OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La disfressada de Sant Vicenç dels Horts

La disfressada de Sant Vicenç dels Horts és una dansa que es balla en aquesta població durant Carnestoltes.
A més a més de les activitats pròpies d'aquesta celebració, s'organitzaven uns aplecs de danses variades, que tenien un cert caire màgic i de ritual agrari, i que rebien en conjunt el nom de Disfressada. Aquestes danses eren el Carrenxenc, l'Espolsada, la Passatgera-voltada, el Llancer, la Cadena, el Molinet, el Contrapàs voltat, la Contradansa, el Galop i la Sardana. La que més destacava entre elles era l'Espolsada, que està relacionat amb certa manera amb el ball de gitanes de la comarca del Vallès.
En l'actualitat, aquesta dansa es balla per Carnestoltes, després de la rua i els balladors són els participants de les diferents comparses.
L’any 2002, en el marc del centenari dels esbarts dansaires de Catalunya, la Disfressada de Sant Vicenç dels Horts es va incorporar a l'espectacle central d’aquesta commemoració, Un país que dansa, interpretada pels esbarts Joventut Nostra, Maragall i Sant Jordi de Barcelona.

## Referències

* ↑ Danses tradicionals de Carnaval del Baix Llobregat: La Disfressada de Sant Vicenç dels Horts, vilaweb, 20 de febrer de 2013
* ↑ La Disfressada de Sant Vicenç dels Horts al DansaBaix 2015
* ↑ Ball de la Disfressada de Sant Vicenç dels Horts
* ↑ Carnaval a Sant Vicenç dels Horts, festacatalunya.cat
* ↑ Sant Vicenç dels Horts es prepara per a la disbauxa de Carnestoltes, ajuntament de Sant Vicenç dels Horts, 3 de febrer de 2016
* ↑ «Un país que dansa». Agrupament d'Esbarts Dansaires. [Consulta: 29 setembre 2021].
* ↑ 1 any x 100. Recull dels actes celebrats amb motiu del Centenari dels Esbarts Dansaires (1901-2001). Agrupament d'Esbarts Dansaires. Barcelona: Lauser, 2003, p. 107.
# Sutra

Un sutra (en sànscrit, devanagari सूत्र, sūtra o sutta en pali), significa literalment 'corda' o 'fil' que sosté coses juntes i, més metafòricament, es refereix a un aforisme (línia, regla o fórmula) o una col·lecció d'aforismes en forma de manual.
En l'hinduisme, els sutres formen una escola d'estudis vèdics, relacionats amb els Upanixads i una mica posteriors a aquests. Van servir i encara serveixen com a grans tractats en diferents escoles de la filosofia hindú. Expliquen amb versos succints, de vegades esotèrics, el punt de vista hindú sobre la metafísica, la cosmogonia, la condició humana, la mokxa ('alliberament') i sobre com seguir el dharma en la vida malgrat el karma, la reencarnació i el desig.
En el budisme, el terme sutra es refereix, en general, a les escriptures canòniques que es consideren les transcripcions de les ensenyances orals del Buda Gautama, o Buda històric. Aquestes ensenyances estan agrupades en la segona part del Tripitaka, que s'anomena Sutta Pitaka (la paraula en pali sutta s'utilitza exclusivament per a referir-se a les escriptures budistes, en particular a les del Tripitaka o Cànon Pali). També hi ha alguns textos budistes com el Sutra de la plataforma, que són anomenats sutres malgrat que són atribuïts a autors posteriors.

## Referències

* ↑ «Sutra». Ancient History Encyclopedia.
* ↑ «Sutra | Hindu and Buddhist literature» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
* ↑ «What Is a Sutra in Buddhism?». ThoughtCo.

## Vegeu també

* Ioga sutra
* Sutra del diamant
* Sutra del lotus
* Sutra del cor

## Enllaços externs

* Sutres
# Teatre gal·loromà de Mandeure

El Teatre gal·loromà de Mandeure va ser un dels teatres més grans de la Gàl·lia romana amb 142 m de diàmetre i amb una capacitat per a 12.000 espectadors. Situat a Mandeure, prop de Montbéliard, Departament del Doubs, a Borgonya-Franc Comtat. El teatre era el complement d'un temple rectangular, inscrit en el recinte sagrat de forma poligonal de 36 cares. El teatre no tenia ni escena ni mur d'escena. Depenia del temple. Alguns vestigis del teatre subsisteixen avui dia.

## Enllaços externs

* Pàgina web arqueològica de Mandeure
# Taula dels Tres Bisbes

La Taula dels Tres Bisbes és una obra d'Arbúcies (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt d'una taula i tres seients. La taula és una pedra circular de superfície bombada d'un metre de diàmetre, amb un buc central d'uns 20 cm de llarg x 10 cm de profunditat. Està suportada per un peu de pedra d'uns 60 cm. Al voltant de la taula hi ha tres pedres, els seients, que formarien els vèrtex d'un triangle imaginari i col·locades a distàncies desiguals a la taula entre ½ metre i un metre.

## Història

Segons la llegenda, durant l'edat mitjana aquest lloc es feia servir per a reunions de bisbes de Barcelona, Girona i Vic, estant cadascun dins la seva jurisdicció, ja que aquest lloc és la partió dels tres bisbats.
Actualment, el coll de Sant Marçal on es troba la taula és també el punt on troben les comarques d'Osona, la Selva i el Vallès Oriental.

## Referències

* 1 2 «Taula dels Tres Bisbes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Tamga

«Tamga» té aquests significats:
* Tamgha, paraula turca
* Tamgà, poble del krai de Primórie, a Rússia
# Tameslouht

Tameslouht (àrab: تمصلوحت, Tamaṣlūḥt; amazic estàndard marroquí: ⵜⴰⵎⵚⵍⵓⵃⵜ) és un municipi rural de la província d'Al Haouz, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 28.978 persones. Es troba a 17 kilòmetres de Marràqueix. És coneguda com a centre religiós i la seva zàuiya.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Teodor de Cinòpolis

Teodor de Cinòpolis, en llatí Theodorus, en grec antic Θεόδωρος, fou un retòric grec de data incerta.
Lleó Al·laci va publicar sota el nom de Teodor una Ethopoeia (Ἠθοποιΐα), una col·lecció de discursos ficticis suposadament pronunciats per personatges històrics o poètics, però més tard fou atribuïda a Sever, cosa amb la qual van coincidir alguns erudits.

## Referències

* ↑ 29.Theodorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1050
# Teorema de Lindemann-Weierstrass

En matemàtiques, el teorema de Lindemann-Weierstrass és un resultat molt útil per establir la transcendència d'un nombre. Afirma que si $\alpha _{1},\alpha _{2},\dots \alpha _{n}$ són nombres algebraics linealment independents sobre el cos dels nombres racionals $\mathbb {Q}$, llavors $e^{\alpha _{1}},e^{\alpha _{2}},\dots e^{\alpha _{n}}$ són algebraicament independents sobre ℚ; és a dir, el grau de transcendència de l'extensió del cos $\mathbb {Q} (e^{\alpha _{1}},e^{\alpha _{2}},\dots e^{\alpha _{n}})$ sobre ℚ és n.
Rep aquest nom en honor dels matemàtics alemanys Karl Weierstrass i Ferdinand von Lindemann. D'una banda Lindemann va demostrar el 1882 que $e^{\alpha }$ és transcendent per tot $\alpha$ algebraic no nul, i així va establir que π és transcendent. Posteriorment, el 1885, Weierstrass va demostrar la forma més general d'aquest teorema.
Aquest teorema, juntament amb el teorema de Gelfond-Schneider, està generalitzat per la conjectura de Schanuel.

## Conveni de nom

El teorema també és conegut amb el nom de teorema de Hermite-Lindemann o teorema de Hermite-Lindemann-Weierstrass. Charles Hermite, matemàtic francès, va ser el primer a demostrar el cas particular del teorema en què els exponents $\alpha _{i}$ són nombres enters i la independència linear només és assegurada en el cos dels enters. Un resultat que sovint és designat com teorema de Hermite. Després que Lindemann i Weierstrass formulessin el teorema en el cas general d'α, altres matemàtics van fer aportacions en la simplificació del teorema, les més notables van ser obra del matemàtic alemany David Hilbert.

## Corol·laris
### Nombre e

Una conclusió immediata que es desprèn del teorema és la transcendència de e. Si s'agafa un $\alpha$ algebraic no nul, es té que {$\alpha$} és un conjunt linealment independent sobre els racionals, i per tant, {$e^{\alpha }$} és un conjunt algebraicament independent. En altres paraules, $e^{\alpha }$ és transcendent. En particular, si $\alpha =1$, es té que $e$ és transcendent.

### Nombre pi

Es considera ara la transcendència de π. Si $\pi$ fos algebraic, $2\pi i$ també ho seria (ja que 2i és algebraic), i per tant, segons el teorema de Lindemann-Weierstrass $e^{2\pi i}=1$ és transcendent. Com que 1 no és transcendent, $\pi$ és necessàriament transcendent. Aquest resultat completa la demostració de la irresolubilitat de la quadratura del cercle.

## Vegeu també

* Demostració irracionalitat de e
* Teorema de Gelfond-Schneider

## Enllaços externs

* Demostració Teorema Lidemann-Weierstrass (en francès) Arxivat 2009-03-16 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Über die Ludolph'sche Zahl, Sitzungsber. Königl. Preuss. Akad. Wissensch. zu Berlin, 2, pages 679–682, 1882.
* ↑ Zu Hrn. Lindemanns Abhandlung: 'Über die Ludolph'sche Zahl' , Sitzungber. Königl. Preuss. Akad. Wissensch. zu Berlin, 2, pages 1067–1086, 1885
* ↑ Sur la fonction exponentielle, Comptes Rendus Acad. Sci. Paris, 77, pages 18–24, 1873.
* ↑ A.O.Gelfond, Transcendental and Algebraic Numbers, translated by Leo F. Boron, Dover Publications, 1960.
# Teorema de Sophie Germain

El teorema Sophie Germain és un teorema demostrat per la matemàtica Sophie Germain al camp de la teoria de nombres.
Diu: Sia p un nombre primer imparell pel que existeix almenys un nombre "auxiliar", com per exemple un altre nombre primer θ que verifiqui les dues següents condicions:
* dues classes mòdul θ consecutives i no nul·les no poden ser simultàniament potències p-èssimes;
* p mateix (mòdul θ) no és una potència p-èssima.
Aleshores, si tres nombres enters x, y, z verifiquen xPlantilla:Exp + yPlantilla:Exp = zPlantilla:Exp, un almenys dels tres és divisible entre p

## Referències

* ↑ Reinhard Laubenbacher; David Pengelley «“Voici ce que j’ai trouvé:” Sophie Germain's grand plan to prove Fermat's Last Theorem». Historia Mathematica, 4, 2010. arXiv: 0801.1809. DOI: 10.1016/j.hm.2009.12.002.
# Sylvain Calzati

Sylvain Calzati (Lió, 1 de juliol del 1979) va ser un ciclista professional francès del 2003 al 2011. Del seu palmarès destaca una etapa al Tour de França.

## Palmarès

* 2001
** Vencedor d'una etapa del Tour de Gironda
* 2002
* 1r al Circuit de la Nive
* 1r a la Ruta al País Basc
* 2004
** 1r del Tour de l'Avenir
* 2006
** 1r al Critèrium de Lisieux
** Vencedor d'una etapa del Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 2004. 71è de la classificació general
* 2005. Abandona (8a etapa)
* 2006. 34è de la classificació general. Vencedor de la vuitena etapa
* 2007. Abandona (11a etapa)
* 2009. 55è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2006. 79è de la classificació general

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2006-08-03 a Wayback Machine.
* Fitxa a www.sitiodeciclismo.net
# The Electric Swing Circus

The Electric Swing Circus és una banda d'electro swing de sis membres amb seu a Birmingham, Anglaterra. Actualment, el grup està format per Vicki Olivia, Fe Salomon, Tom Hyland, Rashad Gregory i Patrick Wreford. The Electric Swing Circus es va formar el juny de 2011. L'EP de previsualització de la banda, Penniless Optimist, es va publicar el setembre de 2011, i el seu àlbum debut "Electric Swing Circus" el maig de 2013. Van llançar el seu segon àlbum "It Flew By" el gener de 2017. Van llançar el seu tercer àlbum "Pleasure Seekers" el març de 2022.

## Membres de la banda

* Vicki Olivia - Vocals
* Fe Salomon – Vocals
* Marcus Copeland – Bateria
* Tom Hyland - Guitarra i veu
* Rashad Gregory: mostres, MPC i sintetitzadors
* Patrick Wreford – Baix/Contrabaix i sintetitzador de baix
* Bridge Williams – So

## Antics membres de la banda

* Laura Owen-Wright – Vocals
* Bridget Walsh - Vocals
* Eleanor Rose - Vocals
* Chandra Walker – Bateria/tecles

## Discografia

* Penniless Optimist (2011)
* Penniless Optimist Premix EP (2011)
* The Electric Swing Circus (2013)
* Empires EP (Swingamajig Edition) (2016)
* It Flew By (2017)
* Connected/ Invisible Man (2019)
* Pleasure Seekers (2022)

## Referències

* ↑ Hyland, Tom. «The Electric Swing Circus». [Consulta: 2 agost 2012].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
* Festival Swingamajig
# The Empire Strikes First

The Empire Strikes First és un àlbum del grup Bad Religion editat el 8 de juny de 2004. El primer single de l'àlbum, "Los Angeles Is Burning", que va arribar al lloc #40 al Billboard 200.

## Llista de Cançons

* Overture (1:09)
* Sinister Rouge (1:53)
* Social Suicide (1:30)
* Atheist Peace (1:57)
* All There is (2:57)
* Los Angeles is Burning (3:23)
* Let Them Eat War' (2:57)
* God's Love (2:32)
* To Another Abyss (4:07)
* The Quickening (2:19)
* The Empire Strikes First (3:23)
* Beyond Electric Dreams (4:02)
* Boot Stamping on A Human Face (3:49)
* Live Again - the Fall of Man (3:39)
# Theo Helfrich

Theo Helfrich va ser un pilot de curses automobilístiques alemany que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Helfrich va néixer el 13 de maig del 1913 a Frankfurt am Main i va morir el 29 d'abril del 1978 Ludwigshafen am Rhein.

## A la F1

Va debutar a la tercera temporada de la història del campionat del món de la Fórmula 1, la corresponent a l'any 1952, disputant el 3 d'agost el GP d'Alemanya, que era la sisena prova del campionat.
Theo Helfrich va arribar a participar en tres curses puntuables pel campionat de Fórmula 1, disputant la cursa disputada al seu país a les temporades 1952, 1953 i 1954.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Posició | Punts |
| 1952 | Theo Helfrich | Veritas | Veritas | SUI | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE Ret | HOL | ITA | | - | 0 |
| 1953 | Theo Helfrich | Veritas | Veritas | ARG | 500 | HOL | BEL | FRA | GBR | ALE 12 | SUI | ITA | - | 0 |
| 1954 | Theo Helfrich. | BMW | BMW | ARG | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE Ret | SUI | ITA | ESP | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Theo Angelópulos

Thódoros "Theo" Angelópulos (grec, Θόδωρος Αγγελόπουλος. Atenes; 27 d'abril de 1935 - 24 de gener de 2012), més conegut a l'estranger com Theo Angelópulos o Theo Angelopoulos, fou un director de cinema grec reconegut internacionalment com un dels millors del tombant de segle. Va dominar la indústria del cinema grec des de 1975 i la seva obra és una de les més influents, admirades i respectades globalment.

## Biografia

Angelópulos va estudiar Dret a Atenes fins a iniciar el servei militar, després del qual es va traslladar a França per a anar a la Universitat de París, però aviat va abandonar la institució per a ingressar a l'IDHEC.
En finalitzar els seus estudis en l'institut francès va tornar al seu país i es va dedicar al periodisme i la crítica cinematogràfica. Després d'iniciar l'anomenat "Règim dels Coronels", Angelópulos va començar la seva carrera cinematogràfica realitzant curtmetratges de caràcter polític. Finalitzada la dictadura, es va allunyar de la política i va començar a realitzar llargmetratges amb un estil caracteritzat per les seves narracions pausades i ambigües i per les seves preses llargues. La majoria de les seves pel·lícules van ser musicades per la compositora de bandes sonores Eleni Karaindrou.

## Filmografia

* Broadcast (I Ekpombi) (1968)
* Reconstruction (Anaparastasis) (1970)
* Els dies del 36 (Meres tou 36, Days of 36) (1972)
* La declamació (O Thiassos, The Travelling Players) (1975)
* Els caçadors (I Kinighi, The Huntsmen) (1977)
* (O Megalexandros,(Alexander the Great) (1980)
* Athens (Athina, epistrofi stin Akropoli) (1983)
* Viatge a Citera (Taxidi stin Kythera, Voyage to Cythera) (1984)
* El vol (O Melissokomos, The Beekeeper) (1986)
* Paisatge a la boira (Topio stin Omichli, Landscape in the Mist) (1988)
* El pas suspès de la cigonya (To Meteoro Vima tou Pelargou, The Suspended Step of the Stork) (1991)
* La mirada d'Ulisses (To Vlemma tu Odissea, To Vlemma tu Odissea) (1995)
* L'eternitat i un dia (Mia aiwniothta kai mia mera, Eternity and a Day) (1998)
* Eleni (Trilogia I: To Livadi pu dakrizi (El riu que plora), The Weeping Meadow) (2004)
* Chacun son cinéma (2007) (va ser un dels 33 directors que hi van col·laborar)
* The Dust of Time (2009)

## Referències

* ↑ Merry, Bruce (2004). Encyclopedia of Modern Greek Literature. Westport, Connecticut: Greenwood. p. 145. ISBN 0-313-30813-6. OCLC 53938047. Arxivat el 22 febrer 2012. Consultat 21 març 2012.
* ↑ Horton, Andrew (1999) [1997]. The Films of Theo Angelopoulos: A Cinema of Contemplation. Princeton, New Jersey: Princeton University Press. ISBN 0-691-01005-6
* ↑ Malcolm, Derek (15 juny 2000). "Theo Angelopoulos: The Travelling Players". The Guardian. Londres.

## Enllaços externs

* Theo Angelópulos - Lloc web oficial
# Theo Adam

Theo Adam (Dresden, 1 d'agost de 1926 – Dresden, 10 de gener de 2019) fou un baix-baríton alemany. Encara que estava especialitzat en Wagner, també va cantar Richard Strauss amb èxit a Salzburg amb Karl Böhm, així com obres de Verdi, Alban Berg i altres compositors.
Debutà als 23 anys a l'Òpera de l'Estat de Dresden amb l'Ermità d'El franctirador. Durant les dècades següents va continuar apareixent en papers en aquest teatre de Dresden. Tres anys després va participar en el Festival de Bayreuth amb Wieland Wagner, allà cantaria el personatge del Rei de Lohengrin, Amfortas (Parsifal), Hans Sachs (Els mestres cantaires de Nuremberg), Der fliegende Holländer i Wotan (L'anell del Nibelung), sent aquest últim el seu paper més aclamat.
Debutà a Salzburg el 1969 com el Baró Ochs de El cavaller de la rosa, on també canta el 1972 Wozzeck. Debuta al Covent Garden el 1967 com a Wotan. Debuta al Metropolitan com a Sachs el 1969. En tres temporades va cantar catorze funcions que van incloure els Wotan de L'Anell del Nibelung. Debuta al Teatre Colón de Buenos Aires com a Amfortas del Parsifal, rol que també interpreta al Palau de la Música Catalana de Barcelona el 1981. Des de 1953 va formar part de l'Òpera Estatal de Berlín.
La temporada 2004-2005 va cantar Titurel a Parsifal al Liceu de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Theo Adam». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Theo Bongonda

Theo Bongonda (nascut el 20 de novembre de 1995) és un futbolista belga que juga amb el Trabzonspor, cedit pel Celta de Vigo com a davanter a la Lliga Santander. Va començar la seva carrera a l'equip de fútbol JMG Academy l'any 2008. L'any 2013 va donar el salt al futbol professional a la primera divisió Belga en el SV Zulte Warengem.
# Tennantita-(Cd)

La tennantita-(Cd) és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al subgrup de la tennantita.

## Característiques

La tennantita-(Cd) és una sulfosal de fórmula química Cu₆(Cu₄Cd₂)As₄S₁₂S. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, sent publicada l'any 2022. Cristal·litza en el sistema isomètric.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5755/1, i al departament de mineralogia i petrologia del Museu Nacional de Praga, a la República Txeca, amb el número de catàleg: p1p 47/2021.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al districte miner de Berenguela, a la província de Pacajes (La Paz, Bolívia). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Tennantite-(Cd)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 juny 2022].
* ↑ Biagioni, Cristian; Kasatkin, Anatoly; Sejkora, Jiří; Nestola, Fabrizio; Škoda, Radek «Tennantite-(Cd), Cu6(Cu4Cd2)As4S13, from the Berenguela mining district, Bolivia: the first Cd-member of the tetrahedrite group». Mineralogical Magazine, 86, 5, 01-10-2022, pàg. 834–840. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2022.61 [Consulta: 19 octubre 2022].
# Joyeuse

«Joyeuse» té aquests significats:
* Joyeuse (espasa), mítica espasa de Carlemany
* Joyeuse, Harana o Aran, riu del País Basc afluent de l'Ador
* Joyeuse o Juèsa, municipi francès al departament de l'Ardecha (regió de Roine-Alps)
# Stefan Frenkel

Stefan Frenkel (Varsòvia, 21 de novembre de 1902 - Nova York, 1 de març de 1979) va ser violinista, professor de violí i compositor jueu.

## Biografia

Stefan Frenkel va prendre les primeres lliçons de violí del seu oncle Moritz Frenkel i va debutar a Varsòvia amb el Concert per a violí de Txaikovski. Del 1919 al 1921 va estudiar violí amb Adolf Busch i Carl Flesch a Berlín, prenent classes de composició amb Friedrich Ernst Koch a l'Acadèmia de Música de Berlín. Del 1924 al 1927 Frenkel va ser el concertista de la Filharmònica de Dresden, que Frenkel va interpretar sota la direcció Szymon Goldberg. També va actuar a Dresden com a solista i músic de cambra. Es va convertir en membre de la "International Society for New Music" i també va participar en els seus festivals, treballant amb el pianista i organitzador de Dresden Paul Aron. Van actuar junts com a part del cicle de concerts "New Music Paul Aron" i van tocar obres de Karol Rathaus, Paul Amadeus Pisk, Béla Bartók, Philipp Jarnach, Hermann Reutter i Maurice Ravel. A Dresden, Frenkel va interpretar la primera representació de "Phantasie" per a violí i orquestra de Josef Suk. També va participar en les representacions d'obres de Paul Hindemith. El 1927 Frenkel va organitzar la primera representació del Concert per a violí i orquestra de vent de Kurt Weill a Dresden i el 1929 va realitzar la primera interpretació del seu Concert per a violí i orquestra de corda a Dresden.
Després que els nacionalsocialistes arribessin al poder, només va poder fer concerts com a part dels esdeveniments de l'Associació Cultural Jueva. Per a això va treballar el 1934 al Berlin Beethoven Hall, a Frankfurt del Main, a Karlsruhe i a Würzburg, el 1935 va tocar a Colònia. Un concert anunciat a Dresden el 1935 ja no va tenir lloc. Va emigrar a Suïssa i es va convertir en concertista a lOrchestre de la Suisse Romande de Ginebra. El 1936 s'exilià als Estats Units i fou el primer concertista de l'Opera Metropolitana de Nova York del 1936 al 1940. Després va treballar com a concertista (a l'òpera de Rio de Janeiro i a Santa Fe), com a professor de violí (1964–1968 a la Universitat de Princeton) i com a solista i músic de cambra. Va morir el 1979 a Nova York.

## Obres

* Stefan Frenkel va compondre un concert per a violí, una sonata per a violí, música de cambra i una peça per a piano.

## Referències

* ↑ Hagemeyer, S. 188 (8.22 Stefan Frenkel: Stimmungsbilder aus Kindheitstagen)

## Bibliografia

* Kerstin Hagemeyer: vida jueva a Dresden. Exposició amb motiu de la consagració de la nova sinagoga de Dresden el 9 de novembre de 2001 (= sèrie de publicacions de la Saxon State Library - State and University Library. Volum 7). Biblioteca Estatal Saxona - Biblioteca Estatal i Universitària de Dresden, Berlín 2002, ISBN 3-910005-27-6.
# Teatre populista

El teatre populista és aquella pràctica escènica populista que està dirigida a un ventall molt ampli de públic. Els arguments són accessibles i coneguts per tothom, i les representacions tenen lloc als espais públics, a carrers i places, o bé a les esglésies. Les peces estan escrites en les llengües vulgars i busquen l'entreteniment i la diversió.
A les terres de parla catalana cal cercar l'origen d'aquesta pràctica teatral en els espectacles joglarescos de Pere Çahat i en l'arribada de les companyies italianes de commedia dell'arte que circulen per tot Europa. Aquesta pràctica escènica populista està vinculada al teatre religiós, a través de dirigents civils i eclesiàstics i és molt ben rebuda pel poble.

## Vegeu també

* Teatre popular

## Referències

* 1 2 «Teatre populista». Web del museu. Centre de Documentació i Museu de les Arts Escèniques, 2012. [Consulta: 25 octubre 2012].