OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Síndrome de l'edifici malalt

La Síndrome de l'edifici malalt es presenta en usuaris d'edificis tancats hermèticament i que tenen la humitat i la temperatura controlats mitjançant sistemes centralitzats i tancats.

## Edificis i problemàtica

Els edificis que tenen aquesta problemàtica es caracteritzen per tenir sistemes de ventilació forçada i aire condicionat, també és freqüent que tinguin estores i cortines que afavoreixen el dipòsit de partícules. Es tracta d'edificis hermèticament tancats.

## Factors causals

Els materials utilitzats per les fotocopiadores i impressores poden alterar l'aire interior. Per altra banda, els treballadors produeixen de manera natural diòxid de carboni i vapor d'aigua. A l'interior dels edificis es poden produir també bioaerosols perquè es queden microorganismes en suspensió a l'aire per falta de renovació d'aquest. La insuficient renovació de l'aire obliga a cercar un estalvi d'energia. A més, si s'afegeixen renou i vibracions a l'interior de l'edifici, augmenten les possibilitats de desenvolupar la síndrome.

## Referències

* ↑ «Sistemas de Ventilación». Gas Natural Fenosa.

## Bibliografia

* Martín-Gil J., Yanguas M. C., San José J. F., Rey-Martínez and Martín-Gil F. J. "Outcomes of research into a sick hospital". Hospital Management International, 1997, pp. 80–82. Sterling Publications Limited.
* Åke Thörn, The Emergence and preservation of sick building syndrome, KI 1999.
* Charlotte Brauer, The sick building syndrome revisited, Copenhagen 2005.
* Michelle Murphy, Sick Building Syndrome and the Problem of Uncertainty, 2006.
* Johan Carlson, "Gemensam förklaringsmodell för sjukdomar kopplade till inomhusmiljön finns inte" [Unified explanation for diseases related to indoor environment not found]. Läkartidningen 2006/12.
* Research Committee Report on Diagnosis and Treatment of Chronic Inflammatory Response Syndrome Caused by Exposure to the Interior Environment of Water-Damaged Buildings (PDF)

## Vegeu també

* Aspergillus

## Enllaços externs

* «Indoor Air Facts No. 4 - Sick Building Syndrome» ( PDF) (en anglès). Environmental Protection Agency, 01-02-1991. [Consulta: 8 desembre 2013].
# Llista de monuments de Santa Eugènia

Llista de monuments de Santa Eugènia catalogats pel consell insular de Mallorca com a Béns d'Interès Cultural en la categoria de monuments pel seu interès històric, artístic, arquitectònic, arqueològic, històric-industrial, etnològic, social, científic o tècnic.
| Monument | Tipus | Localització | Coordenades | Codi$^?$ |
| Es Comellar / Can Palou | Monument arqueològic | Santa Eugènia | 39° 37′ 04″ N, 2° 49′ 51″ E﻿ / ﻿39.617720°N,2.830789°E﻿ / 39.617720; 2.830789 a prop | RI-51-0002703 |
| Ses Coves | Monument arqueològic | Santa Eugènia | 39° 37′ 36″ N, 2° 49′ 27″ E﻿ / ﻿39.626721°N,2.824137°E﻿ / 39.626721; 2.824137 a prop | RI-51-0002704 |
| Puig de Santa Eugènia / Can Lloveti / Cas Corb / Can Sineu | Monument arqueològic | Santa Eugènia | 39° 37′ 23″ N, 2° 49′ 44″ E﻿ / ﻿39.623133°N,2.828795°E﻿ / 39.623133; 2.828795 a prop | RI-51-0002705 |
| Es Putxet / Cova d'en Tro / Cova des Putxet | Monument arqueològic | Santa Eugènia | 39° 37′ 25″ N, 2° 50′ 38″ E﻿ / ﻿39.623605°N,2.843953°E﻿ / 39.623605; 2.843953 a prop | RI-51-0002706 |
| Es Comellar / Es Rafal | Monument arqueològic | Santa Eugènia | 39° 37′ 07″ N, 2° 49′ 53″ E﻿ / ﻿39.618622°N,2.831486°E﻿ / 39.618622; 2.831486 a prop | RI-51-0002707 |
| Son Mateu | Monument arqueològic | Santa Eugènia | 39° 37′ 35″ N, 2° 49′ 23″ E﻿ / ﻿39.626342°N,2.822972°E﻿ / 39.626342; 2.822972 a prop | RI-51-0002708 |
| Sa Cova Llarga | Monument arqueològic | Santa Eugènia Son Matxina | 39° 37′ 39″ N, 2° 49′ 14″ E﻿ / ﻿39.627599°N,2.820638°E﻿ / 39.627599; 2.820638 a prop | RI-51-0002709 |
| Coves d'en Pala | Monument arqueològic | Santa Eugènia | 39° 37′ 10″ N, 2° 50′ 05″ E﻿ / ﻿39.619528°N,2.834630°E﻿ / 39.619528; 2.834630 a prop | RI-51-0002710 |
| Cova des Vent / Son Tano | Monument arqueològic | Santa Eugènia | 39° 37′ 33″ N, 2° 50′ 59″ E﻿ / ﻿39.625856°N,2.849774°E﻿ / 39.625856; 2.849774 a prop | RI-51-0002711 |
| Es Violar | Monument arqueològic | Santa Eugènia Son Tano | | RI-51-0002712 |
| Sa Mola / Son Vidal | Monument arqueològic | Santa Eugènia | 39° 37′ 29″ N, 2° 49′ 35″ E﻿ / ﻿39.624841°N,2.826473°E﻿ / 39.624841; 2.826473 a prop | RI-51-0002713 |
| Sa Talaia | Monument arqueològic | Santa Eugènia | | RI-51-0002714 |
| Cova d'en Pelleringo / Son Tano | Monument arqueològic | Santa Eugènia | 39° 36′ 50″ N, 2° 49′ 00″ E﻿ / ﻿39.614005°N,2.816597°E﻿ / 39.614005; 2.816597 a prop | RI-51-0002840 |

## Referències

* Base de dades de béns immobles, del Ministeri de Cultura
* Visor del Patrimoni Històric, del Consell de Mallorca
* Catàleg de patrimoni, a Portal Forà
# Astroblepus sabalo

Astroblepus sabalo és una espècie de peix de la família dels astroblèpids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Ucayali.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 15: i-xxxi + 1-540, Pls. 421-455.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaefer, S.A. 2003. Astroblepidae (Naked sucker-mouth catfishes). p. 312-317. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Eochaid d'Escòcia

Eochaid d'Escòcia (mort el 889) fou rei d'Escòcia del 878 al 889, i regnà conjuntament amb el seu germà Giric. Era fill del rei Run de Strathclyde i net, via materna, de Kenneth I. Ell i el seu germà foren vençuts pels vikings a Dollar (Stirling) el 875, de manera que hagueren d'aixoplugar-se a Perth.
# Kotélnikovo

«Kotélnikovo» té aquests significats:
* Kotélnikovo (Volgograd), ciutat de l'óblast de Volgograd, a Rússia
* Kotélnikovo (Kursk), poble de l'óblast de Kursk, a Rússia
# La Feu del Torres

La Feu del Torres és un sot, o vall estreta i feréstega, del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès. Pertany al territori del poble rural de Bertí.
És a l'esquerra del Rossinyol, al sud-oest del territori de Bertí. Queda a prop i al nord-est de Sant Miquel del Fai. És al sud-est de la Roca Gironella, a llevant del Pla d'Iglésies i al sud-est de la masia del Serrà. És la part més occidental del Sot de les Taules.

## Enllaços externs

* La Feu del Torres en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Eleccions primàries dels Estats Units

Com a part de la selecció dels candidats a la presidència dels Estats Units hi ha una sèrie d'eleccions primàries i caucus a cadascun els estats. La Constitució dels Estats Units no fa cap referència a aquest procés; els partits polítics i els estats han desenvolupat aquest procediment amb el temps. Alguns estats només realitzen eleccions primàries, mentre que altres prefereixen el caucus, i d'altres una combinació d'ambdós. Aquestes primàries són escalonades, normalment començant a finals de gener o principis de febrer i acaben a mig juny abans de l'elecció general el novembre. Els governs estatals i locals organitzen les eleccions primàries mentre el caucus és un esdeveniment privat organitzat directament pels partits polítics mateixos. Una elecció primària o un caucus són, de fet, eleccions indirectes: en comptes que els vots comptin per a elegir el candidat, els seus vots compten per designar delegats dels seus estats per a les convencions de nominació presidencials, en la majoria dels casos delegats compromesos. Aquests delegats, al seu torn, elegeixen al candidat presidencial del partit, en la majoria dels casos, segons els resultats de les primàries.
Cada partit polític determina el nombre de delegats que assigna a cada estat. A més dels delegats seleccionats durant les primàries i caucus, les delegacions estatals de les convencions nacionals demòcrata i republicana inclouen delegats no compromesos (usualment els líders del partit i funcionaris públics en funcions) que poden votar per qualsevol persona.
Atès el sistema escalonat d'eleccions primàries, els candidats concentren els seus recursos una regió rere l'altra en comptes de fer campanya a cada estat simultàniament. A alguns dels estats menys poblats, això permet que les campanyes siguin molt més personals. Tanmateix, el resultat final de les primàries pot no ser representatiu de l'electorat americà: els votants d'Iowa, Nou Hampshire i altres estats no molt poblats que tradicionalment organitzen les seves primàries el gener o febrer sovint tenen un impacte important en la cursa cap a la nominació mentre que altres estats molt poblats com Califòrnia que tradicionalment organitzen les primàries el juny, sovint no tenen veu, ja que la cursa cap a la nominació usualment acaba abans; és a dir, a poc a poc els candidats es retiren abans quan consideren que no aconseguiran el nombre necessari de delegats, i al final en queda un de sol.

## Referències

* ↑ Shafer, Byron E. «Emergence of the Presidential The Nomination and the Convention». A: Bifurcated Politics: Evolution and Reform in the National Party Convention. Harvard University Press, 1988, p. 11. ISBN 0674072561 [Consulta: 1r febrer 2016].
* 1 2 Putnam, Josh. «Everything you need to know about how the presidential primary works». Washington Post, 12-05-2015. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «US Election guide: how does the election work?» (en anglès). The Telegraph, 06-11-2012. [Consulta: 18 maig 2024].
# Síndrome de fatiga informativa

Es coneix com a síndrome de fatiga informativa o síndrome de fatiga per excés d'informació (information fatigue syndrome, IFS, per les seves sigles en anglès) a un quadre simptomàtic, no reconegut en els manuals mèdics, caracteritzat per fatiga i cansament producte de l'exposició, consum i maneig excessiu d'informació (sobreinformació) que desborda i esgota físicament i mental. Dos de cada tres metges atén cada any algun pacient preocupat per alguna notícia falsa o engany de salut.
El terme va ser proposat pel psicòleg britànic David Lewis, durant els anys noranta, en el seu informe titulat Dying for information? (Morint per la informació?). Lewis ho definia com el cansament provocat en haver de processar excessives quantitats de dades, que disminueix la capacitat per resoldre problemes i prendre decisions. Lewis ho relacionava amb la infobesitat.
La síndrome s'acompanya de manifestacions tals com mal de panxa, pèrdua de visió, problemes d'atenció i concentració, dificultat per a l'anàlisi i la presa de decisions, recerca constant de més informació, ansietat, estrès i trastorns del son. També pot alterar la capacitat de prendre decisions.
Experts especialistes en el son davant aquest síndrome recomanen posar-se horaris en l'ús de les xarxes socials i apagar el telèfon mòbil tres hores abans d'anar a dormir.

## Vegeu també

* Tecnoestrès

## Referències

* 1 2 3 «L'excés d'informació afecta la salut | Col·legi de Periodistes de Catalunya». [Consulta: 22 març 2020].
* ↑ Què és la síndrome de fatiga informativa?. Molt interessant
* ↑ Ma. Amor Pérez Rodríguez; Águeda Delgado-Ponce; Rosa García-Ruiz Niños y jóvenes ante las redes y pantallas: La educación en competencia mediática. Editorial GEDISA, 2015, p. 21–. ISBN 978-84-16572-07-6.
* ↑ Manuel Ruiz del Corral. Ser digital: Hacia una relación consciente con la tecnología. Editorial Kolima, 19 maig 2017, p. 95–. ISBN 978-84-16994-28-1.
* ↑ information fatigue syndrome
* ↑ «Estar massa informat és dolent per dormir ben». .

## Enllaços externs
### en anglès

* The Reuters Guide to Good Information Strategy Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Ercta (arna)

Ercta és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Ercta dixialis Snellen, 1895
* Ercta elutalis (Walker, 1859)
* Ercta pedicialis Snellen, 1895
* Ercta scotialis Hampson, 1912
* Ercta trichoneura Hampson, 1912
* Ercta vittata (Fabricius, 1794)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 22 febrer 2019].
# El duc

El duc (títol original, The Duke) és una pel·lícula de comèdia dramàtica dirigida per Roger Michell i amb guió de Richard Bean i Clive Coleman. És protagonitzada per Jim Broadbent, Helen Mirren, Fionn Whitehead, Matthew Goode i Anna Maxwell Martin. S'ha doblat i subtitulat al català.
Es va exhibir al Festival de Cinema de Venècia el 4 de setembre de 2020 i es va estrenar als cinemes el 6 de novembre de 2020.

## Premissa

El 1961, Kempton Bunton, un conductor de taxis de 60 anys, va robar el Retrat del Duc de Wellington de Goya de la National Gallery a Londres. Va enviar notes d'extorsió dient que tornaria la pintura sota la condició que el govern invertís més en la cura de la gent gran. El que va passar després esdevindria material de llegenda. Una història vertadera edificant sobre un home bo que busca canviar el món i intenta salvar el matrimoni.

## Repartiment

* Jim Broadbent com a Kempton Bunton
* Helen Mirren com a Lilya Frances
* Fionn Whitehead com a Jackie Bunton
* Matthew Goode
* Anna Maxwell Martin

## Producció

L'octubre de 2019 es va fer públic que es faria una pel·lícula sobre el robatori del Retrat del Duc de Wellington de 1961, amb Jim Broadbent com el lladre Kempton Bunton i Helen Mirren com la seva esposa. Roger Michell es va anunciar que en seria el director i el mes següent, que Fionn Whitehead s'uniria al repartiment.
El rodatge va començar el gener de 2020, amb Matthew Goode unint-se al repartiment.

## Estrena

La pel·lícula s'estrenarà al Festival de Cinema de Venècia el 4 de setembre de 2020. També va ser elegida per al Festival de Cinema de Telluride el setembre de 2020, abans que es cancel·lés per la pandèmia per coronavirus. Està previst que s'estreni al Regne Unit el 6 de novembre de 2020.

## Referències

* ↑ «El duc». Goita què fan, ara!. [Consulta: 23 desembre 2023].
* ↑ Grater, Tom. «Jim Broadbent, Helen Mirren Art Heist Story 'The Duke' Greenlit At Pathé – AFM», 29-10-2019. [Consulta: 12 gener 2020].
* ↑ Grater, Tom. «Fionn Whitehead Joins Jim Broadbent & Helen Mirren In Roger Michell's 'The Duke' For Pathé – AFM», 04-11-2019. [Consulta: 12 gener 2020].
* ↑ Grater, Tom. «'The Duke': First Look At Jim Broadbent & Helen Mirren In Art Heist Story», 10-01-2020. [Consulta: 25 gener 2020].
* ↑ Tartaglione, Nancy. «Venice Film Festival 2020: Competition Light On Studios, Strong On Global Arthouse & Women Directors – Full List», 28-07-2020. [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ Keegan, Rebecca. «Inside the Telluride Film Festival That Would Have Been», 03-08-2020. [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ «The Duke». Arxivat de l'original el 5 d’abril 2018. [Consulta: 24 febrer 2020].
# La Feuille d'érable

La Feuille d'érable (la fulla d'arç) és una sèrie de televisió històrica en coproducció Québec, França, Suïssa i Bèlgica de tretze episodis, emesos al Quebec entre el 28 de desembre de 1971 i el 28 de març de 1972 a la Télévision de Radio-Canada, a França a partir del 18 de març de 1972 a l'ORTF, a Suïssa a la SSR i a Bèlgica a la RTB. també fou emesa a Espanya i Alemanya.

## Sinopsi

La sèrie aprofita per repassar la història del Quebec vista per la família Bellerose, des de l'arribada de François Bellerose a Nova França junt amb Jacques Cartier el 1535, fins a la mort del darrer descendent, Julien Bellerose, el 1760, quan Quebec passa a formar part del Canadà britànic.

## Repartiment

* Gilles Renaud: François Bellerose
* Dominique Briand: Louis Bellerose
* François Tassé: Julien Bellerose
* Carole Laure: Anne-Marie Bellerose
* Michèle Magny: Louise Bellerose
* Anne Pauzé: Marie Bellerose
* Léo Ilial: Jacques Cartier
* Ronald France: Agonna
* Roger Garceau: Dom Anthoine
* Paul Guèvremont: Xavier
* Hélène Loiselle: Gertrude
* Jean-Louis Roux: Chevalier de Lévis
* David Schurmann: Robert Stobo
* Lionel Villeneuve: La Bouille
* Michelle Rossignol
* André Richard
* Jean Archambault

## Episodis

* Le Canayen
* La Canayenne
* La Pucelle de Tadoussac
* La Croix du Mont-Royal
* Un hiver brûlant
* La Fille du Roy
* 3000 soldats, une fille
* Les Caribous
* Le Seigneur de la forêt
* Le Trésor du chameau
* Les Acadiens
* L'Évadé
* L'Adieu au lys

## Referències

* ↑ La Feuille d'érable, tele.70.com

## Enllaços externs

* Fitxa de la sèrie a Qui Joue Qui
* Fitxa de la sèrie a Annuséries
* Vues québécoises, Bloc d'Anne-Laure Poulet
# El otro Francisco

El otro Francisco és una pel·lícula cubana dirigida el 1975 per Sergio Giral. Va participar al 9è Festival Internacional de Cinema de Moscou, on va obtenir un diploma per l'actuació de l'actor Miguel Benavides. Forma part d'una trilogia sobre l'esclavitud amb El rancheador i Maluala.

## Argument

Dues versions, una idealitzada i romàntica, propera a l'obra anti-esclavista d'Anselmo Suárez Romero, i l'altra, d'estil realista, tendint a qüestionar la visió de l'escriptor. La novel·la tracta de l'amor impossible entre dos esclaus perseguits i torturats pel seu propietari gelós.

## Repartiment

* Margarita Balboa
* Miguel Benavides
* Armando Bianchi
* Alden Knight
* Adolfo Llauradó
* Susana Pérez
* Alina Sánchez
* Ramón Veloz

## Referències

* ↑ «9th Moscow International Film Festival (1975)». MIFF. Arxivat de l'original el 16 gener 2013. [Consulta: 5 gener 2013].
* ↑ «El otro Francisco». Arxivat de l'original el 2019-10-25. [Consulta: 11 setembre 2019].
* ↑ Sergio Giral, el mundo negro en el cine a rfi.fr
* ↑ El otro Francisco a cubatesoro.com
* ↑ El otro Francisco Arxivat 2019-10-25 a Wayback Machine. a fcat.es
# Avançam

Avançam és una associació de regidors de Mallorca, Menorca, Eivissa i Formentera amb l'objectiu d'assegurar el dret a decidir i convocar consultes sobre la independència a mitjà termini, i a proposició dels regidors d'Avançam, diversos municipis de Mallorca han aprovat mocions a favor del dret a l'autodeterminació. Es va constituir el desembre de 2009, i va participar en diverses iniciatives sobiranistes. Va estar actiu fins a octubre de 2012, i el 2016 es va rellançar per part de diferents regidors de MÉS de diferents illes.

## Referències

* ↑ «L'Ajuntament de Costitx aprova una moció per a l'autodeterminació de Balears». dBalears, 15-01-2013. Arxivat de l'original el 2015-12-26 [Consulta: 27 març 2013]. Arxivat 2015-12-26 a Wayback Machine.
* 1 2 «El ple d'Inca aprova per unanimitat la primera moció de la plataforma Avançam». directe!cat, 30-04-2010.
* ↑ «Pollença, primer municipi balear en favor de l'estat propi». VilaWeb, 27-10-2012.
* ↑ Pol, Antoni «'Avançam' torna a la càrrega». dBalears, 15-12-2011. Arxivat de l'original el 2016-03-14 [Consulta: 13 març 2016]. Arxivat 2016-03-14 a Wayback Machine.
* ↑ «3000 persones es manifesten per l'autodeterminació a Palma». VilaWeb, 30-12-2010 [Consulta: 13 març 2016].
* ↑ RG «Regidors de MÉS reactiven la Plataforma pel Dret a Decidir». Ara Balears, 06-02-2016 [Consulta: 16 març 2016].

## Vegeu també

* Municipis de Mallorca pel dret a decidir
* Xarxa de municipis i entitats de les Illes Balears pel Ramon Llull
* Municipis de les Illes Balears amb la senyera

## Enllaços externs

* Avançam - Lloc web oficial
# Katun

El Katun, de vegades transcrit Katun' (en rus Катунь), és un riu que es troba a la República de l'Altai i el krai de l'Altai, a la part meridional de Sibèria, Rússia. És una de les fonts de l'Obi. La seva llargada és de 688 km i drena una conca de 60,900 km².

## Geografia

El Katun neix al vessant septentrional del massís de l'Altai, en una de les glaceres del mont Belukha, el seu cim més alt. El riu discorre a través de les muntanyes, predominantment en direcció nord. Prop de la important ciutat de Biïsk el Katun s'uneix amb el riu Bia, on produeix el naixement del riu Obi.
Els principals afluents són, per la dreta, els rius Txuia (320 km i una conca d'11.200 km²) i Argut (230 km i 9.550 km²); i per l'esquerra els rius Koksa (150 km i 5.600 km²), Semà i Kàmenka (170 km i 1.900 km²). Els principals centres urbans pels quals travessa el riu són Ust-Koksa, Inià, Txemal, Maimà i Srostki. La ciutat de Gorno-Altaisk es troba prop de la confluència del Maimà amb el Katun.
El riu queda gelat des de finals de novembre fins a mitjan abril, però durant l'estiu és navegable.

## Referències

* ↑ «Katun'». enciclopedia.cat. Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 12 setembre 2013].
# El dux Leonardo Loredan

El dux Leonardo Loredan és un quadre pintat per Giovanni Bellini cap al 1501-1504 i que actualment està exposat al National Gallery de Londres.

## Descripció

Bellini va realitzar aquest retrat probablement poc després de l'elecció del dux Leonardo Loredan, governador de la República de Venècia. El seu vestit de cerimònies denota les influències orientals que des de sempre havia tingut la ciutat. La seda de Damasc, teixida amb fils d'or, té un brodats detallats minuciosament pel pintor, ressaltant la textura de la tela i els efectes de la llum sobre ella. El quadre adquireix així unes propietats tàctils molt pròpies de la tradició veneciana.
La cara del dux expressa un realisme que inaugura el que serà una tradició pròpia de Venècia: el gènere del retrat. L'homogeneïtat de la llum i dels fons del quadre contribueixen a l'ambient vaporós i càlid de l'escena, que es veu accentuat per l'ús de la pintura a l'oli. Aquesta tècnica permetia crear un pigment molt espès que, disposat adequadament sobre la superfície de la tela, la feia aparèixer marcadament rugosa.

## Referències

* Pàgina del quadre a la National Gallery de Londres