme-Royal, Luchat, Médis, Nancras, Pisany, Sablonceaux, Saint-Romain-de-Benet, Saujon (capital), Thézac.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Boucher | SFIO |
| 1949-1967 | M. Nauge | Divers droite |
| 1967-1973 | Michel Boucher | PSU, després PS |
| 1973-2004 | André Brillouet | UDR després RPR |
| 2004- | Pascal Ferchaud | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 9.972 | 10.555 | 11.270 | 12.379 | 13.524 | 14.718 | 18.154 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Torre del Puig

La Torre del Puig és una torre de defensa de planta circular, del tipus fort fuseller, construïda al cim del Puig del Vendrell per tal de protegir la localitat durant la tercera guerra carlina. Fou declarada Bé Cultural d'Interès Nacional l'any 1949. Presenta la mateixa fàbrica que la veina Torre del Botafoc. En destaquen els dos nivells d'espitlleres, de notable profunditat.

## Referències

* 1 2 «Torre del Puig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].
* ↑ «Torre del Puig». Pobles de Catalunya. [Consulta: 24 juliol 2013].
* ↑ «Torre del Puig». Cercador d'inventari de la Generalitat. [Consulta: 24 juliol 2013].

## Enllaços externs

* «Torre del Puig». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Fundació Deixalles

Fundació Deixalles és una institució fundada a Palma el 1987 per Acció Social de Càritas Diocesana i per la Federació de la Petita i Mitjana Empresa de Mallorca (PIMEM) amb el patrocini del seu president Demetrio Jorge Peña Collado, amb l'objectiu de dignificar les condicions i els recursos bàsics de persones desfavorides, això és: possibilitar habitatge, feina, vestit i menjar. El 2001 va rebre el Premi Ramon Llull.
La forma de treballar de la Fundació, que assumeix els principis de l'Economia Solidària, consisteix a intentar assolir la inserció sociolaboral dels beneficiaris tot realitzant activitats relacionades, majoritàriament, amb els residus i el medi ambient. Així, s'aconsegueix una doble funció: social i mediambiental (bàsicament recuperar els residus sòlids urbans).
Els tallers on els beneficiaris de Deixalles fan la seva feina:
* Taller de Fusteria: restauració de mobles i recuperació de fusta vella per a mobles nous.
* Taller d'electrodomèstics: reparació d'electrodomèstics i desballestament dels que no es poden reparar per reciclar-los.
* Selecció de roba: selecció de roba segons la seva qualitat.
* Selecció i premsat de paper. Selecció de llaunes: separar llaunes d'alumini de les fèrriques.
* Selecció d'ampolles: selecció de les ampolles senceres que poden ser reutilitzades.
* Recollida selectiva: des del 1994, Deixalles és la responsable de la recollida selectiva amb fins de reciclatge de tots els Parcs Verds dels pobles de Mallorca, mitjançant un conveni entre Deixalles, el Consell de Mallorca i els ajuntaments.
* Gabinet d'inserció sociolaboral: projecte inclòs en la iniciativa europea "Empleo Horizon", cofinançat pel Fons Social Europeu, el Govern de les Illes Balears i l'Ajuntament de Palma.
Tots els objectes recuperats es posen a la venda a la nau que fa de botiga a canvi d'una donació mínima. Amb això s'aconsegueix cobrir una part dels diners que es necessita per a pagar els sous als beneficiaris de la Fundació.

## Enllaços externs

* Web de la Fundació Deixalles
# Microdevario gatesi

Microdevario gatesi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Myanmar.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.
* ↑ Kottelat, M. i K.E. Witte, 1999. Two new species of Microrasbora from Thailand and Myanmar, with two new generic names for small Southeast Asian cyprinid fishes (Teleostei: Cyprinidae). J. South Asian Nat. Hist. 4(1):49-56.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Lorca Atlético Club de Fútbol

El Lorca Atlético Club de Fútbol fou un club de futbol de la ciutat de Llorca a la Regió de Múrcia.

## Història

El juliol de 2010 Cristóbal Sánchez Arcas, un emprenedor de Llorca, comprà el club Sangonera Atlético CF i el mogué a la ciutat de Llorca. Començà a competir a Segona Divisió B. El juny de 2012 va perdre dues categories per un descens i impagaments a jugadors i acabà desapareixent.
Evolució dels principals clubs de Llorca:
* Lorca Foot-ball Club (1901-1928)
* Unión Deportiva Lorquina (1922-1924)
* Lorca Sport Club (1928-1932)
* Club Deportivo Lorca (1933-1935) → Lorca Fútbol Club (1935-1941) → Lorca Club de Fútbol (1941-1946)
* Club Deportivo Lorca (1950-1966)
* CF Lorca Deportiva (1969-1994)
* Lorca Promesas CF (1986-1994)
* Lorca Club de Fútbol (1994-2002)
* Lorca Deportiva CF (2002-2011) → Lorca Deportiva Olímpico (2011-2012)
* Sangonera Atlético CF (1996-2010) → Lorca Atlético CF (2010-2012)
* La Hoya Deportiva CF (2003-2010) → La Hoya Lorca CF (2010-2017) → Lorca FC (2017-)
* Club de Fútbol Lorca Deportiva (2012-)

## Temporades

| Temporada | Nivell | Divisió | Posició | Copa del Rei |
| 2010-11 | 3 | 2a Divisió B | 15è | |
| 2011-12 | 3 | 2a Divisió B | 16è | |

## Referències

* ↑ Lorca y Sangonera Atlético se fusionan (Lorca and Sangonera Atlético merge); La Verdad, 10 juliol 2010 (castellà)
* ↑ El Sangonera y el Lorca Atlético firman su fusión (Sangonera and Lorca Atlético sign merge); La Opinión de Murcia, 15 juliol 2010 (castellà)
* ↑ El Lorca Atlético no paga y desciende a Preferente (Lorca Atlético does not pay and relegates to Preferente); La Opinión de Murcia, 30 Juny 2012 (castellà)
* ↑ Vicent Masiá-La Futbolteca. «Trayectoria del fútbol en la ciudad de Lorca», 01-10-2017. [Consulta: 29 juny 2021].
* ↑ historiadelfutbolenlorca.blogspot.com. «Otros equipos de Lorca y Diputaciones.», 01-10-2017. [Consulta: 29 juny 2021].
# Llengua baule

El baule, anomenat baoulé o bawule en francès, és una llengua del grup kwa, inclòs a la família de llengües nigerocongoleses. És una de les dues llengües regionals més importants parlades a Costa d'Ivori, república de l'Àfrica Occidental que reconeix el francès com a llengua oficial. L'altra llengua regional destacada és el dyula, una variació del mandekan. L'any 1993 es van comptar 2,1 milions de parlants de baule. Com a exemple de la llengua, la frase "Nyanmien Kpli lafiman" significa "Déu, el més gran, mai dorm".

## So i fonologia

Les paraules d'aquesta llengua tenen diferents formes de pronunciar-se, es poden pronunciar amb diversos sons; això fa que, segons el context, una mateixa paraula pugui significar més d'una cosa, quelcom que provoca que sigui una llengua amb un patró de so força complex.
El baule comprèn una sèrie de construccions de paraules que funcionen fonològicament com a vocables solts; per exemple, els noms propis, els noms compostos o les construccions substantiu-adjectiu. L'èmfasi amb el qual es pronuncien els elements d'aquestes multi-paraules trenca les composicions en dues parts: la part emfatitzada, i la no emfatitzada.
Per exemple, els noms i cognoms en un nom propi, ordinàriament fan una paraula prosòdica única (veure prosòdia). Això s'explica gràcies a l'ús d'una elisió, que elimina un dels dos sons vocàlics adjacents; regla que només s'aplica en les paraules prosòdiques.
Per tant, l'èmfasi de síl·labes i les entonacions van més enllà que en altres llengües i passen a ser una clau per l'aprenentatge i l'ús del baule. Junt amb l'èmfasi, el baule es caracteritza pel bloqueig de regles fonològiques i la neutralització de contrastos fonològics o semàntics.

## Gramàtica

Contrastant amb la majoria dels seus parents més propers (anyi, nzema, akan, etc.), el baule té un sistema de set vocals sense harmonia ATR i desconeix la norma de classe i gènere. El baule està caracteritzat per tenir un rígid ordre de constituents, SVO, i per les construccions monoverbals. A més, els seus verbs no tenen cap to lèxic; el to està enterament determinat per la seva estructura sil·làbica.

## Les traduccions de la Bíblia

L'any 1946, algunes parts de l'Antic Testament de la Bíblia van ser traduïdes en baule i, posteriorment, van ser publicades; l'any 1953, es va publicar la traducció del Nou Testament. La Bíblia completa en aquesta llengua va ser editada i publicada per primer cop l'any 1998 per la Societat Bíblica a Abidjan.

## Notes

* ↑ «Llengua baule». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.

## Bibliografia

* World Language
* Etnias africanas Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* Resumptive pronouns in ditransitive constructions, Denis CREISSELS, Jérémie KOUADIO. Conference on Ditransitive Constructions, 25 November 2007.
* Phonological reflexes of emphasis in kwa languages of Cote D'Ivoire, William R. Leben, Firmin Ahoua

## Enllaços externs

* Baulé al multitree
# Gostyń

Gostyń és una ciutat de Polònia, pertany al voivodat de Gran Polònia. Es troba a 59 km al sud de Poznań. El 2018 tenia 20.192 habitants.

## Monuments

* La basílica i el monestir de la Muntanya Sagrada (Święta Góra), un important santuari marià de Gran Polònia, es troba a uns pocs quilòmetres a l'est de la ciutat, a la vila de Głogówko. L'església, d'estil barroc, fou construïda entre el 1675 i el 1698. La congregació de l'Oratori de Sant Felip Neri regenta actualment aquest santuari.
* Vista exterior de la basílica.
* Vista interior de la basílica.
* Vista dels edificis del monestir.
Plantilla:Message galerie
* L'ajuntament de la ciutat, construït a mitjan segle XIX
* L'església neogòtica de Sanat Margarida d'Antioquia, el primer edifici es remunta al segle xv, i reconstruït després d'un incendi el 1689
* L'església de l'Esperit Sant, construïda entre el 1907 i el 1909
* L'església de Santa Margarida
* (a l'esquerra)L'església de l'Esperit Sant
* L'ajuntament
# Campionat del món de ciclisme en pista de 2003

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 2003 es va celebrar a Stuttgart (Alemanya) entre el 30 de juliol i el 3 d'agost de 2003.
Les competicions es van celebrar al Pavelló Hans Martin Schleyer de Stuttgart. En total es va competir en 15 disciplines, 9 de masculines i 6 de femenines.

## Resultats
### Masculí

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Laurent Gané França | Jobie Dajka Austràlia | René Wolff Alemanya |
| Velocitat per equips | Alemanya Jens Fiedler René Wolff Carsten Bergemann | França Mickaël Bourgain Laurent Gané Arnaud Tournant | Regne Unit Chris Hoy Craig MacLean Jamie Staff |
| Persecució individual | Bradley Wiggins Regne Unit | Luke Roberts Austràlia | Sergi Escobar Espanya |
| Persecució per equips | Austràlia Peter Dawson Brett Lancaster Graeme Brown Luke Roberts | Regne Unit Rob Hayles Paul Manning Bradley Wiggins Bryan Steel | França Fabien Merciris Jérôme Neuville Franck Perque Fabien Sanchez |
| Quilòmetre contrarellotge | Stefan Nimke Alemanya | Shane Kelly Austràlia | Arnaud Tournant França |
| Cursa per punts | Franz Stocher Àustria | Joan Llaneras Espanya | Jos Pronk Països Baixos |
| Keirin | Laurent Gané França | Jobie Dajka Austràlia | Barry Forde Barbados |
| Madison | Bruno Risi Franco Marvulli Suïssa | Gregory Henderson Hayden Roulston Nova Zelanda | Juan Curuchet Walter Pérez Argentina |
| Scratch | Franco Marvulli Suïssa | Robert Sassone França | Jean Pierre van Zyl Sud-àfrica |

### Femení

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Svetlana Grankovskaya Rússia | Natàl·lia Tsilínskaia Belarús | Nancy Contreras Mèxic |
| Persecució individual | Leontien Zijlaard-Van Moorsel Països Baixos | Katie Mactier Austràlia | Olga Slyusareva Rússia |
| 500 metres contrarellotge | Natàl·lia Tsilínskaia Belarús | Nancy Contreras Mèxic | Jiang Cuihua R.P. de la Xina |
| Cursa per punts | Olga Slyusareva Rússia | Edita Kubelskienė Lituània | Yoanka González Cuba |
| Scratch | Olga Slyusareva Rússia | Rochelle Gilmore Austràlia | Adrie Visser Països Baixos |
| Keirin | Svetlana Grankovskaya Rússia | Anna Meares Austràlia | Oksana Grichina Rússia |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Rússia | 4 | | 2 | 6 |
| 2 | França | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 3 | Alemanya | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 4 | Suïssa | 2 | | | 2 |
| 5 | Austràlia | 1 | 7 | | 8 |
| 6 | Regne Unit | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 7 | Belarús | 1 | 1 | | 2 |
| 8 | Països Baixos | 1 | | 2 | 3 |
| 9 | Àustria | 1 | | | 1 |
| 10 | Espanya | | 1 | 1 | 2 |
| 10 | Mèxic | | 1 | 1 | 2 |
| 12 | Lituània | | 1 | | 1 |
| 12 | Nova Zelanda | | 1 | | 1 |
| 14 | Argentina | | | 1 | 1 |
| 14 | Barbados | | | 1 | 1 |
| 14 | R.P. de la Xina | | | 1 | 1 |
| 14 | Cuba | | | 1 | 1 |
| 14 | Sud-àfrica | | | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ El ciclista de Barbados Barry Forde, inicialment tercer, va ser desqualificat per un control positiu en efedrina (La pista no és una excepció) (News on the anti-doping fight).

## Enllaços externs

* Resultats a cyclingnews.com
# Tungstibita

La tungstibita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la koechlinita. El nom fa referència al seu contingut en tungstè i antimoni (en llatí stibium). És l'anàleg d'antimoni de la russel·lita.

## Característiques

La tungstibita és un òxid de fórmula química Sb₂$^{3+}$WO₆. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tungstibita pertany a «04.De: Òxids i hidròxids amb proporció Metall:Oxigen = 1:2 i similars amb cations de mida mitjana; amb diversos poliedres» juntament amb els següents minerals: downeyita, koechlinita, russel·lita, koragoïta, tel·lurita, paratel·lurita, bismutotantalita, bismutocolumbita, cervantita, estibiotantalita, estibiocolumbita, clinocervantita i baddeleyita.

## Formació i jaciments

Ha estat descrita a l'Afganistan, Alemanya i Tailàndia. A la localitat tipus es forma com a producte d'alteració de menes de tungstè i antimoni en un dipòsit hidrotermal polimetàl·lic de barita-fluorita. S'ha descrit associada a cervantita, quars, barita, fluorita, tetraedrita-tennantita i calcopirita.

## Referències

* ↑ «Tungstibite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Barthelmy, Dave. «Tungstibite Mineral Data». www.webmineral.com. [Consulta: 5 febrer 2018].
* ↑ «Tungstibite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2019-05-08. [Consulta: 5 febrer 2018].
# Gant-Wevelgem femenina

La Gant-Wevelgem femenina és una cursa ciclista femenina que es disputa anualment a Bèlgica des del 2012. La cursa, es disputa el mateix dia que la seva homònima masculina. Des del 2016, és una de les proves de l'UCI Women's WorldTour.
L'edició inaugural la va guanyar la britànica Elisabeth Deignan i la darrera edició, del 2022, l'italiana Elisa Balsamo.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2012 | Lizzie Armitstead | Iris Slappendel | Jessie Daams |
| 2013 | Kirsten Wild | Sanne van Paassen | Kelly Druyts |
| 2014 | Lauren Hall | Janneke Ensing | Vera Koedooder |
| 2015 | Floortje Mackaij | Janneke Ensing | Chloe Hosking |
| 2016 | Chantal Blaak | Lisa Brennauer | Lucinda Brand |
| 2017 | Lotta Lepistö | Jolien D'Hoore | Coryn Rivera |
| 2018 | Marta Bastianelli | Jolien D'Hoore | Lisa Klein |
| 2019 | Kirsten Wild | Lorena Wiebes | Letizia Paternoster |
| 2020 | Jolien D'Hoore | Lotte Kopecky | Lisa Brennauer |
| 2021 | Marianne Vos | Lotte Kopecky | Lisa Brennauer |
| 2022 | Elisa Balsamo | Marianne Vos | Maria Giulia Confalonieri |
| 2023 | Marlen Reusser | Megan Jastrab | Maike van der Duin |
| 2024 | Lorena Wiebes | Elisa Balsamo | Chiara Consonni |

## Vegeu també

* Gant-Wevelgem
* Gant-Wevelgem sub-23

## Referències

* ↑ «Femmes élite» (en francès), 13-03-2017. [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ published, Posted. «Gent-Wevelgem Women 2016» (en anglès), 27-03-2016. [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ «Elizabeth Armitstead wint eerste Gent-Wevelgem voor vrouwen» (en neerlandès). [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ «Elisa Balsamo sigue en racha y logra en la Gante-Wevelgem...» (en castellà). [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ «CQ Ranking». [Consulta: 14 agost 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2016-04-22 a Wayback Machine.
* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a cyclebase.nl
# Cantó de Selhac

El cantó de Selhac és un cantó francès del departament de la Corresa, situat al districte de Tula. Té 9 municipis i el cap és Selhac.

## Municipis

* Beu Mont
* Chamboliva
* Chantau
* La Grauliera
* Pèira Ficha
* Sent Clement
* Sent Jal
* Sent Salvador
* Selhac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1970-1988 | René Chauffour | PCF |
| 1988- | Noël Martinie | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 6.143 | 6.862 | 6.269 | 6.270 | 6.250 | 6.330 | 6.995 |
# Llibreria de vell

Una llibreria de vell és una llibreria on es compren i venen llibres usats i llibres exhaurits. Els bibliòfils i col·leccionistes de llibres solen freqüentar les llibreries de vell. Les grans llibreries en línia també ofereixen llibres en venda. Les persones que vulguin vendre els seus llibres usats mitjançant llibreries en línia accepten els termes descrits per la llibreria: per exemple, pagar una llibreria en línia una comissió predeterminada un cop venuts els llibres. Les llibreries de vell poden tenir des d'alguns centenars fins a diversos centenars de milers de títols. Poden ser botigues amb local, botigues només per Internet o una combinació d'ambdues. Una ciutat del llibre és una localitat on hi ha nombroses llibreries i que serveix com a principal atractiu per al turisme.

## Vegeu també

* Llibreria Serret
* Llibreria Canuda

## Referències

* Brown, Richard & Brett, Stanley. The London Bookshop. Pinner, Middlesex: Private Libraries Association, 1977 ISBN 0-900002-23-9
* Chambers, David. English Country Bookshops. Pinner, Middlesex: Private Libraries Association, 2010 ISBN 978-0-900002-18-2
# Can Roqué (Caldes d'Estrac)

Can Roqué és una obra eclèctica de Caldes d'Estrac (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta baixa, pis i golfes. Coberta a dues aigües i un petit ràfec. Fa cantonada. La façana és de composició simètrica. Les obertures són d'arcs dentats. Hi ha un petit jardí.

## Història

Es troba al barri de la Santema, d'habitatges en filera, dins el terreny municipal d'Arenys, que fou annexionat a Caldes el 1929.

## Referències

* 1 2 «Can Roqué». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].