OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lin Liguo

Lin Liguo (xinès : 林立果) conegut amb el nom de Tigre, militar i físic xinès, fill de Lin Biao. Nascut el 13 de setembre de 1945 a Öndörkhaan (Mongolia) i mort el 13 de setembre de 1971 en un accident d'avió a Mongòlia en circumstàncies poc clares. Figura clau en el denominat Projecte 571, complot que tenia com a objectiu eliminar Mao Zedong.
Va ingressar el 1967 a la Força Aèria de l'Exèrcit Popular. Educat en els ambients de les elits comunistes, amant de la música occidental, malgrat haver ingressat en la Guàrdia Roja, la va abandonar. Molt crític amb la Revolució Cultural.
En el IX Congrés del Partit Comunista xinès Mao va anunciar que Lin Biao seria el seu successor però amb el temps, Mao, preocupat per l'enorme poder que acumulava el seu Número Dos(sobre tot, en les forces armades i, davant les discrepàncies polítiques (com l'aproximació als Estats Units, deixant de banda a la URSS) els dos es van distanciant. El mes de març de 1971 se celebrà una Conferència en el partit en la qual Lin Biao es nega a sotmetre's als desitjos de Mao. Convençut que la seva caiguda en desgràcia era imparable, va adoptar precaucions. Tigre, antimaoista convençut, va iniciar contactes per neutralitzar Mao però encara que va tenir contactes amb alts càrrecs afins al seu pare, finalment, ell i els seus amics col·laboradors en el Projecte 571, van arribar a la conclusió que era impossible l'accés directe a Mao. Llavors Lin Biao i la seva esposa Ye Qun, van decidir fugir a l'estranger. En un primer moment la destinació era Hong Kong però en el darrer moment va ser la URSS. Zhou Enlai havia donat ordres de vigilar estretament Lin Biao i, llavors, els pares de Liguo van decidir marxar el mes setembre de 1971. Lin Liguo, encara va fer un darrer intent desesperat, per assassinar Mao però inútilment. Tigre va cometre la imprudència de comentar les intencions dels Lin a la seva germana Lin Liheng coneguda com a "Doudou", fanàtica maoista (facilitar aquesta informació anava en contra de l'opinió dels seus progenitors). Assabentat, per una filtració, que Zhou Enlai estava fent preguntes inquietants, Tigre i els seus pares (juntament amb uns pocs col·laboradors de Linguo en el complot) escapen cap un aeroport militar i entren, perseguits, a l'avió Trident que els esperava i que havia aconseguit Lin Biao, gràcies als contactes en l'exèrcit de l'aire. La tripulació no estava completa i el dipòsit de combustible no s'arribà a emplenar. Unes dues hores després l'avió s'estavella camí de la URSS, fora de la Xina.

## Bibliografia

* “The Culture of Power: The Lin Biao Incident in the Cultural Revolution” de Qiu Jin..Editorial Stanford University Press.1999.. Pàgs. 9,11, 106,109,153,15, 157-158,161, 163-165, 169, 171-172,175-176, 179, 186, 189 i 196-197.ISBN 9780804735292. (en llengua anglesa)
* “Mao: la historia desconocida “ de Jon Halliday i Jung Chang, .Taurus, 2006.Pâgs.114, 472-475. 479, 626, 660, 678. 682 i 684.ISBN 9788430605972 (en llengua castellana)
# Factor primer

Dins la teoria dels nombres, els factors primers d'un nombre enter positiu són els nombres primers que divideixen de forma exacta aquest enter, amb residu nul.
El procés de trobar els factors primers rep el nom de factorització entera. La factorització entera és única, llevat de l'ordre dels factors i la multiplicitat de les unitats positiva i negativa (1 i -1).
# Francesinha

La francesinha és una espècie de sandvitx típic de la cuina portuguesa moderna. Va néixer a la ciutat de Porto a mitjan segle xx.
Consisteix en un entrepà de pa de motlle torrat, farcit amb diversos embotits i carns com pernil dolç, mortadel·la d'olives, filet de vedella o porc, llangonissa... Aquest entrepà és cobert amb formatge, es gratina i es banya en una salsa picant feta, principalment, de cervesa i tomàquet. A vegades s'hi afegeix un ou ferrat damunt o sota el formatge, i se sol acompanyar amb patates fregides i una cervesa. Hi ha varietats, com la francesinha poveira.

## Història

La francesinha va ésser inventada als anys 60. Hi ha diverses teories sobre el seu origen però la més consensuada recau sobre el cuiner Daniel David Silva. Aquest va emigrar a França a treballar i un cop va tornar a Portugal, va decidir donar un toc especial a un plat típic francès anomenat croque-monsieur, un sandvitx semblant al biquini. Aquesta teoria té una ampliació que diu que el cuiner es va basar, per donar forma i gust al plat, en les dones franceses, que sempre anaven vestides d'una manera molt atractiva i picant.

## La salsa

La salsa de la francesinha és normalment una especialitat secreta de cada restaurant, però la base comuna és sempre cervesa i en la majoria també tomàquet. A més moltes vegades se li afegeixen espècies que li confereixen al plat la seva picantor característica. Alguns supermercats venen salsa de francesinha ja preparada.

## Vegeu també

* Welsh rarebit

## Referències

* ↑ Receta de francesinha
* ↑ (portuguès) Historia de la francesinha poveira
* 1 2 «Francesinha nasceu para as mulheres - Portugal». DN. Arxivat de l'original el 2015-09-28. [Consulta: 27 setembre 2015].

## Enllaços externs

* (portuguès) Buscador de francesinhes
* (portuguès) Historia de la francesinha Arxivat 2007-01-13 a Wayback Machine. (en portugués)
* (portuguès) Irmandadeda de la francesinha: valoració i rànquing de francesinhes
* (portuguès) Projecte francesinha Arxivat 2013-03-29 a Wayback Machine.
# Meise

Meise és un municipi belga de la província de Brabant Flamenc a la regió de Flandes. Limita al nord-oest amb Londerzeel, al nord-est amb Kapelle-op-den-Bos, a l'oest amb Merchtem, a l'est amb Grimbergen i al sud amb Wemmel.

## Seccions

Està compost per les seccions de Meise i Wolvertem, que comprenen les subdivisions:
* Meise (Sint-Martinus)
* Sint-Brixius-Rode (Sint-Brixius)
* Oppem (Sint-Stefanus)
* Meuzegem (Onze-Lieve-Vrouw Boodschap)
* Rossem (Sint-Medardus i Sint-Gildardus)
* Imde (Sint-Kwintinus)
* Westrode (Onze-Lieve-Vrouw van de Rozenkrans)
* Wolvertem (Sint-Laurentius)

## Agermanaments

* Waalre
# Llaç

* Per a altres significats, vegeu «Bucle».
Un llaç és una banda fina de material flexible, típicament roba però també plàstic o de vegades metall, usat sobretot per lligar i fixar. Els llaços de tela, que inclou comunament la seda, s'utilitzen sovint amb el vestit, però també es poden trobar innombrables propòsits útils, ornamentals i simbòlics. Les diferents cultures al voltant del món utilitzen aquest dispositiu com a ornament pel seu cabell, al voltant del cos o fins i tot com a ornament en animals, edificis i altres àrees. El llaç també es fa servir de vegades com segellador de paquets, juntament amb cordill.
Juntament amb els serrells, cintes i altres complements, la fabricació dels llaços de tela té un departament especial en les indústries tèxtils. La característica essencial d'un teler de llaç és el de teixir simultàniament en un marc de teler dos o més teles, arribant fins a quaranta teles estretes en els telers moderns. Per efectuar el llançament conjunt de totes les llançadores i d'altres moviments del teler, cal l'acció automàtica, i és un fet notable que el teler de llaç automàtic era conegut i es va utilitzar extensivament més d'un segle abans de la famosa invenció de Cartwright.

## Història

Un teler en el qual diverses teles estretes podrien ser teixides conjuntament és el que explica com s'havia utilitzat en Danzig cap al final del segle xvi. Altres telers similars estaven en treball en Leiden el 1620, on el seu ús va donar lloc a tant descontentament i a tanta revolta per part dels teixidors, que l'estat va haver de prohibir el seu ús. La prohibició va ser renovada en diversos intervals al llarg del segle, i al mateix temps que es deixava d'utilitzar el teler de llaç, va ser prohibit, també, en la majoria dels principals centres industrials d'Europa. Prop de 1676, sota el nom de teler holandès o de teler del motor, va ser portat a Londres, i, encara que la seva introducció allà va causar un cert disturbi, no està documentat que fos prohibit. El 1745, John Kay, l'inventor de la llançadora, va obtenir, juntament amb Joseph Stell, una patent per a millores en el teler de llaç, i aquest període s'ha vist beneficiat, des de llavors, per les invencions aplicades generalment a la maquinària de teixir.

## Centres de producció

* El teixit de llaços se sap que es va establir prop de St Etienne (dep. Loire) des del segle xi i aquesta ciutat ha continuat sent la líder de la indústria. Durant els problemes dels hugonots, els teixidors de llaços de St Etienne es van traslladar a Basilea i allà es va establir una indústria que en èpoques modernes ha rivalitzat amb la del centre original del comerç.
* Crefelds el centre de la indústria alemanya del llaç, on la fabricació del llaç negre de vellut és una especialitat.
* Anglaterra, Coventrys el centre més important de fabricació de llaços, que també es processa en Norwich i Leicester.
Els llaços són utilitzats per molta gent com a decoració. En algunes cultures els regals de l'aniversari s'adornen amb aquestes seqüències acolorides.

## Vegeu també

* Llaç escorredor
* Llaç solidari
Viccionari
# Llengües fino-pèrmiques

Les llengües Fino-Pèrmiques és una de les dues branques de les Llengües ugrofineses. L'altra branca són les Llengües úgriques.

## Membres

* Pèrmiques
** Komi (Komi-ziriè, Ziriè)
** Komi-permià
** Udmurt (Votiac)
* Fino-Volgaiques
** Mari (Txeremís)
*** oriental
*** occidental
** Mordovià
*** Erzya
*** Mokxa
** Llengües fino-volgaiques extintes o de posició incerta
*** Merya (posició incerta, extinta)
*** Meixtxerià (posició incerta, extinta)
*** Muromià (posició incerta, extinta)
** Fino-sami
*** Sami (sámi, saami, lapó)
**** Sami occidental
***** Sami meridional
***** Sami d'Ume — gairebé extinta
***** Sami de Lule
***** Sami de Pite — gairebé extinta
***** Sami septentrional
**** Sami oriental
***** Sami de Kainuu — extinta
***** Sami de Kemi — extinta
***** Sami d'Inari
***** Sami d'Akkala — gairebé extinta
***** Sami kildin
***** Sami skolt
***** Sami de Ter — gairebé extinta
*** Finobàltiques
**** Estonià (inclosos Võru i Seto que reclamen estatut de llengües diferents)
**** Finès (inclòs Meänkieli o finès de Tornedal, Finès Kven, i Finès d'Íngria)
**** Ingrià (Izhorià) — gairebé extinta
**** Carelià
***** Livvi-carelià (Olonets, Aunus)
***** Ludi
**** Livonià — gairebé extinta
**** Vepse
**** Vòtic — gairebé extinta
# Torre Viader (Aiguafreda)

La Torre Viader és un edifici del municipi d'Aiguafreda (Vallès Oriental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situada a l'antiga carretera o camí on es troben els edificis arquitectònics més interessants. Va ser construïda l'any 1922 pel sr. Viader.

## Descripció

És un edifici aïllat alineat al carrer, el costat nord de la planta baixa queda adossat a la paret mitgera. De planta quadrada, consta de planta baixa i dos pisos, i està cobert amb teulada a dues vessants. En el cos central sobresurt un cos semicircular coronat per un capcer on porta la data de construcció de la casa, flanquejat per columnes a ambdós costats. Totes les obertures es tanquen amb arcs de mig punt i estan distribuïdes simètricament.

## Referències

* 1 2 «Torre Viader». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Fundació Lucentum Alacant

La Fundació Lucentum Alacant, oficialment conegut com Fundación Lucentum Baloncesto, és un club de bàsquet de la ciutat d'Alacant. Nascut el 2015, pren el relleu del desaparegut Club Bàsquet Lucentum.
Conegut per motius de patrocini com HLA Alacant, el 2019 va ascendir a la LEB Or.

## Referències

* ↑ «La Fundación Lucentum toma el relevo del CB Lucentum». informacion.es, 05-08-2015 [Consulta: 8 octubre 2022].
* ↑ «La Fundació Lucentum aconsegueix l'ascens a LEB Or i completa una temporada històrica d'èxits». diariodealicante.net, 05-05-2019 [Consulta: 8 octubre 2022].
# Matxakh

Matxakh (en rus: Мачах) és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 66 habitants, pertany al districte de Batagai.

## Referències

* ↑ «Верхоянский улус (район)». Arxivat de l'original el 2019-11-03. [Consulta: 3 novembre 2019].
# Llei Orgànica d'Oklahoma

La Llei Orgànica d'Oklahoma (Oklahoma Organic Act) és la Llei del Congrés dels Estats Units mitjançant la qual es va crear el Territori d'Oklahoma i el Territori Indi el 1890.
Aquest tipus de lleis orgàniques són un estatut utilitzat per descriure un Territori abans que fos admès a la Unió com a estat. En general, la Llei Orgànica d'Oklahoma pot considerar-se com una sèrie d'actes legislatius, des del moment de la Reconstrucció, promulgada pel Congrés en preparació per a la creació de l'Estat d'Oklahoma. La Llei Orgànica va crear el Territori d'Oklahoma i el Territori Indi, que eren territoris organitzats incorporats pels Estats Units a partir de l'antic Territori Indi "desorganitzat".
A causa de la peculiar història d'Oklahoma (gran part de l'estat era un lloc on els indígenes aborígens sempre havien viscut i al qual després del forçós trasllat altres tribus van ser traslladades aquí), aquesta va ser un de les diverses lleis que tenien com a objectiu l'assimilació de les tribus a Oklahoma i els Territoris Indis a través de l'eliminació de les reserves tribals i l'eliminació de la propietat comunal de les tribus.

## Vegeu també

* Deportació dels indis dels Estats Units
* Indian Removal Act
* Oklahoma Enabling Act
* Cinc tribus civilitzades
* Estat de Sequoyah
* Convenció Constitucional Sequoyah
* Antigues reserves índies d'Oklahoma
* Comissió Dawes

## Referències

* ↑ Everett, Diana. «Organic Act (1890)» (en anglès). The Encyclopedia of Oklahoma History and Culture. Oklahoma Historical Society, s.d. [Consulta: 17 octubre 2019].
# Gauteric

Gauteric fou un comes (cap militar) visigot enviat pel rei Euric a conquerir la Tarraconense central i oriental i altres regions fins al Regne dels sueus vers el 481.
Gauteric va travessar els Pirineus procedent d'Aquitània probablement pel pas de Roncesvalls, per la via de Bordeus a Saragossa per Pamplona. A diferència d'altres vegades abans, aquesta vegada no entraven a Hispània al servei de l'Imperi Romà (ja desaparegut el 476), sinó com a conqueridors.
Les autoritats locals d'aquestes zones es van sotmetre segurament sense lluita, davant un exèrcit molt superior i contra el qual difícilment podien esperar cap èxit (les ciutats emmurallades, com Tarraco, malgrat els escassos mitjans militars de l'època que feien difícil franquejar muralles fortes, van ser preses pels visigots i les tàctiques guerrilleres no eren utilitzables contra un exèrcit potent).
Les ciutats disposaven d'una administració que en els seus aspectes principals era continuadora de l'administració romana i consideraven als visigots (en procés de romanització) com aliats imperials, tal com havien actuat durant anys. Les ciutats van sotmetre's a Gauteric.
Fou en aquesta època (cap al 482) que a la Vall de l'Ebre es van establir els primers propietaris visigots, els quals anirien acompanyats de les seves famílies, dels seus esclaus i dels seus servidors. Alguns autors sospiten que fou en aquesta època quan es va establir a la Vall de l'Ebre un magnat got ancestre del comte Casi (Casius, després Banu Qasi).
# Lanneuffret

Lanneuffret (en bretó Lanneured) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 103 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 122 | 121 | 105 | 92 | 84 | 113 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Noël Menes | |
# Can Boccato

Can Boccato és una casa noucentista de Tiana (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa d'estiueig unifamiliar exempta de planta baixa, pis i golfes. Al darrere de la casa hi ha un pati. Presenta un mur exterior a mitja alçada amb una reixa que envolta la perifèria de l'edifici. La teulada és a dues aigües amb les vessants força inclinades. Presenta uns amplis voladissos amb mènsules de fusta.
Les finestres de la planta baixa i el pis són rectangulars, mentre que les finestres de les golfes presenten unes finestres d'arc rodó. Les finestres de la façana principal presenten un ampit.
Avui dia la casa ha estat restaurada i presenta unes portes i finestres de fusta nova així com una coloració exterior rosa pàl·lid.

## Història

La urbanització dels terrenys de l'antiga finca de la Vilesa es va dur a terme cap a finals del segle xix principis del segle xx. En aquest sector van començar a edificar-se les torres dels estiuejants barcelonins que venien a passar les vacances. La major part d'aquestes cases van ser construïdes durant la segona dècada del segle xx, i en elles es fa palès de l'estil noucentista. La major part d'aquestes construccions van ser projectades per l'arquitecte Ramon Maria Riudor i Capella. D'ell són les construccions de Can Boccato (del 1912).

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Boccato». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Transformada de Hankel

En matemàtiques, la transformada de Hankel expressa qualsevol funció donada f (r) com la suma ponderada d'un nombre infinit de funcions de Bessel del primer tipus J$_ν$(kr). Les funcions de Bessel a la suma són totes del mateix ordre ν, però difereixen en un factor d'escala k al llarg de l'eix r. El coeficient F$_ν$ necessari de cada funció de Bessel en la suma, en funció del factor d'escala k constitueix la funció transformada. La transformada de Hankel és una transformada integral i va ser desenvolupada per primera vegada pel matemàtic Hermann Hankel. També es coneix com a transformada de Fourier-Bessel. De la mateixa manera que la transformada de Fourier per a un interval infinit està relacionada amb la sèrie de Fourier en un interval finit, la transformada de Hankel en un interval infinit està relacionada amb la sèrie de Fourier-Bessel en un interval finit.

## Definició

La transformada de Hankel de l'ordre $\nu$ d'una funció f (r) ve donada per
$F_{\nu }(k)=\int _{0}^{\infty }f(r)J_{\nu }(kr)\,r\,\mathrm {d} r,$
on $J_{\nu }$ és la funció de Bessel del primer tipus d'ordre $\nu$ amb $\nu \geq -1/2$. La transformada de Hankel inversa de F$_ν$(k) es defineix com
$f(r)=\int _{0}^{\infty }F_{\nu }(k)J_{\nu }(kr)\,k\,\mathrm {d} k,$
que es pot verificar fàcilment mitjançant la relació d'ortogonalitat que es descriu a continuació.

## Transformació de l'equació de Laplace

La transformada de Hankel es pot utilitzar per transformar i resoldre l'equació de Laplace expressada en coordenades cilíndriques. Sota la transformada de Hankel, l'operador de Bessel es converteix en una multiplicació per −k2. En el cas axisimètric, l'equació diferencial parcial es transforma com
${\mathcal {H}}_{0}\left\{{\frac {\partial ^{2}u}{\partial r^{2}}}+{\frac {1}{r}}{\frac {\partial u}{\partial r}}+{\frac {\partial ^{2}u}{\partial z^{2}}}\right\}=-k^{2}U+{\frac {\partial ^{2}}{\partial z^{2}}}U,$

## Relació amb la transformada de Fourier multidimensional

La transformada de Hankel apareix quan s'escriu la transformada de Fourier multidimensional en coordenades hiperesfèriques, motiu pel qual la transformada de Hankel apareix sovint en problemes físics amb simetria cilíndrica o esfèrica.
Considereu una funció f(r) del vector d-dimensional r. La seva transformada de Fourier d-dimensional es defineix com$F(\mathbf {k} )=\int _{\mathbb {R} ^{d}}f(\mathbf {r} )e^{-i\mathbf {k} \cdot \mathbf {r} }\,\mathrm {d} \mathbf {r} .$

## Referències

* ↑ «Bessel Functions and Hankel Transforms» (en anglès). https://mtaylor.web.unc.edu/.+[Consulta: 26 setembre 2023].
* ↑ Weisstein, Eric W. «Hankel Transform» (en anglès). [Consulta: 26 setembre 2023].
* ↑ «Hankel Transforms - Lecture 10» (en anglès). http://nsmn1.uh.edu.+[Consulta: 26 maig 2023].
* ↑ «Hankel Transforms» (en anglès). https://link.springer.com.+[Consulta: 26 setembre 2023].
# Gauteng

Gauteng és una de les noves províncies de Sud-àfrica, anomenada fins al 1994 Pretoria-Witwatersrand-Vereeniging i coneguda amb les sigles PWV. Està formada amb part de l'antiga República de Transvaal.

## Referències

* ↑ Stats in brief, 2006. Pretoria: Statistics South Africa, 2006, p. 3. ISBN 0-621-36558-0.
* ↑ «Mid-year population estimates», 2019.

## Enllaços externs

* Govern provincial de Gauteng Arxivat 2005-08-28 a Wayback Machine.
* Autoritat de Turisme de Gauteng
* Estadístiques de Sud-àfrica
# Lepidothrix

Lepidothrix és un gènere d'ocells de la família dels píprids (Pipridae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per 8 espècies:
* Lepidothrix suavissima - manaquí de ventre taronja.
* Lepidothrix serena - manaquí frontblanc.
* Lepidothrix coronata - manaquí de coroneta blava.
* Lepidothrix nattereri - manaquí de coroneta blanca.
* Lepidothrix vilasboasi - manaquí de capell daurat.
* Lepidothrix iris - manaquí de cap opalí.
* Lepidothrix isidorei - manaquí de carpó blau.
* Lepidothrix coeruleocapilla - manaquí de coroneta cerúlia.
# Fanfan la Tulipe (cançó)

Fanfan la Tulipe és una cançó escrita pel cançonetista francès Paul Émile Debraux el 1819 a partir d'una tonada popular anònima del segle xviii.
Existeixen enregistraments de la cançó a càrrec de Fortin, Charlotte Grenat, Les P'Tits Lutins…
Aquesta cançó ha estat l'origen del personatge de Fanfan la Tulipe, qui ha esdevingut un heroi d'obres de teatre, d'operetes i de films. Va inspirar una obra de teatre a Paul Meurice (en col·laboració de George Sand) el 1859 i a Edmond Lepelletier de Bouhélier el 1897-1898, una opereta a Louis Varney el 1882, una novel·la a Pierre-Gilles Veber, apareguda el 1950, un film de Christian-Jaque, Fanfan la Tulipe, aparegut el 1952. Una revisió del mateix ha estat realitzat per Gérard Krawczyk el 2003.

## Enllaços externs

* Fanfan la Tulipe a l'IMDB
# Mauro Rodríguez Cuesta

Mauro Rodríguez Costa (Vigo, Galícia, 15 de gener de 1932) és un exfutbolista professional espanyol que jugava en la posició de davanter. Va jugar set temporades seguides a Primera Divisió, les cinc primeres amb el RC Celta de Vigo entre 1953 i 1958, i les dues darreres amb el Reial Saragossa entre 1958 i 1960.

## Clubs

| Club | Anys |
| Sárdoma C. F. | 1948-1949 |
| Club Berbés | 1949-1950 |
| S.D. Ponferradina | 1950-1952 |
| Real Avilés | 1952-1953 |
| Celta de Vigo | 1953-1958 |
| Reial Saragossa | 1958-1960 |
| Llevant U. E. | 1960-1962 |

## Referències

* ↑ Relaño, Alfredo «Opinión | Mauro, el goleador sin pichichi» (en castellà). El País [Madrid], 25-10-2015. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Mauro, Mauro Rodríguez Cuesta - Futbolista». BDFutbol. [Consulta: 21 setembre 2019].
# Lleó I

«Lleó I» té aquests significats:
* Lleó I o Flavi Valeri Lleó (401 – 474), emperador romà d'Orient (457–74)
* Papa Lleó I (Toscana ? - Roma, 461), Papa de l'Església Catòlica (440-61)
* Lleó I d'Armènia Menor (? - 1140), príncep d'Armènia Menor
* Lleó I (galàxia), galàxia nana esferoïdal en la constel·lació del Lleó