OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chladni (cràter)

Chladni és un petit cràter d'impacte que es troba prop de la vora nord-oest del Sinus Medii, a la part central de la Lluna. El cràter deu el seu nom al físic i músic alemany Ernst Chladni (1756-1827), qui el 1794 va escriure el primer llibre sobre meteorits (Über den Ursprung der von Pallas gefundenen und anderer ihr ähnlicher Eisenmassen).
La vora del cràter és més o menys circular, i hi ha una petita plataforma al centre, on les parets internes inclinades envolten el punt mig. Presenta una albedo més alta que el terreny circumdant. Està connectat per una cresta baixa fins a la vora del cràter Murchison, que es troba al nord-oest. A l'est de Chladni apareix el cràter Triesnecker, molt més gran.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# In Old California (pel·lícula de 1910)

In Old California és una pel·lícula muda dirigida per D. W. Griffith i estrenada el 10 de març de 1910. Va ser la primera pel·lícula en rodar-se completament a Hollywood.

## Argument

L'acció se situa a Califòrnia abans de la seva independència de Mèxic el 1822. José Manuella és un jove ric i prestigiós. Ell estima Perdita Arguello, però descobreix que està enamorada de Pedro Cortés, un cantant del poble molt atractiu que totes les noies del poble van al darrere. Perdita es casa amb Cortés. Passen 20 anys i Cortés s'ha convertit en una persona depravada que gasta en alcohol el diner que ella guanya. Tenen un fill de 19 anys i ella vol que escapi de la influència del pare. Per tant, quan José és nomenat governador de Califòrnia, li demana que protegeixi el seu fill. José l'accepta com a guàrdia de palau. El noi, però, és com el seu pare, veu i roba els seus companys.
Un dia, Perdita, veient-se en el seu llit de mort, escriu José demanant-li de poder veure el seu fill abans de morir. Mentre llegeix la carta, el noi es descobert de nou robant. Tot i això, José fa vestir el fill com un heroi amb moltes medalles i l'acompanyaa a veure la seva mare. Un cop ella mor, José ordena que li arranquin les medalles i l'envia a la presó.

## Repartiment

* Frank Powell (José Manuella)
* Marion Leonard (Perdita Arguello)
* Arthur V. Johnson (Pedro Cortés)
* Henry B. Walthall (fill de Cortés)
* Charles Craig
* Mack Sennett
* Francis J. Grandon
* W. Chrystie Miller
* Anthony O$Sullivan
* Alfred Paget
* Charles West

## Producció

El 19 de gener de 1910 va arribar a Califòrnia una companyia d'actors encapçalada pel director Griffith, enviada per la Biograph. Es va establir el quarter general a Los Angeles on havien construït un laboratori de revelat. La Biograph segui l'exemple de Selig i de la New York Motion Picture Company (Bison) que ja s'hi havien traslladat per aprofitar el clima i la llum. Griffith va acabar allà primerament les darreres escenes per “Newlyweds” (1910). La següent pel·lícula va ser “In Old California”, que es va rodar enterament a Hollywood i que per tant constitueix la primera pel·lícula rodada allà.

## Referències

* ↑ «This week programme of licensed films». The Moving Picture World 6, 10, 12-03-1910, pàg. 395.
* ↑ «In Old California». Moving Picture World 6, 10, 12-03-1910, pàg. 393.
* ↑ «Biograph Company migrates to the land of sunshine and flowers». The Moving Picture World 6, 4, 29-01-1910, pàg. 120.
* ↑ «Los Angeles home of three film concerns.». The Moving Picture World 6, 7, 19-02-1910, pàg. 256.
* ↑ Henslee, William D.; Henslee, Elizabeth. Entertainment Law and Business (en anglès). Wolters Kluwer Law & Business, 2018-09-14, p. 623. ISBN 978-1-4548-8155-1.

## Enllaços externs

* In Old California al Cataleg de l'American Film Institute
# Roger Subirachs i Burgaya

Roger Subirachs i Burgaya (Barcelona, 11 de setembre de 1956 - Sant Climent de Llobregat, 30 d'agost de 2017) va ser un dibuixant de còmics català, fill de l'escultor Josep Maria Subirachs i germà de la historiadora de l'art Judit Subirachs.
La seva trajectòria se centra bàsicament en la dècada dels setanta i vuitanta en publicacions com El Víbora, Cairo o TBO, on solia signar com a "Roger". Posteriorment es dedicà a l'escenografia, com a director d'art, en pel·lícules, com Tirant lo Blanc, de Vicente Aranda Ezquerra, 2006) i en sèries de televisió com Makinavaja (1997) o Pepe Carvalho (1999).
Aprenent del seu pare en l'ofici d'escultor va crear algunes peces com "Destino Gris" o "Emili Piula".

## Referències

* 1 2 «Fallece el historietista Roger Subirachs a los 61 años». La Vanguardia, 30-08-2017 [Consulta: 27 setembre 2017].
* ↑ «El historietista Roger Subirachs ha fallecido a los 61 años» (en castellà). CatalunyaPress.es, 31-08-2017 [Consulta: 27 setembre 2017].
* ↑ Pons, Álvaro «Roger Subirachs, 'Roger', dibujante y director de arte». El País, 01-09-2017 [Consulta: 27 setembre 2017].
* ↑ Fontbona i de Vallescar, Francesc; Bracons i Clapés, Josep «Roger Subirachs i Burgaya, fill de Josep Maria Subirachs i Sitjar». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 18 desembre 2018].
# Mandi (ciutat)

* Aquest article tracta sobre la ciutat de Mandi. Per al principat històric homònim, vegeu Mandi
Mandi (antigament Mandav Nagar) és una ciutat i municipalitat d'Himachal Pradesh, capital del districte de Mandi, a 31° 43′ N, 76° 55′ E﻿ / ﻿31.72°N,76.92°E﻿ / 31.72; 76.92 a la vora del riu Beas. Consta al cens del 2001 amb 26.858 habitants. El 1901 la població era de 8.144 habitants. Fou fundada el 1527 per Akbar Sen, Raja de Mandi.

## Temples

Mandi té més de 300 temples, antics i moderns, i per això és coneguda com a Chhoti (Petita) Kashi. Molts dels temples estan dedicats a Xiva i Kali.

### Gurudwara

Mandi té el Gurudwara Gobind Singh en honor de Guru Gobind Singh que va passar algun temps a Mandi sent acollit pel príncep quan era perseguit per Aurangzeb. Extraoficialment s'anomena Gurudwara Palang Sahab, perquè el llit el guru, anomenat Palang, encara es conserva en aquest lloc.

## Llocs interessants

* Chauntra Wazir (palau del wazir)
* Palau Damdama, segle XVII
* Sunken Garden(Mercat Indira)
* Temple Tarna o temple Shyama Kali
* Temple Bhima Kali
* Temple Panchvaktra T
* Kangri Dhar

### Galeria

* Mandi town
* Victoria Bridge ,Mandi closer view
* Victoria Bridge ,Mandi full view
* Victoria Bridge ,Mandi ,inscription board
* Triloknath Temple
* Triloknath Temple
* Triloknath Temple -inner view
* Gurudwara Palang Sahib
* Gurudwara Palang -iner view
* Gurudwara Palang Sahib-outer view
* Bhimakali Temple -distant view
* Bhimakali Temple-closer view

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Mandi District Web Page
# Mantell

«Mantell» té aquests significats:
* Geologia: mantell terrestre, capa de la Terra.
* Heràldica: mantell heràldic, ornament exterior de l'escut.
* Indumentària: mantell (roba),vestidura triangular que cobreix parcialment l'esquena i les espatlles.
* Anatomia: mantell (anatomia), replec dorsal de la massa visceral dels mol·luscs, dels braquiòpodes i dels cirrípedes.
Viccionari
# Chlamydogobius

Chlamydogobius és un gènere de peixos d'aigua dolça de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

Són capaços de canviar llurs colors per camuflar-se amb l'entorn.

## Hàbitat

Poden viure en aigües amb una àmplia gamma de temperatures (entre 3 i 43 graus Celsius), pH (entre 6,8 i 9), salinitat (fins a un 60%) i nivells d'oxigen extremadament baixos (sovint per sota de 5 mil·ligrams d'oxigen per litre d'aigua).

## Costums

Atès el baix nivell d'oxigen dels seus hàbitats, tenen el costum de col·locar-se damunt dels llits d'algues per capturar l'oxigen que produeixen.

## Estat de conservació

Les activitats humanes han reduït sovint la pressió dels aqüífers que alimenten les fonts termals d'Austràlia on viuen, la qual cosa ha produït que algunes espècies estiguin en perill d'extinció.

## Taxonomia

* Chlamydogobius eremius (Zietz, 1896)
* Chlamydogobius gloveri (Larson, 1995)
* Chlamydogobius japalpa (Larson, 1995)
* Chlamydogobius micropterus (Larson, 1995)
* Chlamydogobius ranunculus (Larson, 1995)
* Chlamydogobius squamigenus (Larson, 1995)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ Threats to Australian desert springs (anglès)
* ↑ Harris, C., 1992. Mound Springs: South Australian conservation initiatives. The Rangeland Journal. 14(2): 157-173.
* ↑ Habermehl, M. A., 1982. Springs in the Great Artesian Basin, Australia - their origin and nature. Bureau of Mineral Resources, Geology & Geophysics, Australia Report Núm. 235.
* ↑ Ponder, W. F., 1986. Mound springs of the Great Artesian Basin. A: Limnology of Australia. Eds. DeDeckker, P. & Williams, W. D. CSIRO, Austràlia i W. Junk, La Haia. pp 403-420.
* ↑ Zietz, A. H. C., 1896. Pisces. Report on the work of the Horn Expedition to Central Australia. Part 2. Zoology. Report on the work of the Horn Expedition to Central Australia. Part 2.: 176-180, Appendix, pp. 410-411, Pl. 16.
* 1 2 3 4 5 Larson, H. K., 1995. A review of the Australian endemic gobiid fish genus Chlamydogobius, with description of five new species. The Beagle, Records of the Museums and Art Galleries of the Northern Territory v. 12: 19-51.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Providence Park

El Providence Park (anteriorment Jeld-Wen Field; PGE Park; Civic Stadium) és un estadi esportiu de la ciutat de Portland, Oregon (Estats Units), i compta amb una capacitat de 20.000 espectadors. Es va inaugurar l'any 1926 i va ser sotmès a una important renovació l'any 2001.
Actualment el Portland Timbers, club de futbol de la Major League Soccer, i el Portland State Vikings de futbol americà exerceixen de local en aquest recinte.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'estadi
# Jacques et Jim

Jacques et Jim, venuda als Estats Units com Jack and Jim i al Regne Unit com Comical Conjuring, és un curtmetratge mut francès del 1903 dirigit per Georges Méliès. Va ser venut per la Star Film Company de Méliès i té el número 517–519 al sseus catàlegs.
Méliès interpreta el malabarista a la pel·lícula, que utilitza escamoteigs i trets per als seus efectes especials.

## Referències

* ↑ Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 346, ISBN 9782732437323
* ↑ Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, pàg. 162–63, ISBN 2903053073

## Enllaços externs

* Jacques et Jim a YouTube
# Sceaux

«Sceaux» té aquests significats:
Toponímia
* Sceaux (Yonne), municipi del Yonne, França.
* Sceaux (Alts del Sena), municipi de l'Alts del Sena, França.
** Castell de Sceaux, gran mansió rural ubicat a Sceaux (Alts del Sena).
* Sceaux-d'Anjou, municipi del Maine i Loira, França.
* Sceaux-du-Gâtinais, municipi del Loiret, França.
* Sceaux-sur-Huisne, municipi del Sarthe, França.
# Roger Spottiswoode

Roger Spottiswoode (Ottawa, Ontario, Canadà, 5 de gener de 1945) és un cineasta britànic i canadenc reconegut com a editor de films com Straw Dogs (Els gossos de palla, 1971) i Pat Garrett i Billy the Kid (1973), dirigides per Sam Peckinpah, guionista de 48 Hrs. (48 hores), protagonitzat per Eddie Murphy i Nick Nolte, dirigit per Walter Hill i estrenat en 1982, i director de films com Air Amèrica, Under Fire i El demà no mor mai.

## Carrera

Spottiswoode va iniciar la seva carrera cinematogràfica el 1971 com a editor del documental Love and Music (Amor i música), dirigit per Jason Pohland i George Sluizer, i dels films Straw Dogs (Gossos de palla) i Pat Garrett and Billy The Kid (Pat Garrett i Billy The Kid), dirigits per Sam Peckinpah. El 1980, s'estrena Terror Train (El tren del terror), el seu primer film com a director, protagonitzat per Jamie Lee Curtis. En 1982, Spottiswoode va dirigir la sèrie The Renegades (Els renegats), protagonitzada per Patrick Swayze, mentre que el 1983, es va estrenar el film Under Fire (Sota el foc), protagonitzat per Gene Hackman i Nick Nolte, basat en fets reals esdevinguts a Nicaragua. Spottiswoode també va dirigir comèdies i films dramàtics com Els bons temps (The Best of Times), protagonitzat per Robin Williams i estrenat el 1986, Turner & Hooch (Socios y sabuesos), protagonitzada per Tom Hanks i estrenada el 1989, Air Amèrica, protagonitzada per Mel Gibson i Robert Downey, Jr., estrenada el 1990, i Stop! Or My Mom Will Shoot (Alto! O la meva mamà dispara), protagonitzada per Sylvester Stallone i estrenada el 1992. Entre els seus films més recents, es troben el telefilm And the Band Played On (I la banda va seguir tocant), protagonitzat per Matthew Modine i Phil Collins, estrenat el 1993; Tomorrow Never Dies (El demà no mor mai), protagonitzat per Pierce Brosnan per a la sèrie de films de James Bond, estrenat el 1997, The 6th Day (El sisè dia), protagonitzat per Arnold Schwarzenegger i estrenat l'any 2000, i Midnight Sun (El sol de mitjanit), el 2015.

## Filmografia com a director

Les seves pel·lícules més destacades són:
* Terror Train (1980)
* The Pursuit of D.B. Cooper (1981)
* Sota el foc (Under Fire) (1983)
* La millor jugada (The Best of Times) (1986)
* Shoot to Kill (1988)
* Socis i perdiguers (Turner & Hooch) (1989)
* Air Amèrica (1990)
* Stop! Or My Mom Will Shoot (1992). Dirigida amb Sylvester Stallone
* Ombres de dubte (1993)
* Mesmer (1994)
* El demà no mor mai (Tomorrow Never Dies) (1997)
* The 6th Day (2000)
* Spinning Boris (2003)
* Ripley Under Ground (2005)
* Shake Hands with The Devil (2007)
* The Children of Huang Shi (2008)
* Midnight Sun (2015)

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1994: Primetime Emmy al millor director de minisèrie o especial per And the Band Played On

## Referències

* ↑ «All Aboard...If You Dare!: An Interview with Roger Spottiswoode».
* ↑ «Filmografia».
# Michael Silverstein

Michael Silverstein (Brooklyn, 12 de setembre de 1945 - Chicago, 17 de juliol de 2020) fou un professor d'antropologia, lingüística i psicologia a la Universitat de Chicago. Era un estudiós de les llengües indígenes d'Austràlia i dels Estats Units. Fou una figura important dins el moviment de la pragmàtica lingüística i va fer grans contribucions en antropologia lingüística, sociolingüística, metapragmàtica i filosofia de la llengua.
# Mas Martí (Blanes)

El Mas Martí és una obra del municipi de Blanes (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un immoble que consta de dues plantes i vessants a laterals. La planta baixa, conté quatre obertures, dues portes i dues finestres. Les quatre obertures són molt simples i, a diferència de les altres masies que contenen unes finestres interessants amb un alt valor i contingut històric, sense res a destacar.
Pel que fa al primer pis, ens tornem a trobar amb una resolució de l'entramat de l'articulació del parament molt simple, a través de quatre obertures, tres de les quals són quadrades i una rectangular. L'únic a destacar d'aquest primer pis, i gairebé de tota la casa, són dos elements, que ressalten enmig d'aquesta monotonia i simplicitat constructiva. Per una banda, el petit mosaic compost per setze peces o unitats de rajoles, que representa un episodi hagiogràfic interessant, com és el de “Sant Martí oferint un tros de cap al pobre”. D'altra banda, una llegenda en consonància i afí amb el nom de la masia. Mentre que per l'altra, el rellotge de sol, que conté una divertida composició, a la manera d'esgrafiat, protagonitzat per un pagès el qual està executant les tasques del camp.

## Història

A simple vista, l'aspecte més superficial i exterior de la casa va experimentar des de fa uns cinc o deu anys aproximadament, una rehabilitació i intervenció integral, bastant agressiva, que ha modificat completament l'aspecte de la masia, provocant que aquesta perdi el seu sabor rústic i la seva essència d'antiguitat, i convertint-la en un mer producte modern.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Martí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Quilpué

Quilpue és una de les comunas de la província de Valparaíso, a Xile. És coneguda com "La ciutat del sol".

## Història

Al voltant del segle xv, a fins del dominació incaica i començaments de la colonització, l'explotació dels rentadors d'or de Marga Marga va posar en relleu aquesta zona. Les primeres terres a títol de mercè, li són assignades a Rodrigo de Araya, pel governador Pedro de Valdivia en 1547. Per molts anys l'explotació aurífera va concentrar l'interès per la zona i no va ser fins al segle xvii amb l'arribada de la família València i nombroses altres famílies criolles i immigrants europees, que es va subdividir la propietat de la terra i van sorgir altres iniciatives productives.
La construcció del ferrocarril Valparaíso - Santiago el 1852 aporta un eix ordinador i dona un nou impuls a l'activitat industrial i comercial.
La congregació dels Pares Francesos (SS.CC.) inicien una indústria vitivinícola a la hisenda "Los Perales" que arribaria a gran prestigi gràcies a la qualitat de la seva producció amb ceps portats des de França.
Cap a fins del segle xix apareixen les primeres indústries locals, com la indústria química "La Corona" de la família Crichton, l'envasadora de te i cafè dels Betteley i la fàbrica de conserves de la Societat Gray i Sinclair.
La proximitat amb Valparaíso i Quillota, van ser factors importants que van facilitar el successiu establiment de noves indústries, com la Companyia Molins i Pastes Carozzi, que passaria a ser valuós pol de desenvolupament per a la comuna.
El 14 d'octubre de 1893, és creat el primer Municipi de la Vila de Quilpué i aquest mateix any és autoritzat l'aixecament de la primera població. Si bé ja en 1891, va ser dictat un decret de creació del Municipi, la guerra civil esdevinguda aquest any, que va posar tràgic fi al govern del President Manuel Balmaceda, va modificar l'ordenament polític-administratiu de la nació.
Fruit de la gestió del destacat home públic Manuel José Irarrázabal, el 22 de desembre de 1891, és dictada la Llei de Comuna Autònoma, que sentaria les bases de la futura ciutat.
El 25 d'abril de 1898 per decret del llavors President Federico Errázuriz i el seu ministre d'interior Carlos Walker, es confereix títol de Ciutat a la Vila de Quilpué.
Grans figures de la vida nacional xilè han estat fills o veïns d'aquesta terra, com el poeta Daniel de la Vega, premi nacional de literatura 1953 o l'il·lustre marí Carlos Condell. Són destacables també l'arqueòleg Francisco Fonck i el pioner de l'homeopatia al país, Reinaldo Knop.

## Enllaços externs

* Quilpué - Lloc web oficial
# Ichthyophis nigroflavus

Ichthyophis nigroflavus és una espècie d'amfibis gimnofions de la família dels ictiòfids Va ser descrit om Caudacaecilia nigroflava per Edward Harrison Taylor el 1960, nom que ara es considera com un sinònim.
Els boscos tropicals humits, on els adults probablement viuen sota terra formen el seu hàbitat. També és presumiblement ovípar amb ous terrestres i larves aquàtiques.
Viu a Malàisia peninsular i Sumatra; Baut Apoi, Brunei; Imbak, Sabah, Malàisia Oriental.

## Referències

* ↑ Taylor, Edward Harrison «On the Caecilian species of Icthyophis monochrous and Ichthyophis glutinosus and related species» (en anglès). The University of Kansas science bulletin., 40, 1960, pàg. 37–120. DOI: 10.5962/bhl.part.18735. ISSN: 0022-8850.
* ↑ Nishikawa, Kanto; Matsui, Masafumi; Yong, Hoi-Sen; Ahmad, Norhayati; Yambun, Paul «Molecular phylogeny and biogeography of caecilians from Southeast Asia (Amphibia, Gymnophiona, Ichthyophiidae), with special reference to high cryptic species diversity in Sundaland» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 63, 3, 01-06-2012, pàg. 714–723. DOI: 10.1016/j.ympev.2012.02.017.
* ↑ IUCN «Kuala Lumpur Caecilian Ichthyophis nigroflavus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 22-02-2018. DOI: 10.2305/iucn.uk.2018-2.rlts.t59604a89872310.en.
* ↑ Frost, Darrel R. «Ichthyophis nigroflavus Taylor, 1960» (en anglès). Amphibian Species of the World: an Online Reference, 1999. DOI: 10.5531/db.vz.0001.
# Sent Micolau

Sent Micolau de la Grava (en francès Saint-Nicolas-de-la-Grave) és un municipi francès, situat a la regió de Midi-Pirenées, al departament de Tarn i Garona i a la regió d'Occitània. Es la població més gran del cantó homònim.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 | 2019 |
| 1.560 | 1.711 | 1.722 | 1.705 | 2.024 | 2.009 | 2.131 | 2.296 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes | Des de 1962: població sense dobles comptes | Des de 1962: població sense dobles comptes | Des de 1962: població sense dobles comptes | Des de 1962: població sense dobles comptes | Des de 1962: població sense dobles comptes | Des de 1962: població sense dobles comptes | |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Joel Capayrou | PRG |
| 20-20260 | rnard Bouchée | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana