OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frank Riley

Frank Riley (Hibbing, 8 de juny de 1915 - Manhattan Beach, 24 d'abril de 1996) va ser un escriptor de ciència-ficció estatunidenc guanyador d'un Premi Hugo a la millor novel·la el 1955. El seu nom autèntic era Frank W. Rhylick.
Va néixer a Hibbing, Minnesota, i va créixer a Wausau, Wissconsin. Va començar la seva carrera com a reporter pel New York Daily News cobrint ocasionalment informació de la Casa Blanca.
Durant la segona guerra mundial va servir a la marina mercant. I en acabar va mudar-se amb la seva família a Manhattan Beach.
El 1955 va guanyar el premi Hugo a la millor novel·la per They'd Rather Be Right (o també The Forever Machine), traduïda al castellà amb el títol La máquina de la eternidad escrita conjuntament amb Mark Clifton.
Com a columnista i escriptor de viatges a Los Angeles Magazine va visitar diversos països del món amb la seva dona. Al 1976 va refer l'expedició De Anza de 1776 des de Mèxic a San Francisco fent uns 1300 km a peu i en bicicleta. D'aquesta experiència va escriure el llibre De Anza's Trail Today.
Va ser columnista de Los Angeles Times i editor de la revista Los Angeles Magazine.

## Referències

* 1 2 The Encyclopedia of science fiction. Londres: Orbit, 1993. ISBN 1857231244.
* ↑ «Obituaries» (en anglès). Los Angeles Times, 30-04-1996. ISSN: 0458-3035.
* ↑ «¡¡Ábrete libro!! - Foro sobre libros y autores • Ver Tema - La máquina de la eternidad - Mark Clifton y Frank Riley». [Consulta: 15 gener 2019].
# Biblioteca Nacional del Perú

La Biblioteca Nacional del Perú té el seu origen en 1568, amb la fundació del Col·legi Màxim de San Pablo pels jesuïtes a Lima, Perú. Després de la independència del Perú va ser expedit el decret de creació de la Biblioteca Nacional, per José de San Martín, el 28 d'agost de 1821. La Institució va nomenar el seu primer bibliotecari en febrer de 1822, sent aquest Mariano José Teodoro de Arce Bedrigal. La normativa de la Biblioteca Nacional del Perú fou creada el 31 d'agost del mateix any i el 17 de setembre fou inaugurada.
La nit del 9 al 10 de maig de 1943 la Biblioteca va sofrir un incendi que la va destruir en gairebé la seva totalitat i on es van perdre més de cent mil volums empastats i quaranta mil manuscrits, entre ells la col·lecció del Mercurio Peruà i la Geografia de Juan Glave.
La biblioteca disposa un dels cinc primers llibres editats a Lima per les premses d'Antonio Ricardo, entre elles la Doctrina christiana de 1584, que és el primer llibre imprès en tota l'Amèrica del Sud, una edició trilingüe en quítxua, aimara i espanyol. El desembre del 2011 aquest exemplar va formar part dels incunables presentats per Perú davant la Unesco, per formar part del seu programa Memòria del Món.
El procés de modernització de la Biblioteca Nacional del Perú va ser iniciat el 1992, amb la restauració i la remodelació del seu local amb la renovació dels seus equipaments i col·leccions, amb l'ampliació i millora dels serveis bibliotecaris. La Biblioteca permet l'accés la base de dades als usuaris, a través del sistema d'informació en xarxa, implementat el 1993.

## Referències

* ↑ Guibovich Pérez, Pedro. Censura, libros e inquisición en el Perú colonial, 1570-1754 (en castellà). Universidad de Sevilla, 2003, p. 120–. ISBN 978-84-00-08209-3.
* 1 2 Garcia Medina, Miguel «Biblioteca Nacional en llamas: El incendio que no debería repetirse». El Comercio, 10-05-2013 [Consulta: 27 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2008-09-15 a Wayback Machine. (castellà)
* Biblioteca Virtual Arxivat 2013-04-16 at Archive.is
# Ariane Friedrich

Ariane Friedrich, el cognom real és Tempel, va néixer el 10 de gener de 1984 a Nordhausen. És una atleta de salt d'alçada alemanya. Va guanyar la medalla de bronze en el Campionat del Món de 2009 i va representar a Alemanya en els Jocs Olímpics de Pequín 2008. Va aconseguir el millor rècord alemany a l'aire lliure en l'esdeveniment, amb una marca de 2,06m, encara que va ser 1cm menys que el rècord en pista coberta aconseguit per Heike Henkel.
Es va convertir en la campiona d'Alemanya en els anys 2004, 2007, 2008, 2009 i 2010, i actualment representa al club LG Eintracht Frankfurt.

## Carrera

Ariane va guanyar la medalla d'or en el Campionat d'Europa Júnior d'Atletisme 2003, la medalla de bronze en la Universiada d'Estiu de 2005, la medalla de plata en la Universiada d'Estiu de 2007 i la medalla d'or en la Universiada d'Estiu de 2009. A més, va aconseguir el vuitè lloc en el Campionat del Món en Pista Coberta de 2008, i es va portar el setè lloc en la final de salt d'altura en els Jocs Olímpics de Pequín 2008.
La seva temporada en pista coberta va arrencar amb força l'any 2009, amb un triomf en el Campionat d'Europa d'Atletisme en Pista Coberta, amb un salt de 2,01m. La seva temporada a l'aire lliure va començar amb el seu millor salt personal, el qual va anar de 2,06 metres al juny de 2009 en l'Internationales Stadionfest, trencant el rècord nacional a l'aire lliure d'Heike Henkel de 2,05 metres. Un mes més tard, va guanyar una altra medalla d'or en el Campionat d'Europa per equips de 2009. Va completar un joc complet de medalles en la Universiada de juliol quan finalment va guanyar l'or en la Universiada d'Estiu de 2009.

### Marques personals

| esdeveniment | millor (m) | lloc | data |
| Salt d'altura (a l'aire lliure) | 2.06 | Berlín, Alemanya | 14 de juny de 2009 |
| Salt d'altura (en pista coberta) | 2.05 | Karlsruhe, Alemanya | 15 de febrer de 2009 |

## Referències

* ↑ Powell, David. «For Friedrich, simply a ‘Wow!’ day - ÅF Golden League». IAAF, 14-06-2009. Arxivat de l'original el 2009-06-16. [Consulta: 15 juny 2009].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Ariane Friedrich
# Democràcia Socialista

Democràcia Socialista va ser un partit polític espanyol fundat el 1990 per Ricardo García Damborenea, exsecretari general del PSOE a Biscaia i capdavanter que corrent intern Democràcia Socialista. García Damborenea va fundar el seu nou partit després de ser expulsat del PSOE per les seves crítiques a la direcció i veure rebutjada l'opció que Democràcia Socialista pogués constituir-se com corrent intern al PSOE.

## Eleccions

* Eleccions al Parlament d'Andalusia de 1990: 14.495 vots (0,53%).
* Eleccions al Parlament Basc de 1990: 5.023 vots (0,49%).
* Eleccions a les Corts Valencianes de 1991: 5.207 vots (0,3%).
* Eleccions municipals de 1991: 8.747 vots (0,05%). 4 regidors.
# Emmanuel Hiel

Emmanuel Hiel, també conegut com a Emanuel Hiel (Dendermonde, 30 de maig 1834 - Schaarbeek, 27 d'agost de 1899), fou un poeta i escriptor en neerlandès de Flandes a Bèlgica.
Va obrir una llibreria a Sint Gillis només amb llibres en llengua neerlandesa, cosa que era un repte en la seva època. Va escriure i traduir moltes cançons. La seva llibreria va fer fallida i se'n va anar a Brussel·les per a esdevenir funcionari al servei de duana de la ciutat de Brussel·les i més tard com a funcionari al ministeri d'afers interiors de Bèlgica. El 1869 va esdevenir bibliotecari del Koninklijk Nijverheidsmuseum (museu reial de la indústria) i professor de dicció de neerlandès al Conservatori reial de Brussel·les.
Va influenciar molt el compositor Peter Benoit. Junts van actuar per a promoure el neerlandès i la cultura neerlandesa a una època a la qual el jove estat belga feia tot per a erradicar tot el que no era pas francès. Emmanuel Hiel va morir a l'edat de 65 anys el 1899.

## Obra

* Looverkens (1859)
* Nieuwe liedekens (Cançons noves)(1861)
* Gedichten (Poemes)(1863)
* Lucifer (1865)
* De wind (El vent) (1865), lletra d'una cantata d'Hendrik Waelput
* De Schelde (L'Escalda) (1867)
* Gedichten (Poemes) (1868)
* De liefde in het leven (L'amor de la vida) (1870)
* Psalmen, zangen en oratoria (Salms, cants i oratoris) (1870)
* Gedichten (Poemes) (1874)
* Jan Borluut (1875)
* La pacificació de Gant (1876), lletra d'una cantata d'Hendrik Waelput
* De Schelde (L'Escalda) (1867)
* Bloemeken (Flor petita) (1876)
* Held Zannekin, 1879
* Hymnus aan de schoonheid (Himne a la bellesa) (1882)
* Historische zangen (Cants històrics) (1885)
* Flandrialiederen voor ons volk (Cants flamencs per al nostre poble) (1886)
* Monodramen en andere gedichten (Monodrames i altres poesies) (1893)
* Symfonieën en andere gezangen (Simfonies i altres cants) (1894)
* Droomerijen (Somnis) (1895)

## Referències

* ↑ «Emmanuel Hiel», fitxa biogràfica a la Biblioteca digital de la literatura neerlandesa
* ↑ Frederiks, J.G; van den Branden, F. Jos.. «Emmanuel Hiel». A: Biographisch woordenboek der Noord- en Zuidnederlandsche letterkunde (Diccionari biogràfic de la literatura dels Països Baixos del Nord i del Sud) (en neerlandès). Amsterdam: L.J. Veen, 1888-1891.
# Torrent del Joncar (Riells del Fai)

El Torrent del Joncar, és un torrent que discorre pel terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental, en el territori del poble de Riells del Fai.
Es forma a la Baga de Quintanes, a llevant del veïnat de masies disperses de Can Quintanes, en el vessant nord-oest del Serrat de Can Quintanes, des d'on davalla cap a ponent decantant-se progressivament cap al sud. Passa a migdia de Can Quintanes, i al sud-oest d'aquesta masia s'aboca en el Torrent de Can Pagès.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic medieval o modern, derivat del nom del jonc, planta molt abundant en el lloc per on passa aquest torrent.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Amazing Stories

* Aquest article tracta sobre la revista. Si cerqueu la sèrie de televisió, vegeu «Amazing Stories (sèrie)».
Amazing Stories va ser una revista de ciència-ficció i space opera que va llançar el seu primer número a l'abril de 1926, editada per Experimenter Publishing, propietat d'Hugo Gernsback, des d'aleshores i gairebé ininterrumpidament durant vuitanta anys. Va ajudar a definir el subgènere de ficció pulp. Alguns dels escriptors i escriptores habituals als primers números van ser John W. Campbell, Isaac Asimov, Howard Fast, Ursula K. Le Guin, Roger Zelazny i Thomas M. Disch.
Després dels anys vint del segle XX ja rarament va ser infuent en el seu gènere. Va començar com a revista de format Bedsheet. El 1933 va canviar a format pulp. L'edició final, en 2005, es va distribuir només en format PDF.

## Referències

* ↑ Franklin Bleiler & Bleiler 1998, p. 550
* ↑ Ashley, Michael. The History of the Science Fiction Magazine Vol. 1 1926-1935 (en anglès). Londres: New English Library, 1974. ISBN 978-08-0928-001-8.
* ↑ Tuck 1982, p. 535
* ↑ «Amazing Stories And Undefeated Magazines Cancelled» (en anglès). Paizo Publishing. Arxivat de l'original el 29 de març de 2006. [Consulta: 21 juny 2012].
# Fòsfor blanc

El fòsfor blanc és un material fet d'al·lòtrops del fòsfor i es fa servir com munició incendiària a més de fer una pantalla de fum ser un traçador i il·luminar. Altres noms, en anglès, són White phosporous, WP, i l'slang "Willie Pete," que data del temps de la guerra del Vietnam. Com a arma incendiària, el fòsfor blanc crema molt i pot prendre a la roba, el combustible i a altres armes, produint cremades greus o la mort.

## Història

Es creu que els primers a usar fòsfor blanc van ser els independentistes irlandesos (Fenians) al segle xix en forma d'una solució en sulfur de carboni (coneguda com a Fenian fire). Quan s'evapora el sulfur de carboni el fòsfor crema en flames. També va ser utilitzat en protestes polítiques per obrers anglesos l'any 1916. Els britànics el va fabricar i utilitzar, en bombes, coets i granades, durant la Primera Guerra Mundial. També l'utilitzaren els estatunidencs i els japonesos. Es va utilitzar contra els kurds a l'Iraq pel govern de Saddam Hussein el 1988. També s'ha continuat usant en diversos conflictes del segle XX i XXI.
El 12 d'octubre de 2023, Human Rights Watch va confirmar que l'exèrcit israelià havia utilitzat municions de fòsfor blanc, considerades com una arma incendiària segons el Protocol III de la Convenció sobre la prohibició de l'ús de determinades armes convencionals. El seu ús està prohibit per la llei internacional en zones amb alta densitat de població. Gaza és una de les zones més densament poblades del món.

## Referències

* ↑ «Pyrotechnics, Explosives, & Fireworks». [Consulta: 4 desembre 2005].
* ↑ Paul Reynolds «White phosphorus: weapon on the edge». BBC News, 16-11-2005.
* ↑ Ian Turner, Sydney's Burning – The real conspiracy,. . Sydney,: Alpha Books,, 1969 [Consulta: 24 juny 2007]. Arxivat 2020-05-24 a Wayback Machine.
* ↑ Sigfrido Ranucci. «Fallujah, The Hidden Massacre (see the video)». Arxivat de l'original el 2007-03-12. [Consulta: 4 abril 2007].
* ↑ «Israel: White Phosphorus Used in Gaza, Lebanon | Human Rights Watch» (en anglès), 12-10-2023. [Consulta: 14 octubre 2023].
* ↑ 324cat. «Human Rights Watch acusa lsrael d'utilitzar fòsfor blanc a Gaza i el Líban». [Consulta: 14 octubre 2023].

## Enllaços externs

* The Legality of the Use of White Phosphorus by the United States Military During the 2004 Fallujah Assaults (Roman Reyhani)
* Globalsecurity.org on WP (including use during the Battle of Fallujah and during the December 1994 battle for Grozni during the First Chechen War)
* ; Brown, Colin «Incendiary weapons: The big white lie». The Independent [Londres], 17-11-2005. Arxivat 25 de març 2007 a Wayback Machine.
# Parachela maculicauda

Parachela maculicauda és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les conques dels rius Mekong, Chao Phraya i Maeklong, i a la península de Malaca i Sumatra.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Rainboth, W.J. 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Diorita

La diorita és una roca ígnia composta de feldespat i un o diversos minerals del grup de la mica, de les amfibolites i del piroxè. S'usa generalment en construcció.
Té una textura hipidiomòrfica inequigranular. Els minerals de mida més petita, 0,1-0,6 mil·límetres, corresponen a plagiòclasi, amb un component proporcional més gran. Mostra una gran variabilitat de mides i unes formes més equidimensionals. La resta de minerals estan compostos pels minerals ferromagnèsics acolorits (biotita i piroxens), i de vidres més grans que moltes plagiòclasis però de formes més subidiomórfiques. Les diorites presenten mides d'entre 0,4 i 0,6 mil·límetres, i es poden trobar alguns vidres bastant allargats. Les diorites són d'extrema duresa; encara és un enigma saber com van poder treballar-la els antics egipcis, i se sap que a l'antiga Grècia i a l'Egipte era emprada per treballar el granit.
El grau d'alteració en la roca és molt baix, tant en feldespats com en minerals ferromagnèsics. És d'una textura granítica.

## Compostos

* Plagiòclasi: 50% del total. No apareix cap altre mineral essencial.
* Contingut en Andesita: 44%
* Minerals màfiques: 25%:
   * Biotita: 20%
   * Piroxè: Clinopiroxens 5%
* Minerals accessoris: La diorita pot contenir diferents impureses, com ara apatita, quars, magnetita, pirita, etc.
   * Presència d'apatita com a inclusió en biotita.
   * Presència d'òxid de ferro molt aïllat.
* Minerals d'alteració:
   * Clorita 5%
   * Alteració en amfíboles dels clinopiroxens.
A la diorita oligòclasi, el feldespat és l'oligòclasi, a la diorita andesita és l'andesina. D'altra banda, segons sigui el segon component, la diorita es classifica com micàcia, amfíboles o piroxè.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.169. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 29 novembre 2014].
# Era

«Era» té aquests significats:
* Era de batre, l'espai de terra, aplanat i ferm, damunt el qual hom posa els cereals o llegums per a batre'ls i separar el gra de la palla
* Cronologia:
** Era (astrologia)
** Era (cronologia), període històric més o menys llarg que es caracteritza pel domini d'un personatge, un fet o un procés
* Era geològica, període geològic en què subdivideixen els eons
* Senderisme
** Associació Europea de Senderisme
* Toponímia:
** Era de Ca n'Oriol a Rubí
** Era de la Gavarnera a Conca de Dalt
** Era del Comú a Conca de Dalt
** Era de Vidal a Puigverds (Tremp)
** S'Era Vella, jaciment arqueològic de Capocorb Nou
* Música:
** Era (projecte musical), grup de música New Age
Viccionari
# Torrent del Mas Bosc (Bertí)

El torrent del Mas Bosc és un torrent termenal al llarg de tot el seu recorregut entre els termes municipals de Sant Martí de Centelles i Sant Quirze Safaja, a la comarca d'Osona el primer, i a la del Moianès el segon.
És al nord del sector oriental del terme de Sant Quirze Safaja, i a migdia del de Sant Martí de Centelles. Es forma en el vessant nord del Serrat de les Escorces, des d'on davalla cap a ponent. Passa a migdia del paratge dels Horts, els Camps de Bellavista Nova i la masia del mateix nom, des d'on fent ziga-zagues, va a buscar el sud del Mas Bosc, on rep des del sud les aigües de la Font del Mas Bosc, fins que va a formar el torrent de les Roquetes en el moment que s'ajunta amb el Sot de la Vall.

## Enllaços externs

* El torrent del Mas Bosc i el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Amazon

«Amazon» té aquests significats:
* Amazon (pel·lícula), pel·lícula dirigida per Mika Kaurismäki, estrenada el 1990
* Amazon.com, empresa estatunidenca de comerç electrònic amb seu a Seattle, Washington
* Amazon Kindle, conjunt de programari i maquinari d'Amazon.com per vendre llibres respectant els drets d'autor
* Amazon Alexa, assistent virtual desenvolupat per Amazon.
Geografia:
* Amazon (ciutat) Antiga ciutat jònica.
* Amazon (San Francisco), barri de San Francisco (Estats Units)

## Vegeu també

* ViccionariAlexa
# Parachela williaminae

Parachela williaminae és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Mekong des del nord de Tailàndia fins a Cambodja. També és present a la conca del riu Chao Phraya.

## Referències

* ↑ Steindachner F. 1881. Ichthyologische Beiträge (XI). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 83 (1. Abth.). 393-408.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Rainboth, W.J. 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bernat Guillem

Bernat Guillem és el nom dels següents personatges:
* Bernat Guillem o Bernat I de Cerdanya (? - ~1118), comte de Cerdanya, Conflent i Berga (1094-1118)
* Bernat Guillem d'Entença (?-El Puig de Santa Maria, 1235), senyor de Fraga
* Bernat Guillem de Montpeller (?- El Puig de Santa Maria, 1238), cavaller occità, oncle del rei Jaume I d'Aragó
* Bernat Guillem Samasó, President de la Diputació del General de Catalunya, nomenat el 1452
* Bernat Guillem (bisbe d'Urgell)
# Argentino hasta la muerte

Argentino hasta la muerte és una pel·lícula argentina de 1971, dirigida per Fernando Ayala i protagonitzada per Thelma Biral i Roberto Rimoldi Fraga. Estrenada a Buenos Aires el 6 de maig de 1971. Guanyadora del Còndor de Plata al millor director el 1972.

## Argument

El relat transcorre durant l'anomenada Guerra del Paraguai o Guerra de la Triple Aliança (1865-1870).

## Al voltant de la pel·lícula

El títol està pres d'un conegut poema titulat Troba del poeta Carlos Guido Spano (1827-1918), que diu:
    He nacido en Buenos Aires,
    ¡qué me importan los desaires
    con que me trata la suerte!
    Argentino hasta la muerte,
    he nacido en Buenos Aires.

## Repartiment

* Héctor Alterio
* Arnaldo André
* Thelma Biral
* Rey Charol
* Héctor Da Rosa
* Gabriela Gili
* José María Gutiérrez
* Susana Lanteri
* Víctor Laplace
* José Luis Mazza
* Lautaro Murúa
* Leonor Manso
* Eduardo Muñoz
* Roberto Rimoldi Fraga
* Marta Roldán
* Fernando Siro
* Walter Soubrié
* María del Carmen Valenzuela
* Myriam Van Wessen
* Fernando Vegal
* Jorge Villalba

## Premis

* 1972. Cóndor de Plata al millor director (compartit amb Enrique Carreres per La valija)

## Referències

* ↑ (Guido_y_Spano) Trova, de Carlos Guido Spano.

## Enllaços externs

* CineNacional.com (fitxa de la pel·lícula)
# Dios (filòsof)

Dios (Dius, Δῖος) fou un filòsof pitagòric grec, del que no es coneixen dades sobre la seva vida, però que va escriure un llibre titulat περὶ καλλονῆς, del qual uns fragments han estat preservats per Estobeu.

## Referències

* ↑ Dius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1057
# Equació fonamental de la hidroestàtica

En el líquid en repòs, veure figura, s'aïlla un volum infinitesimal, format per un prisma rectangular de base $\ A$ i alçada $\ dz$.
imagina't un pla de referència horitzontal a partir del qual es mesuren les alçades en l'eix z.
La pressió a la base inferior del prisma és $\ p$, la pressió a la base superior és $\ p+dp$. L'equació de l'equilibri en la direcció de l'eix z serà:
$\ p.A-(p+dp).A-\rho .g.A.dz=0$
és a dir:
${\frac {dp}{\rho }}=-g.dz$
integrant aquesta última equació entre 1 i 2, considerant que $\ \rho =cte.$ es té:
$g(z_{2}-z_{1})={\frac {p_{1}-p_{2}}{\rho }}$
és a dir:
${\frac {p_{1}}{\rho }}+z_{1}.g={\frac {p_{2}}{\rho }}+z_{2}.g$
Atès que 1 i 2 són dos punts qualssevol en el si del líquid, es pot escriure l'equació fonamental de la hidroestàtica del fluid incompressible en les tres formes que es mostren a continuació.

## Equació fonamental de la hidroestàtica del fluids quiets
### Primera forma de l'equació de la hidroestàtica

${\frac {p}{\rho }}+z.g=y_{1}$
L'equació dalt és vàlida per a tot fluid ideal i real, per tal que sigui incompressible.
( Fluid ideal és aquell fluid que té viscositat nul·la)

### Segona forma de l'equació de la hidroestàtica

${\frac {p}{\rho .g}}+z=y_{2}$
La constant i $_2$ s'anomena altura piezomètrica

### Tercera forma de l'equació de la hidroestàtica

$\ p+\rho .g.z=y_{3}$
On:
* $\ \rho$ = densitat del fluid
* $\ p$ = pressió
* $\ g$ = acceleració de la gravetat
* $\ z$ = cota del punt considerat
* $\ y$ = altura piezomètrica

## Vegeu també

* Hidroestàtica