OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 392 aC

El 392 aC va ser un any del calendari romà prejulià. En aquell temps, era conegut com a any del consolat de Potit i Capitolí (o, més rarament, any 362 ab urbe condita). L'ús del nom «392 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Grècia

* S'estrena Les assembleistes d'Aristòfanes.
* Andòcides, que l'any 393 aC havia anat a Esparta com a ambaixador per negociar la pau a la que havia portat la victòria de Conó a Cnidos, quan va retornar el van acusar de conducta il·legal durant la seva ambaixada. Va fer un discurs per la seva defensa «Sobre la pau amb Lacedemònia» (περὶ τῆς πρὸς Λακεδαιμονίονς εἰρήνης), que es conserva, però el van trobar culpable i va ser enviat a l'exili per quarta vegada.

### Sicília

* La ciutat d'Agira, quan el cartaginès Magó va envair Sicília, va mantenir la seva aliança amb Dionisi el Vell i va prendre part en la lluita contra els cartaginesos.
* Es signa una treva entre Cartago i Siracusa, que torna a repartir el territori entre els dos bàndols. la ciutat de Solunt torna a mans de Cartago. Taormina passa a dependre de Dionisi el Vell, que n'expulsa els sículs i hi estableix un cos de mercenaris.

### Roma

* Són elegits cònsols Luci Valeri Potit i Marc Manli Capitolí. Els dos cònsols van fer la guerra als eqües, i Capitolí va rebre del senat una ovació mentre el seu col·lega va rebre els honors del triomf. Una pesta es va estendre per la ciutat i els dos cònsols en van ser afectats i van haver de renunciar. Es va nomenar a Valeri Potit interrex, per celebrar els comicis.
* Marc Furi Camil va fer construir a l'Aventí un temple dedicat a Juno Regina, una divinitat importada de Veios.
* Es funda una colònia a Sètia, el punt més avançat del domini dels romans en aquella direcció tocant al territori dels privernats.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos: nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Easterling, P. E. (ed.). Historia de la literatura clásica I: literatura griega. Madrid: Gredos, 1990, p. 396. ISBN 842491421X.
* ↑ Andòcides. Dels misteris, 143-144
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XIV, 95, 96
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XIV, 48
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, V, 31, 3
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, V, 31, 4
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VI, 30
# Aggabodhi II

Aggabodhi II (Kuda Akbo) fou rei d'Anuradhapura (Sri Lanka) del 598 al 608. Era nebot i gendre del rei Aggabodhi I, pel qual fou nomenat raja de Malaya Rata vers el 570, càrrec que va exercir fins a la mort del seu oncle, quan el va succeir.
Va seguir la política del seu predecessor. Va construir diversos temples; va reparar la dagoba Thupararaa, una part de la qual s'havia ensorrat poc abans. Els seus ministres seguint el seu exemple van reparar diversos edificis construïts en temps de Dewanampiya Tissa que estaven en males condicions. El rei va afegir dormitoris al temple d'Abhayagiri que va anomenar Dathaggabodhi del nom de la seva reina Datha u d'ell mateix; va ampliar la sala d'almoines del Mahapali on va posar un receptacle de grànit en forma de barca.
Va construir tres tancs d'aigua: Gangatata, Valahassa i Giritata; només el darrer encara està en ús avui dia i es troba a uns 6 km del tanc de Minneriya.
Fou una època en què va florir l'escultura. El llibre xinès Wei-shoo, una història de la dinastia Weu, escrit vers el 590, descriu la tècnica emprada a Ceilan per aquest art.
En aquest temps el rei de Kalinga (a l'actual Orissa) va decidir portar la vida d'un ermità va anar a Ceilan i es va unir al monestir de Jotipala; anava acompanyat de la seva reina i el seu primer ministre que també havien decidit seguir l'exemple; la reina va entrar al convent de Ratana que era administrat per la reina Datha, mentre el ministre va entrar al temple de Vettavasa.
Aggabodhi II va morir després de regnar durant deu anys. El seu germà, que era també el seu porta-espases, Sangha Tissa II, el va succeir.

## Bibliografia

* Donald Obeyesekere, Outlines of Ceylon history, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Abd-ar-Rafiq (nom)

Abd-ar-Rafiq és un nom masculí teòfor àrab islàmic (àrab: عبد الرفيق, ʿAbd ar-Rafīq) que literalment significa ‘Servidor de l'Amable’, essent «l'Amable» un atribut de Déu. Si bé Abd-ar-Rafiq és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdul Rafiq, ‘Abdul Rafieq... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «رفق». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «رفق». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «رفق» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ A més dels 99 noms o atributs de Déu «canònics», alguns musulmans accepten l'existència d'altres atributs o epítets de Déu, documentats bé a l'Alcorà bé en els hadits del Profeta; aquest seria el cas d'ar-Rafiq.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Abd-ar-Rabb (nom)

Abd-ar-Rabb és un nom masculí teòfor àrab islàmic (àrab: عبد الرب, ʿAbd ar-Rabb) que literalment significa ‘Servidor del Senyor’, essent «el Senyor» un atribut de Déu. Si bé Abd-ar-Rabb és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdul Rabb... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «رب». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «رب». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «رب» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ A més dels 99 noms o atributs de Déu «canònics», alguns musulmans accepten l'existència d'altres atributs o epítets de Déu, documentats bé a l'Alcorà bé en els hadits del Profeta; aquest seria el cas d'ar-Rabb.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Acheilognathus barbatulus

Acheilognathus barbatulus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Laos, Yunnan (Xina) i el Vietnam, incloent-hi la conca del riu Mekong.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Ye, F., 1991. Acheilognathinae. p.123-136. A: J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu and J.-H. Liu (eds). 1991. The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 pp.
# Ablabi (metge)

Ablabi (grec antic: Αβλάβιος, llatí: Ablabius) va ser un metge grec del segle ii només conegut per un epigrama de Teosebia, en el qual el considera entre els més importants després d'Hipòcrates i Galè.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/18?rgn=full+text;view=image;q1=Abla+viusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 3. ]
# Ablació

«Ablació» té aquests significats:
* Ablació (geologia), pèrdua total del gel dipositat o la neu caiguda en glaceres o geleres
* Ablació (medicina), extirpació de qualsevol òrgan o part del cos mitjançant una operació o escissió quirúrgica
** Ablació del clítoris o clitoridectomia
# AVD

AVD té els següents significats:
* Agrupació Valencianista de la Dreta, partit polític històric del País Valencià
* Anys viscuts amb discapacitat, paràmetre usat en Salut pública
# Actinopus

Actinopus és un gènere d'aranyes migalomorfes de la família dels actinopòdids (Actinopodidae). Viu a Amèrica del Sud, Amèrica Central i l'illa de Trinitat.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit el 1883 per Maximilian Perty, inicialment amb l'espècie Actinopus tarsalis, del Brasil. El nom del gènere deriva del grec actin-, "raig, biga", i pous, "peu".

### Espècies

L'octubre de 2016, el World Spider Catalog reconeix les següents espècies:
* Actinopus caraiba (Simon, 1889) – Veneçuela
* Actinopus crassipes (Keyserling, 1891) – Brasil, Paraguai, Argentina
* Actinopus cucutaensis Mello-Leitão, 1941 – Colòmbia
* Actinopus dubiomaculatus Mello-Leitão, 1923 – Brasil
* Actinopus echinus Mello-Leitão, 1949 – Brasil
* Actinopus fractus Mello-Leitão, 1920 – Brasil
* Actinopus goloboffi Ríos, 2014 – Argentina
* Actinopus harti Pocock, 1895 – Trinitat
* Actinopus insignis (Holmberg, 1881) – Argentina
* Actinopus liodon (Ausserer, 1875) – Uruguai
* Actinopus longipalpis C. L. Koch, 1842 – Uruguai
* Actinopus nattereri (Doleschall, 1871) – Brasil
* Actinopus nigripes (Lucas, 1834) – Brasil
* Actinopus paranensis Mello-Leitão, 1920 – Argentina
* Actinopus pertyi Lucas, 1843 – Amèrica del Sud
* Actinopus piceus (Ausserer, 1871) – Brasil
* Actinopus princeps Chamberlin, 1917 – Brasil
* Actinopus pusillus Mello-Leitão, 1920 – Brasil
* Actinopus robustus (O. Pickard-Cambridge, 1892) – Panamà
* Actinopus rojasi (Simon, 1889) – Veneçuela
* Actinopus rufibarbis Mello-Leitão, 1930 – Brasil
* Actinopus rufipes (Lucas, 1834) – Brasil
* Actinopus scalops (Simon, 1889) – Veneçuela
* Actinopus tarsalis Perty, 1833 (espècie tipus) – Brasil
* Actinopus trinotatus Mello-Leitão, 1938 – Brasil
* Actinopus valencianus (Simon, 1889) – Veneçuela
* Actinopus wallacei F. O. Pickard-Cambridge, 1896 – Brasil, Bolívia
* Actinopus xenus Chamberlin, 1917 – Amèrica del Sud

## Referències

* 1 2 «Gen. Actinopus Perty, 1883». World Spider Catalog. [Consulta: 19 octubre 2016].
* ↑ Perty, M. «Arachnides Brasilienses». A: Delectus animalium articulatorum quae in itinere per Braziliam ann. 1817 et 1820 colligerunt. Monachius, 1833. , pp. 198-199
# Acelomorfs

Els acelomorfs (Acoelomorpha) són un grup d'animals bilaterals de posició taxonòmica incerta. Abans es classificaven dins els platihelmints, dels quals van ser separats per Jaume Baguñà i Marta Riutort sobre la base d'estudis de filogènia molecular com un fílum basal entre els bilaterals. La seva filogènia es troba en actual investigació.

## Taxonomia

Segons WoRMS, els acelomorfs tenen categoria de subembrancament de l'embrancament Xenacoelomorpha, i inclou dos ordres:
* Ordre Acoela
* Ordre Nemertodermatida

## Vegeu també

* Urbilateral

## Referències

* ↑ Baguñà J, Riutort M (2004) Molecular phylogeny of the Platyhelminthes. Can J Zool 82:168-193.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Acoelomorpha». [Consulta: 9 març 2020].

## Enllaços externs

* Phylogeny of Lower Worms of the Meiofauna Arxivat 2006-09-12 a Wayback Machine. (anglès)
* Platyhelminthes The nature of a controversial phylum Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine. - 3 de febrer del 2006 (anglès)
# Adobadora

Una adobadora, o escampadora d'adobs, és una maquinària agrícola que es fa servir per escampar adobs o bé llavors, calç, sorra, etc.

## Tipus

Les escampadorres d'adobs es poden dividir en tres grups. Les adobadores més petites poden ser portades o empeses mentre escampen el producte. La mida més grossa a continuació estan dissenyades per ser remolcades per un tractor petit. Molt similars en mida a les anteriors són les que es munten als tres punts de connexió dels tractors. Les de mida més grossa són remolcades per grans tractors. Les adobadores que estan muntades sobre els tres punts de connexió del tractor reben l'energia que necessiten a través de l'eix de la presa de força (power take-off, P.T.O.) del tractor.

## Funcionament

Bàsicament una tremuja gran es col·loca sobre un disc giratori horitzontal, el disc té una sèrie de 3 o 4 aletes adherides al cos perquè tiri el material que li cau de la tremuja cap enfora i lluny de l'adobadora escampadora. Alternativament pot ser emprat un mecanisme de pèndol difusió, aquest mètode és més comú en els grans difusors comercials. Les fotografies mostren clarament la tremuja de material, aquestes tremuges són comunament fetes de plàstic, acer pintat o acer galvanitzat.
Algunes escampadors de llavors tenen aletes direccionals per controlar la direcció del material que es va llençant.

## Referències

* ↑ «How to Use a Broadcast Spreader» (en anglès). Garden Guides. [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ «3 Types of Fertilizer Spreaders». do it yourself. [Consulta: 3 gener 2016].
# Ado-Tímovo

Ado-Tímovo (en rus: Адо-Тымово) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a Rússia, el 2013 tenia 566 habitants. Pertany al districte municipal de Tímovskoie.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19.
# Abusu

Abusu (en basc) o La Peña (en castellà) és un barri del districte bilbaí d'Ibaiondo. Té una superfície de 0,46 kilòmetres quadrats i una població de 7.620 habitants (2008). Limita al nord amb el barri de Bilbo Zaharra, a l'oest amb San Adrian al sud amb Arrigorriaga i a l'est amb Santutxu i Bolueta.

## Situació

S'estén al llarg de la riba esquerra del Nervión des d'Urazurrutia en direcció a Bolueta o Basauri. També forma part d'aquest barri les zones de Santa Isabel, Olatxu i Ollargan.

## Història

L'origen del nom La Peña ve del nom d'una ermita que es va fundar al barri d'Abusu, pertanyent a l'elizate d'Arrigorriaga, anomenada Nuestra Señora de La Peña de Francia. Hi havia una antiga illa al riu Nervión anomenada San Cristóbal que va desaparèixer amb la canalització del riu després de les inundacions de 1983.
Després de les inundacions de 1983 i a causa dels danys que van causar al barri, es va desviar el riu cap a una nova llera de major capacitat. L'espai entre el barri i l'illa es va emplenar creant-se el Parc d'Ibaieder.

## Transport

* Renfe Rodalies Bilbao: Abusu i Ollargan, Línia C-3 Bilbao-Abando / Orduña.
* Bilbobus: línies per Abusu:
| Línia | Recorregut | Freqüència (minuts) |
| 50 | Buia - Plaça Circular | 60´ |
| 56 | Abusu - Sagrado Corazón | 10´ (8' en punta) |
| G4 * | Abusu - Plaça Circular | 30´ |
* La línia G4 és un servei nocturn, conegut com a Gautxori, que funciona els divendres de 23:00 a 2:00, i dissabtes de 23:00 a 7:00.

## Referències

* ↑ Bilbao, puerto nabarro d'Aitzol Altuna
# Agaïssa

Agaïssa és una pel·lícula nigeriana de l'any 2001 dirigida per Moustapha Alassane.

## Argument

A Níger, la tradició oral i les seves lliçons morals es transmeten a través de contes i relats. Agaïssa és la història d'una jove princesa que no escolta els seus pares, ni els savis, i que fa el que li dona la gana. Descobrirà malgrat seu que la realitat de la vida no és tan fantasiosa.

## Referències

* 1 2 «Agaissa | African Film» (en anglès). [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ «Directors | African Film» (en anglès). [Consulta: 2 gener 2018].

## Enllaços externs

* African Film Festival of Cordoba-FCAT Arxivat 2012-07-09 a Wayback Machine. (anglès)
# Ahl Angad

Ahl Angad (en àrab أهل أنجاد, Ahl Anjād; en amazic ⴰⵀⵍ ⴰⵏⴳⴰⴷ) és una comuna rural de la prefectura d'Oujda-Angad, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 14.196 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Agronomov

Agronomov (en rus: Агрономов) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 158 habitants, pertany al districte de Dubóvskoie.

## Referències

* ↑ «Архивированная копия». Arxivat de l'original el 2014-12-03. [Consulta: 30 novembre 2014].
* ↑ эркн
# Akagi (manga)

Akagi (アカギ) és un manga de temàtica mahjong, escrit i dibuixat per Nobuyuki Fukumoto, publicat per primera vegada en 1992. Destacat en el setmanari Modern Mahjong, és una seqüela del seu anterior treball Ten, on el qual el protagonista principal, Akagi, també apareix. A causa de la seua popularitat, el manga ha sigut adaptat a dues pel·lícules d'imatge real, i un anime de 26 episodis que començà a emetre's en Japó a finals de 2005.

## Història

La història gira al voltant de les partides de Mahjong d'Akagi Shigeru. Després d'un desafiament a mort en el joc de la gallina Akagi indiferentment entra a una sala de Mahjong Yakuza per despistar a la policia. Fins i tot no estar familiaritzat amb les normes del Mahjong, la seva intuïció al joc li és suficient per romandre durant un temps jugant, Nangou, i li concedirà un seient a la taula de joc. Com que la nit avança, el problema es planteja tant en el joc i com fóra d'ell per a Akagi, que està sota la sospita de la policia local. Tanmateix, Akagi supera la situació amb les seves tàctiques, desafiant la vida i les oportunitats. Quan ix de la casa de jocs d'atzar, cap dels presents dubta del seu geni.
Durant l'arc argumental, Akagi s'enfronta i derrota a diversos oponents de Mahjong, cadascun amb el seu propi estil de joc. El geni d'Akagi li permet la victòria, en última instància, davant "El rei del Mahjong a l'ombra" del Japó i convertint-se en una llegenda.
# Albert Auguste Androt

Albert Auguste Androt (París, 1781 - Roma, Roma, 19 d'agost de 1804) fou un compositor francès.
Va ser el primer guanyador del Premi de Roma el 1803. Des de llavors va viure a Roma, a la Vil·la Mèdici, on va morir. És l'autor de De Profundis, estrenat a Roma, la Basilica di San Lorenzo fuori le mura, en el seu funeral.

## Referències

* ↑ «Albert Androt». [Consulta: 10 desembre 2020].
# Agustí Montal i Biosca

Agustí Montal i Biosca (Barcelona, 1876-1960) va ser un industrial del tèxtil català.
Va ser director de l'empresa familiar, la Industrial Montalfita SA, radicada la seva fàbrica a Badalona. Durant la seva direcció va assolir èxits notables, sobretot gràcies a l'obtenció de tela caqui de gran solidesa, que va aconseguir ser la subministrada a l'exèrcit espanyol des de principis del segle xx, per bé que la firma va gaudir de fama a nivell internacional. Sempre es va preocupar per la millora de les condicions de vida dels obrers i va dotar la fàbrica de serveis sanitaris i d'una guarderia infantil gratuïta l'any 1936, a més d'impulsar activitats lúdiques entre els empleats com la pràctica de l'esport.
Amb motiu del centenari de l'empresa, i el cinquantenari de la seva incorporació a la mateixa, a petició dels treballadors el 1944 va ser nomenat fill adoptiu de Badalona i, a més, l'Ajuntament va acordar canviar el nom al carrer de Busquets pel seu, on la fàbrica tenia la seva porta principal, al barri de Coll i Pujol.

## Referències

* 1 2 3 Abras, Carreras i Nieto, 2003, p. 67.

## Bibliografia

* Abras, Margarida; Carreras, Montserrat; Nieto, M. Dolors. Tots els carrers de Badalona. Badalona: Museu de Badalona, 2003.
# Al-Aws

Els Banu Aws o al-Aws (àrab: الأوس, al-Aws) eren, abans del profeta Muhàmmad, una de les dues principals tribus àrabs de Medina, juntament amb els al-Khàzraj. Les dues tribus eren conegudes inicialment, en època preislàmica, per Banu Qayla i després de l'hègira van esdevenir els ansars o auxiliars de Muhàmmad. El seu nom deriva del més ampli d'Aws Manat, «el do de Manat» (Manat era la seva divinitat preislàmica). Els Banu Qayla eren originaris del Iemen i van emigrar cap a Medina al segle vi, quan estava dirigida per clans jueus, i es van dividir en les branques al-Aws i al-Khàzraj. El primer que es va separar de la clientela dels clans jueus fou Màlik ibn al-Ajlan d'un clan dels al-Khàzraj, i, pel seu compte Uhayha ibn al-Julah d'un clan dels al-Aws. La rivalitat va ser norma entre els dos grups fins a l'època de Muhàmmad. Els al-Khàzraj es van aliar aviat amb Muhàmmad al començament de l'hègira, però els al-Aws s'hi van resistir un temps, i es van fer musulmans després de la batalla de Badr.

## Referències

* ↑ Watt, Encyclopaedia of Islam, "Al-Madina".

## Enllaços externs

* Enciclopèdia britànica en línia
# Alberto Arbasino

Alberto Arbasino (Voghera, Pavia, 24 de gener de 1930 - 22 març 2020) fou un escriptor i assagista italià.
Va cultivar la crítica literària i publicà la seva primera novel·la el 1959, titulada L'anònim llombard, on ja apuntava la seva orientació vers un realisme social que impregnarà gran part de la seva obra. Li seguiren Superheliogábalo (1969) i El príncep constant (1972), narrativa que simultaniejà amb treballs d'assaig, com Gràcies per les roses (1965) i Seixanta posicions (1971).
En els anys setanta sumà a la seva visió crítica de la realitat social italiana uns components existencialistes, explicitats sobretot en La bella de Lodi i Mirall dels meus anhels, novel·les en les que no hi manca el retall irònic. Posteriorment realitzà una segona versió del seu Superheliogábalo (1978), on s'enfosqueix el criticisme en favor d'una ironia que frega el sarcasme en llurs referències al poder.
Al marge de la seva obra narrativa, Arbasino va cultivar també els treballs de caràcter periodístic, en els que la seva crítica de la societat italiana cobrà progressivament una radicalització, i que l'autor recollí en diversos volums, amb els títols de Fantasmes italians, En aquest estat i Un país desvirtuat.
En conjunt, la seva obra s'ha mantingut al marge de l'experimentalisme formalista emergit els anys setanta, romanent emparentada amb la d'altres escriptors tals com Giorgio Bassani, Vasco Pratolini i altres autors del realisme social.
El 1983 fou elegit membre de la cambra dels Diputats pel PRI (Partit republicà Italià), i el (1981) publicà Trans-Pacific-Express, el (1985) Il moraviglioso anzi i La caduta dei Tiranni (1990).

## Bibliografia

* 'Apèndix, A -Z pàg. 83 de l'Enciclopèdia Espasa (ISBN 84-239-7591-6)