OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Syracuse (Kansas)

Syracuse és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 1.824 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Syracuse tenia 1.824 habitants, 742 habitatges, i 483 famílies. La densitat de població era de 529,5 habitants/km².
Dels 742 habitatges en un 33,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 34,9% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,2% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 37.976 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.000 $ mentre que les dones 23.482 $. La renda per capita de la població era de 15.531 $. Entorn del 10,7% de les famílies i el 15% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Syracuse». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Syracuse». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Taechon

Taechon o Thaechon és un kun o comtat, al centre de la província de P'yongan del Nord, a Corea del Nord. Delimita amb Taegwan i Tongchang al nord, Unsan i Nyongbyon a l'est, Pakchon i Unjon al del sud, i Kusong a l'oest.
Hi ha muntanyes disperses pel comtat, amb les muntanyes de Pinandok que s'alcen a l'est. La més alta d'aquestes és Paegundoksan (백운덕산, 868 m), però el punt més alt del comtat és al nord, a Samgaksan (삼각산, 936 m). El comtat és drenat pel riu Taeryong i els seus afluents, els quals inclouen els rius Chonbang i Changsong.
Els cultius que més han augmentat entre els conreus inclouen blat de moro, arròs, tabac i verdures; Taechon lidera la província en producció de blat de moro. A més a més, ha augmentat la població de diversos animals incloent-hi cucs de seda, conills, bestiar i porcs. Hi ha nombrosos dipòsits d'or i grafit. La línia de ferrocarril Chongnyon-Palwon passa a través del comtat, és una via entre Kusong i Kujang.
El temple Yanghwasa de l'era Silla encara està a Taechon. L'Institut d'Educació a Taechon inclou l'escola tècnica de Taechon (태천전문학교). La construcció de la planta d'energia nuclear a Taechon va ser aturada el 1994 dins del marc acordat entre els EUA-Corea del Nord.
# Tagetes erecta

Tagetes erecta és una espècie de planta del gènere Tagetes, una varietat de clavell de moro nativa de Mèxic i Amèrica Central . Arriba a fer 50-100 cm d'alt i es cultiva per les seves propietats ornamentals, cerimonials (utilitzada en el Dia de Morts mexicà) i curatives, i com a flor tallada.

## Referències

* ↑ The Plant List, Tagetes erecta L.
* ↑ «Taxon: Tagetes erecta L.» (en anglès). U.S. National Plant Germplasm System. Agricultural Research Service. United States Department of Agriculture. [Consulta: 21 agost 2021].
* ↑ «NC State Horticulture». Arxivat de l'original el 2013-10-03. [Consulta: 9 novembre 2015].
* ↑ Flora of China, Tagetes erecta Linnaeus, 1753. 万寿菊 wan shou ju
* ↑ Altervista Flora Italiana, Tagete eretta, Tagetes erecta L.
# TV-3443

La TV-3443 és una carretera local de les comarques del Montsià i Baix Ebre, reemplaçada en bona part per la C-12. Discorre pels termes municipals d'Amposta, al Montsià, i de Tortosa, al Baix Ebre.Duu la T perquè és de les carreteres que pertanyen a la demarcació de Tarragona, i la V pel seu antic caràcter de carretera veïnal.
Arrenca a Amposta, a la cruïlla del carrer de Sant Josep amb l'avinguda de l'Alcalde Palau, cap al nord-oest seguint el carrer de Sant Josep i després el del Grau, fins al final. Aleshores torça cap al nord-est i nord tot seguit, seguint la riba dreta del canal de la Dreta de l'Ebre. Al cap de poc més d'un quilòmetre arriba ran del Molí de Calatrava, on s'aboca a la carretera C-12 just al lloc on, per damunt, discorre l'AP-7. Quan la C-12 arriba a l'encreuament del pont de la Carrova, la carretera torna a emergir passant a la riba esquerra del Canal, i continua paral·lela a aquest cap al nord-oest, fins que travessa el canal i s'aboca a la C-12 un quilòmetre a llevant de Vinallop.

## Referències

* ↑ TV-3443 Arxivat 2016-08-12 a Wayback Machine. a mapio.net
* ↑ La Diputació de Tarragona arranja l'accés a Amposta per la TV-3443 TV· 24 hores, 11 de desembre de 2008
* ↑ «Mapa por Satélite TV-3443A, 43897 Tortosa, Tarragona, España Mapaworld.com». Arxivat de l'original el 2016-08-22. [Consulta: 11 agost 2016].

## Enllaços externs

* La TV-3443 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tatiana Pinto

Tatiana Pinto (Oliveira do Bairro, 28 de març de 1994) és una centrecampista de futbol internacional amb Portugal. Ha jugat a Portugal, Alemanya i Anglaterra.

## Trajectòria

| Anys | Equip |
| 10/11 - 12/13 | Clube de Albergaria |
| 13/14 | SC Sand |
| 14/15 | Valadares Gaia |
| 2015 - act. | Bristol City |

## Referències

* ↑ Soccerway
* ↑ Bristol City FC
# Taeniatherum

Taeniatherum és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* T. caput-medusae (L.) Nevski
# Teatro Popular Melico Salazar

El Teatro Popular Melico Salazar és un equipament teatral situat a San José (Costa Rica). El terreny va ser comprat per José Raventós. El primer edifici va ser dissenyat per l'arquitecte i dramaturg José Fabio Garnier Ugalde. Es va inaugurar el 7 d'octubre de 1928. També va projectar-s'hi cinema. El 1967 pateix un incendi que destrueix la sala. A començaments de la dècada dels anys 70, el Ministeri de Cultura, Joventut i Esports de Costa Rica inicia la seva compra. El nom es deu al tenor costa-riqueny Manuel Salazar Zúñiga.
# Teatro Principal (Palència)

El Teatro Principal de Palència és un espai teatral situat en el carrer Burgos, número 3, de Palència. A començaments del segle xix es construeix el teatre a l'estil dels teatres italians de finals del segle xviii. El 1826 pateix un incendi que malmet tot l'edifici. L'arquitecte Canal de Castilla fa un nou projecte. Aquest nou teatre és inaugurat el 2 de juliol de 1837

## Enllaços externs

* Història del teatre (fotografies)
# Tapani Valsta

Tapani Valsta (Ulvila, 4 d'octubre de 1921 - Hèlsinki, 21 d'abril de 2010) va ser un pianista, organista i educador musical finlandès.
Valsta va obtenir un diploma d'organisme a l'Acadèmia Sibelius el 1946 sota el lideratge d'Elis Mårtenson i un diploma de piano el 1947 dirigit per Ilmari Haapalainen. Valsta va celebrar el seu primer concert com a organista el 1946 i com a pianista el 1948. Es va graduar a l'"Helsinki Church Music Institute" el 1949. El 1946 va guanyar el segon "Maj Lind Piano Competition". Valsta va completar els seus estudis a França i a Àustria en 1949, 1954, 1961 i 1964, l'Orquestra de la Ràdio com a pianista, es va exercir des de 1953 fins a 1959, a més de la qual cosa se li recorda com acompanyant al piano de solistes vocals. També va aparèixer com a músic de cambra, especialment amb Arto Noras i Seppo Tukiainen.
Des de 1955, Valsta va ser l'organista oficial de l' Ajuntament de Hèlsinki i els seus predecessors, la Parròquia Central de Hèlsinki i l'Església Parroquial. A més va ser professor de piano a la Sibelius Academy de 1959 a 1961, professor de 1961 a 1967 i professor de 1967 a 1985, quan es va retirar. També va ser vicepresident de l'Associació de Solistes de Finlàndia i va presidir l'associació organista de Kanttori de Hèlsinki.
Va rebre el títol de Director de Musics el 1956.
El germà de Tapani era un violoncel·lista, Esko Valsta.

## Referències

* ↑ Otavan iso musiikkitietosanakirja 5: Raphael–Öttingen [The Otava Music Encyclopedia, Vol. 5] (in Finnish), Otava, 1979, pp. 565–566, ISBN 951-1-05295-0
* ↑ "Urkutaiteilija Tapani Valsta on kuollut". Helsingin Sanomat (in Finnish). 22 abril 2010. Archived from the original on 19 març 2014. Consultat 19 març 2014.
* ↑ Kangosjärvi, Jaakko (24 abril 2010). "Tapani Valsta". Helsingin Sanomat (Obituary) (in Finnish). p. A 17.
# Telesies

Telesies és el nom dels següents personatges:
* Telesies de Tebes, músic grec del segle IV aC.
* Telesies (escultor), escultor grec.
# Temple d'Hèrcules

El Temple d'Hèrcules Víctor o Hèrcules Olivari és un antic edifici romà situat al sud del Temple de Portunus, al Fòrum Boari o ‘Mercat dels Bous' de Roma (Itàlia). És un monòpter, un temple rodó de disseny peristil grec (completament envoltat per columnes). Aquesta disposició va fer que molts el prenguessin erròniament per un temple de Vesta, però s'ha comprovat que és un temple d'Hèrcules.
Datat vers el 120 aC, el temple té 14,8 m de diàmetre i consisteix en una cel·la circular dins d'un anell concèntric de 20 columnes corínties de 10,66 m d'alt descansant sobre fonaments de tuf volcànic. Aquests elements subjecten un arquitrau i un sostre que han desaparegut. El mur original de la cella i les columnes es conserven però el sostre de teula actual és un afegit posterior. Va ser reconstruït per Tiberi l'any 15, en marbre de Luni i és l'edifici de marbre més antic conservat a Roma.
El 1132 el temple va ser convertit en església, coneguda com a Santo Stefano alle Carrozze . El 1475 s'hi van efectuar restauracions addicionals (i un fresc sobre l'altar). El Papa Sixt IV va dedicar una placa a terra. Al segle xvii l'església va ser reanomenada Santa Maria del Sole.
Aquest temple i el de Vesta a Tívoli van inspirar les esglésies centralitzades del Renaixement.
Tot i el paper del Fòrum Boari com a mercat de bestiar a l'antiga Roma, el Temple d'Hèrcules és objecte d'una llegenda popular que diu que ni les mosques ni els gossos entren a aquest lloc sagrat.
El temple va ser reconegut oficialment com a monument antic el 1935.

## Notes

* ↑ Alberti (1755) dir = alber_archi_003_en_1755; step = textonly p. 135 Arxivat 2014-04-08 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Claridge, Amanda. Oxford Archaeological Guides - Rome. Oxford University Press, 1998.
* Woodward, Christopher. The Buildings of Europe - Rome . Manchester University Press, 1995, p. 30. ISBN 0-7190-4032-9.
* Coarelli, Filippo. Guida Archeologica di Roma. Milà: Arnoldo Mondadori Editore, 1989.
* Alberti, Leone Battista. Architecture, 1755.

## Enllaços externs

* Fotografies de detallades de l'interior i característiques de l'edifici Arxivat 2006-01-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Temple d'Hera

* Aquest article tracta sobre el temple d'Hera. Vegeu també temple d'Hera (Paestum).
El Temple d'Hera a Olímpia, Grècia, és un monument rellevant de l'arquitectura de l'estil dòric.
El temple està consagrat a Hera, l'esposa de Zeus i una de les divinitats femenines més importants de la religió grega antiga.
L'Heraion a Olímpia està situat al nord de l'altis (el recinte sagrat). És el temple peripteral més antic d'aquest lloc i un dels primers temples grecs d'estil dòric. Podria haver-hi hagut un lloc anterior de culte al mateix emplaçament. El temple es va erigir cap a l'any 600 aC, probablement dedicat a la Triphylia de la Polis de Skillous. S'insinua que una ciutat propera es va construir originàriament en honor del déu suprem, Zeus. En aquest cas, el temple es va rededicar temps després a Hera, probablement després del 580 aC, quan el control d'Olímpia va passar de Triphylia a Elis, o al segle v aC, quan es va construir el famós Temple de Zeus. El temple d'Hera va ser destruït per un terratrèmol a començaments del segle IV dC No es va tornar a reconstruir.
El temple mesura 50.01 x 18.76 metres en estilobats; aquestes proporcions tan allargades són característiques de l'arquitectura dòrica arcaica. Té un peripteu de 6 per 16 columnes. Originàriament eren de fusta i gradualment es van substituir per columnes de pedra. A mesura que aquestes columnes eren substituïdes en períodes molt diferenciats entre el període arcaic de l'antiga Grècia i la Roma antiga i es forjaven sota la influència dels seus estils contemporanis respectius, es diferencien considerablement en proporcions i detalls. Al segle ii, l'escriptor i viatger Pausànias va veure una columna de fusta a l'opistòdom. Les parets tenien un sòcol de pedra amb una superestructura d'argila, una altra característica típica de l'arquitectura grega arcaica. Forats a les protuberàncies al final de les parets (les anomenades antae indiquen que un revestiment les protegeix de les inclemències del temps. L'entaulament de sobre les columnes deuria haver sigut de fusta, però mai se n'han trobat restes. El temple té un sostre d'estil Lacònic; els timpans es van decorar amb un disc d'acròtera de 2,5 metres de diàmetre, cadascun d'una sola peça (se'n pot trobar una al museu d'Olímpia).
Pausànias constata que hi ha dues estàtues de culte dins la sala, o naos, del temple: Hera asseguda i Zeus dempeus. Al museu d'Olímpia es pot trobar un cap de pedra arcaic que podria haver pertangut a l'estàtua d'Hera. En temps de Pausanias, l'edifici també es va fer servir per conservar altres nombrosos objectes com moltes més estàtues de divinitats i ofrenes votives. Entre els pocs objectes que encara es conserven trobem l'estàtua identificada normalment com l'Hermes amb Dionís infant de Praxíteles, un dels exemples més ben conservats de l'escultura grega. El temple també guardava l'altar on es mostraven les corones d'olivera per als guanyadors dels Jocs Olímpics antics. Avui, la flama olímpica s'encén allà on hi havia hagut el temple.
# Tehsil

Un tehsil (o tahsil) (hindi: तहसील, urdú: تحصیل) o taluka (taluk, taluq, taluqa) o mandal, és una subdivisió administrativa d'alguns estats d'Àsia, principalment l'Índia i el Pakistan.
Generalment està format per una ciutat central i centre administratiu i un territori d'influència, sovint amb algunes ciutats més i un nombre de pobles. Exerceix un cert control fiscal i administratiu sobre les muncipalitats (generalment una ciutat i alguns pobles) i entitats rurals dins de la seva jurisdicció. L'administrador o governador és anomenat tehsildar (tahsildar) o talukdar.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Telepinus I de Khalap

Telepinus I de Khalap "el sacerdot" era fill del rei hitita Subiluliuma I.
Abans del 1340 aC, potser al tercer any de regnat del seu pare, Subiluliuma el va nomenar sacerdot de Kizzuwatna. Quan el seu pare, cap a l'any 1340 aC va fer la seva primera expedició a Síria i va ocupar Khalap (Alep), un antiga possessió hitita que havia escapat al seu control, segurament durant un atac de Tushratta de Mitanni uns mesos abans, va col·locar en el tron de la ciutat a Telepinus. Nuhase, Niya i Alalakh, conquerits pel seu pare, van ser inclosos en aquest regne. Amb aquest nomenament, Subiluliuma va aconseguir que dos fills seus, Telepinus i Piyasilis que havia fet rei de Karkemish, controlessin dels dos passos del Taure i de les Muntanyes de Nur, a més de tenir a les seves mans dues de les ciutats més importants de la zona.
Telepinus va regnar fins a la seva mort probablement a finals del 1300 aC.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 60. ISBN 8446022532.
# Telepolis

Telepolis és una revista d'Internet alemanya publicada per Heinz Heise Verlag des de principis del 1996. Va ser fundada pels periodistes Armin Medosch i Florian Rötzer i es dedica a la privacitat, la ciència, la cultura, la política i els mitjans de comunicació relacionats amb Internet. Altres autors són Mathias Bröckers, Gabriele Hooffacker o Burkhard Schröder.
Telepolis va rebre el premi europeu de periodisme internat en la categoria "informes de recerca" el 2000 per la seva cobertura del projecte Echelon; el 2002, va rebre el premi Online Grimme.
Publica periòdicament temes especials, la primera edició impresa (01/2005) sobre "Aliens - com els investigadors i els viatgers espacials volen descobrir la seva presència". Un dels articles d'aquesta edició, potser el més atrevit, va descriure l'anomenada teoria de tot (TOE) proposada per Burkhard Heim i les seves suposades aplicacions a la propulsió de les naus espacials. (La teoria d'Heim no forma part de la física principal, i pocs físics ho descriuen com un TOE). Altres tracten amb el SETI i l'exobiologia.

## Referències

* ↑ «Telepolis» (en alemany). https://www.heise.de.+[Consulta: 22 maig 2018].
* ↑ «Telepolis - Monoskop» (en anglès). https://monoskop.org.+[Consulta: 22 maig 2018].
* ↑ «Telepolis | DuncanCampbell.org» (en anglès). http://www.duncancampbell.or.+[Consulta: 22 maig 2018].
# Temporada 1986-1987 del FC Barcelona (femení)
## Desenvolupament de la temporada

Les jugadores queden quartes classificades a la Lliga Catalana. A la Copa Generalitat queden eliminades a semifinals.

## Jugadores i cos tècnic
### Plantilla 1986-87

La plantilla i el cos tècnic del primer equip per a l'actual temporada (manca informació) són els següents:
| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| — | DEF | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Adelina Pastor |
| — | DEF | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Maria Ángeles Navas |
| — | DAV | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Emilia Ibáñez |
| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| — | DAV | [[Fitxer:Flag of Andalucía.svg|23x15px|border |alt=Andalusia|link=Selecció de futbol d'Andalusia|{{#if:|]] | Lucía Ruiz |
| — | | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Isabel |
| — | | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Silvia |

### Cos tècnic 1986-87

* Entrenador: Ramon Carrión

## Referències

* ↑ Xavier «Carpetazo a la liga» (en castellà). , 22-05-1987, p. 22.
* ↑ «Copa Catalana: El Barcilona, primer finalista» (en castellà). Mundo Deportivo, 08-07-1987. [Consulta: 20 agost 2024].
# Tercer principi de la termodinàmica

El tercer principi de la termodinàmica, de vegades anomenat teorema de Nernst, relaciona l'entropia i la temperatura d'un sistema físic.
Aquest principi estableix que l'entropia d'un sistema a la temperatura del zero absolut és una constant ben definida. Això es deu al fet que, a la temperatura del zero absolut, un sistema es troba en un estat bàsic, i els increments d'entropia s'aconsegueixen per degeneració des d'aquest estat bàsic.
El teorema de Nernst estableix que l'entropia d'un cristall perfecte d'un element qualsevol a la temperatura de zero absolut és zero. Tanmateix, aquesta observació no té en compte que els cristalls reals han se ser formats a temperatures superiors a zero i, en conseqüència, tindran defectes que no seran eliminats en ser refredats fins al zero absolut. En no ser cristalls perfectes, la informació necessària per a descriure els defectes existents incrementarà l'entropia del cristall.

## Vegeu també

* La fletxa del temps

## Referències

* ↑ «Tercer principi de la termodinàmica». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ David Jou, «El tercer principi de la termodinàmica», Revista de Física, Vol. 4(1) (2006), pàgines 34-42, Institut d'estudis catalans
# Tercer sector ambiental

El Tercer sector ambiental són les entitats sense ànim de lucre la missió de les quals està vinculada a la protecció i millora ambiental i a la sostenibilitat. Es tracta d'un subgrup del Tercer Sector
A la primera dècada del segle XXI Catalunya comptava amb unes quatre-centes entitats ambientals treballant activament al territori per protegir i millorar l'entorn. És un sector ric i divers, format principalment per entitats petites i escampades arreu del país.
Aquests tipus d'associacions són un vehicle fonamental per canalitzar les necessitats, aspiracions o voluntats de molts ciutadans i ciutadanes i, alhora, són un instrument clau en el Govern del país, en la governança. És per això que l'associacionisme ambiental es considera ja un sector més del teixit social, el tercer sector ambiental.

## Característiques i àmbits d'actuació

El sector està format per una gran diversitat associativa, on conflueixen entitats de base associativa; fundacions que sorgeixen arran d'interessos populars o institucionals; plataformes –enteses com aquells moviments fruit d'algun confl icte o problemàtica puntual que mobilitzen una gran part de la població–, organismes de segon nivell que uneixen esforços amb elements comuns, ja sigui el voluntariat, la custòdia o una manera de d'actuar concreta.
Majoritàriament, però, les entitats tenen la naturalesa jurídica d'associacions (68%).
A més, es tracta d'un sector jove: un 62% de les entitats tenen menys de 20 anys d'existència.
La raó de ser de les entitats ambientals està vinculada al benefici social derivat de la protecció i millora del medi ambient. Són entitats que, en tant que formen part del tercer sector, estan compromeses amb la transformació social; i, en tant que fan acció ambiental, promouen la millora de l'entorn. La majoria d'aquestes entitats (63%) compten amb persones voluntàries per dur a terme la seva tasca.
Les activitats que realitzen venen determinades per aquests valors i per la missió de cada entitat. Hi ha entitats conservacionistes, de custòdia, naturalistes, ecologistes, d'educació i sensibilització ambiental, científiques i de recerca, de defensa i reivindicatives, entre d'altres.
Tanmateix, a grans trets, les entitats es poden agrupar atenent a quatre grans àmbits d'actuació: –Entitats ecologistes, de defensa i reivindicació –Entitats d'educació ambiental –Entitats de conservació dels recursos naturals i custòdia del territori –Entitats de tecnologia i serveis

## Referències

* ↑ «Pla de suport al tercer sector ambiental de Catalunya 2011-2014». Web de la Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2012-04-13 [Consulta: 7 octubre 2013].
* ↑ «Tercer Sector Ambiental». Departament de Territori i Sostenibilitat. [Consulta: 7 octubre 2013].
* ↑ «Diagnosi del Tercer Sector Ambiental de Catalunya». Web de la Generalitat de Catalunya, 01-11-2010. Arxivat de l'original el 2012-04-13 [Consulta: 7 octubre 2013].

## Enllaços externs

* Diagnosi del tercer sector ambiental de Catalunya, Arxivat 2012-04-13 a Wayback Machine. Novembre de 2010. Elaborat per Ceres.