OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llibre de Nahum

El llibre de Nahum pertany als escrits dels profetes menors de l'Antic Testament de la Bíblia.

## Autor

Nahum profetitzà cap a l'any 626 aC i l'única referència que tenim de la vida de Nahum és el lloc del seu naixement (Nahum 1, 1) on se'l anomena Nahum d'Elcoix (1, 1), és a dir, poble d'Elcos, situat, segon uns, a Galilea (Cafarnaüm), segon altres a Judea. No tan fundada és l'opinió que fos nascut a Alkosch, vila situada a prop de Mosul, on els nestorians veneren el seu sepulcre.

## Contingut

El llibre és un oracle contra Nínive, sembla que escrit abans del 612 aC, la data de la caiguda de la ciutat, quan el Regne de Judà, com diu el profeta, encara estava sota la dominació de l'imperi Assiri. El formen diversos grups de composicions poètiques, totes dirigides contra Assíria i la seva capital, Nínive. Nahum, autor de l'obra i probablement profeta "portaveu" del culte de Jerusalem i del rei Josies, profetitza la caiguda de Nínive, la capital dels principals enemics de Judà.
És una de les formes clàssiques i de les més antigues profecies de l'Orient Mitjà. L'objectiu era donar suport als esforços del rei pel renaixement i l'alliberament del país del jou dels assiris. L'enemic es descriu com l'enemic de Déu i, per tant, l'enemic de la creació i l'ordre. Encara que fins ara i durant molts anys aquest ha aixafat Israel, ara rep la seva recompensa, Déu el tracta com ell havia tractat als seus enemics. A vegades les paraules de Nahum són gairebé sàdiques i cruels.
El llibre ha estat entès de diverses maneres pels estudiosos. Uns diuen que és una litúrgia d'acció de gràcies recitada al Temple de Jerusalem. Altres diuen que és un text de contingut polític-religiós elaborat per un cercle polític de Jerusalem per exaltar la gent en contra de Nínive.
S'acostuma a dividir en tres parts: la primera és una promesa de la supervivència del Regne de Judà, la segona una amenaça contra els enemics acompanyada d'una motivació per anar contra Nínive i la tercera l'amenaça de la destrucció de Nínive posada en boca de Jahvè, on anuncia l'imminent ruïna de la ciutat assíria a causa dels seus crims. El llibre també parla d'un oracle de Nahum contra la ciutat egípcia de Tebes (que anomena No-Amon), capital de l'Alt Egipte, que va ser presa, encara que temporalment, pel rei assiri Assurbanipal.

## Vegeu també

* Nahum (nom)

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 219. ISBN 8481641618.

## Enllaços externs

* «Llibre de Nahum». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Nahum (castellà)
* Biblecentre.org (castellà)
# Baki

«Baki» té aquests significats:
# Kotxneva

Kotxneva (en rus: Кочнева) és un poble de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 no tenia cap habitant.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский» (en rus). Информация о Свердловской области. Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Dècada del 240

La dècada dels 240 va des de l'1 de gener de 240 fins al 31 de desembre de 249.

## Esdeveniments

* Guerres de Gordià III contre l'Imperi Sassànida
* Decadència de l'Imperi Kuixan a l'Índia. Les petites dinasties Kuixan van continuar fins al segle IV a l'Hindu Kush.

## Personatges destacats

* Gordià III, emperador romà (238-244)
* Felip l'Àrab, emperador romà (244-249)
* Sapor I, el segon rei de reis (240-270) de la dinastia sassànida.
# Karpacz

Karpacz (en alemany: Krummhübel) és una localitat turística polonesa situada al voivodat de la Baixa Silesia, i propera a la històrica ciutat de Jelenia Góra, molt a prop de la frontera txec-alemanya. Està situada a una altitud d'entre 480 i 885 metres sobre el nivell del mar, als peus del Sněžca (amb 1602 m és el punt més alt de la serralada dels Karkonosze i marca la frontera amb Txèquia), a la vall del riu Lomnica, al costat dels seus rierols afluents. Destaca per la seva creixent importància com a enclavament per a l'esquí, el muntanyisme, els esports de naturalesa i el relax, i amb nombrosa oferta hotelera i hostalatge.

## Història

Els orígens es remunten a pobladors d'origen cèltic entre els segles IV i III aC, que van acudir a la regió a la recerca dels abundants recursos miners de la zona. Precisament va ser la riquesa i explotació de minerals i els cercadors d'or el que va comportar la fundació d'aquesta localitat al segle XII. Els primers registres de Karpacz van aparèixer al Llibre de Valonia, al final del segle XIV. Durant la Guerra dels Trenta Anys (1618-1648) van arribar a Karpacz i als seus voltants refugiats religiosos, i va ser l'inici de l'arribada de pelegrins a la capella local. En 1772 es va fundar l'escola evangèlica. En 1844 es va establir una església evangèlica de fusta, importada de la ciutat noruega de Vang gràcies a les accions del rei de Prússia, Frederic Guillem IV, la qual es va convertir en una atracció turística a Karpacz i ara és conegut com a «Temple de Wang».
En relació amb l'afluència de turistes en la segona meitat del segle xix, es va produir el desenvolupament d'importants assentaments i establiments: la construcció d'hotels, posades i tavernes. Ja en 1914 hi havia 12 hotels i diverses pensions.
En 1945, després de la derrota d'Alemanya en la Segona Guerra Mundial, el llogaret va ser incorporat a Polònia; la població alemanya va ser desplaçada per habitants polonesos.
A partir de les dècades posteriors a la pau, s'ha desenvolupat a Karpacz una importància creixent de les activitats turísiticas i oci divers.

## Atraccions

Karpacz és una de les destinacions turístiques més famosos a les Muntanyes Karkonosze i de Polònia en general. A més dels populars esports d'hivern, ofereix una àmplia gamma de turisme de muntanya i paisatge, així com nombrosos allotjaments de diferents categories (al voltant de 11 000 llits), restaurants, tendes i diversos serveis:
* La muntanya més alta dels Sudets (Sněžca)
* L'església evangèlica anomenada «Temple de Wang»
* Museu de l'esport i el turisme de Karpacz
* Museu de la joguina
* Trampolí d'esquí Orlinek
* Pista de trineu «Kolorowa»
* Carros de Karkonosze
* Presa en Lomnica
* Punt de gravetat anòmala de Karpacz

## Ciutats agermanades

* Gdynia (Polònia)
* Rewal (Polònia)
* Reichenbach / OL (Alemanya)
* Kamenz (Alemanya)
* Búfalo (Estats Units)
* Pec pod Sněžkou (República Txeca)

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial.
* Karpacz: galeria, notícies, mapa.
# Duaenhor

Duaenhor (dw3-n(ỉ)-ḥr.w, "Alabat sigui Horus") va ser un príncep egipci de la IV dinastia.
Duaenhor en jeroglífic :
S'ha estipulat que Duaenhor era un fill del príncep hereu Kawab i la reina Hetepheres II. Si fos així, hauria estat nét del faraó Khufu i de la reina Meritites I. D'altra banda, segons els seus títols, podria haver estat també un dels fills menors de Khufu, juntament amb Khaemsekhem (G 7660) i Mindjedef (G 7760), Una filla de Duaenhor es deia Nebtihotep.
Tenia els títols de "Fill del Rei del seu cos" i "Company del seu pare".
Duaenhor va ser enterrat a Guiza a la mastaba G 7550. A la tomba s'hi esmenten el seu pare i la seva mare. La seva filla també hi surt esmentada, a la façana de l'entrada sud.
Les escenes de la tomba mostren:
(1) Duaenhor i la seva família
(2) Escena de taula
(3) Carnissers treballant
(4) Porta falsa de Duaenhor

## Referència

* ↑ Ranke, 1935, p. 398.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 50-61.
* ↑ Flentye, 2006, p. 141-142, pl. 5 (8).
* 1 2 «Duaenhor (G 7550)» (en anglès). The Giza Archives. [Consulta: 29 març 2022].
* ↑ Malek, Moss i Porter, 1974.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Flentye, Laurel «The development of the Eastern and GIS Cemeteries at Giza during the Fourth Dynasty. The relationship between architecture and tomb decoration» (en anglès). The Old Kingdom Art and Archaeology. Proceedings of the Conference held in Prague, May 31–June 4, 2004. Miroslav Bárta, 2006.
* Hassan, Selim. Excavations at Gîza 6: 1934-1935 (en anglès). El Caire: Government Press, 1950.
* Malek, Jaromir; Moss, Rosalind L. B.; Porter, Bertha. Topographical Bibliography of Ancient Egyptian Hieroglyphic Texts, Statues, Reliefs and Paintings (en anglès). vol. 5. Griffith Institute, 1964. ISBN 978-0900416101.
* Ranke, Hermann. «Part IIː Verzeichnis der Namen». A: Die ägyptischen Personennamen (en alemany). Glückstadt, 1935.
# Teatro Bernal

El Teatro Bernal és un equipament teatral situat al carrer Lorca, número 65. d'El Palmar (Murcia). Va ser inaugurat el 24 de juliol de 1910. També s'hi feia cinema. El teatre va rebre el nom del seu fundador Manuel Bernal Gallego. Tenia una capacitat per a 500 espectadors.

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre Arxivat 2009-08-05 a Wayback Machine.
* Notícia sobre el teatre amb fotografies
# Llibre de Song

El Llibre de Song (xinès tradicional: 宋書, xinès simplificat: 宋书, pinyin: Sòng Shū), també anomenat "La Història dels Song", és un text històric de la Dinastia Liu Song de les Dinasties del Sud de la Xina. Abasta la història d'entre el 420 i el 479, i és una de les Vint-i-quatre Històries, un recull tradicional dels registres històrics. Va ser escrit per Shen Yue de la Dinastia Liang (502-557) i contenia 100 volums en el moment en què va ser escrit. En l'època de la Dinastia Song, alguns volums ja s'havien perdut. Més tard, els editors van reconstruir eixos volums agafant material de la Història de les Dinasties del Sud, a més d'algunes obres com la Historieta de Gao de Gao Jun, encara que molts dels volums ja no hi estaven en el seu estat original.

## Vegeu també

* Vint-i-quatre Històries
# BancSabadell d'Andorra

El BancSabadell d'Andorra va ser constituït l'any 2000 fruit de l'aliança de Banc Sabadell i un consorci d'empresaris andorrans. Un 51% de la societat pertany al Sabadell i la resta a vuit-cents accionistes particulars andorrans. En 2018 compta amb 7 oficines i 19 caixers automàtics a Andorra, presents a totes les parròquies del país. En 15 de juliol de 2021 es va anunciar la compra de l'entitat per MoraBanc.

## Estats financers

Resum dels estats financers de BSA (2017):
* Actius sota gestió: 1.603 milions EUR
* Rendibilitat sobre el patrimoni (ROE): 12,83%
* Ràtio d'eficiència: 48,54%
Resum dels estats financers de BSA (2016):
* Actius sota gestió: 1.416 milions EUR
* Rendibilitat sobre el patrimoni (ROE): 11,12%
* Ràtio d'eficiència: 37,19%

## Referències

* ↑ EFE «Sabadell, el banco que creció a golpe de adquisiciones y fusiones» (en castellà). Cinco Días, 07-12-2011.
* ↑ «Còpia arxivada» (en castellà). Cadena SER, 30-03-2017. Arxivat de l'original el 2018-03-16. [Consulta: 15 març 2018].
* ↑ «Morabanc cierra la compra del negocio de Banco Sabadell en Andorra» (en castellà). Fundspeople, 15-07-2021. [Consulta: 27 setembre 2021].

## Vegeu també

* Associació de Bancs Andorrans
* Economia d'Andorra
* Banc Sabadell

## Enllaços externs

* BancSabadell d'Andorra Arxivat 2018-12-10 a Wayback Machine.
# Entrada (economia)

Entrada és un terme de l'economia utilitzat per expressar una aportació econòmica o d'un mercat exterior a un sistema o mercat que així queda modificat de manera activa. Anàlogament, una sortida seria el que surt del sistema a un altre mercat.
En l'àmbit de la macroeconomia, les entrades i sortides són objecte d'anàlisi estadística de la interacció entre la hisenda del mateix estat i entre diversos estats. En aquest cas es tracta de béns i serveis bescanviats en les operacions de compravenda i importació/exportació.
Viccionari
# Kotxubei

Kotxubei (en rus: Кочубей) és un poble (un khútor) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 452 habitants. Pertany al districte rural de Levokúmskoie.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Г) 1:100000. Дагестан, Калмыкия, Астраханская область». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 4 juliol 2016].
# Dècada del 250
## Esdeveniments

* Auge del Regne d'Axum, a l'Àfrica
* Inici del període maia clàssic
* Guerres constants entre romans i gots
* Ús de l'alfabet copte

## Personatges destacats

* Deci, emperador romà (249-251)
* Marc Emilià, emperador romà (253-253)
* Valerià I, emperador romà (253-260)
* Mani, profeta
# Du temps & de l'instant

Del Temps y del Instant és un àlbum de 2005 produït en SACD pel segell ALIA VOX, per Jordi Savall i la seva família, on hi participen la seva esposa Montserrat Figueras, els fills Arianna i Ferran, i amb la participació de Pedro Estevan.

## Llista de cançons

* Cantiga de amigo V: Quantas sabedes amare amigo - (Cançons seculars de Martin Codax, en galaicoportuguès, segle xiii)
* Nastaran - (anònim afganès - cançó instrumental)
* Noumi, noumi yaldatii - (cançó de bressol hebreu)
* Variation sur O sonjal - (ballata bretó)
* Cançó del lladre - (tradicional català)
* Romanesca & Pasamezzo - Arianna Savall
* La Salve - (antífona erròniament atribuït a Bernat de Claravall amb el text en castellà)
* Paxarico tu te Ilamas - (anònim sefardita)
* Apo xeno meros - (tradicional grec)
* Ghazali tal jàhri - (tradicional marroquina en àrab)
* Durme, hermosa donzella - (cançó de bressol sefardita)
* Tarantela - (Lucas Ruiz de Ribayaz adaptat de Luz y norte musical)
* Jaroslaw (Improvisation) - Ferran Savall
* Canarios (Improvisation) - Ferran Savall
* Fantasiant (Improvisation) - Ferran Savall
* Muzettes 1-2 - (Marin Marais adaptat de Pièces de viole, Libro 4 #28-29 - 1717)
* El cant dels Aucells - (cançó tradicional català de Nadal.)
* Diferencias sobre la Guaracha Mexique - (Mèxic - segle xvii - arr. de Jordi Savall)
* Sentirete una canzonetta - (Tarquinio Merula adaptat de Curtio precipitato et altri capricii, Op. 13, 1638, en italià)

## Músics

* Montserrat Figueras, soprano
* Arianna Savall, arpa & veu
* Ferran Savall, tiorba& veu
* Jordi Savall, viola de gamba
* Pedro Estevan, instrument de percussió

## Referències

* ↑ «Michele Coralli, "Du temps & de l'istant" in Altre musiche.it». Arxivat de l'original el 2015-10-17. [Consulta: 16 març 2016].
* ↑ Pierluigi Lia, L'estetica teologica di Bernerdo di Chiaravalle, Firenze, 2007, p. 75 n. 47
* ↑ Joan Amades. Folklore de Catalunya. Cançoner. Pag. 14 (notes a la cançó El cant dels ocells)
# Síndrome de l'artèria mesentèrica superior

La síndrome de l'artèria mesentèrica superior (SAMS) és un trastorn gastrovascular (subministre de sang a l'estómac) en el qual es comprimeix la tercera i última part del duodè entre l'aorta abdominal (AA) i l'artèria mesentèrica superior (AMS). Aquesta rara síndrome potencialment mortal és causada normalment per un angle de 6° a 25° entre l'AA i l'AMS, en comparació amb el rang normal de 38º a 56°, a causa de la falta de greix retroperitoneal i visceral (greix mesentèric). A més, la distància aortomesentèrica és de 2-8 mm, a diferència dels típics 10-20 mm. Tanmateix, un angle estret de l'AMS per si sol no és suficient per fer un diagnòstic, perquè se sap que els pacients amb un IMC baix, sobretot els nens, tenen un angle estret de l'AMS sense símptomes de la SAMS.
La SAMS també es coneix com a síndrome de Wilkie, síndrome de l'arrel mesentèrica, ili duodenal crònic i oclusió arteriomesentèrica intermitent. Es diferencia de la síndrome del trencanous, que és l'atrapament de la vena renal esquerra entre l'AA i l'AMS, tot i que es pot diagnosticar ambdós trastorns.

## Referències

* ↑ Shetty, A. K.; Schmidt-Sommerfeld, E.; Haymon, M. L.; Udall, J. N. «Radiologica case of the month: Denouement and discussion: Superior mesenteric artery syndrome». Archives of Family Medicine, 9, 1, 2000, pàg. 17.
* ↑ Errico, Thomas J. "Surgical Management of Spinal Deformities", 458
* ↑ Kai-Hsiung Ko; Shih-Hung Tsai; Chih-Yung Yu; Guo-Shu Huang; Chang-Hsien Liu; Wei-Chou Chang. http://www.biomedsearch.com/nih/Unusual-complication-superior-mesenteric-artery/19181598.html Arxivat 2019-12-13 a Wayback Machine."
* ↑ Arthurs, O. J.; Mehta, U. «Nutcracker and SMA syndromes: What is the normal SMA angle in children?». European Journal of Radiology, 81, 8, 2012, pàg. e854. DOI: 10.1016/j.ejrad.2012.04.010.
* ↑ «Late superior mesenteric artery syndrome in paraplegia: case report and review». Spinal Cord, 40, 2, 2002, pàg. 88–91. DOI: 10.1038/sj.sc.3101255. PMID: 11926421.
* ↑ Barsoum, M. K.; Shepherd, R. F.; Welch, T. J. «Patient with both wilkie syndrome and nutcracker syndrome». Vascular Medicine, 13, 3, 2008, pàg. 247–250. DOI: 10.1177/1358863X08092272.
# Epipremnum silvaticum

Epipremnum silvaticum és una espècie de planta amb flors del gènere Epipremnum i de la família de les aràcies (Araceae).

## Descripció

Epipremnum silvaticum és una enfiladissa de grans dimensions i perennifoli, que arriba fins a 20 m d'alçada. Té un estil de creixement de lianes. S'enfila a través d'arrels aèries i creix fins a 6 metres. La tija de la planta adulta té un gruix de 5 a 10 mm amb entrenusos de 0,5 a 2 cm de llargada. Té flors petites de color groc verd amb un centre groc. Les flors estan disposades en una espiga solta i unilateral. La llavor és una llavor petita, rodona i negra. Les plàntules són petites, verdes i tenen dues fulles oposades.

## Distribució i hàbitat

L'àrea de distribució nativa d'aquesta espècie és a Sumatra, és trepador i creix principalment al bioma tropical humit. En el seu hàbitat creix en boscos pantanosos.

## Taxonomia

Epipremnum silvaticum va ser descrita per Cornelis Rugier Willem Karel van Alderwerelt van Rosenburgh i publicat a Bulletin du Jardin Botanique de Buitenzorg, sér. 2 1: 377, a l'any 1920.

### Etimologia

Epipremnum: nom genèric de dues paraules gregues ἐπί (damunt) i πρέμνον (soca).
silvaticum: epítet llatí que significa "bosc".

## Referències

* 1 2 «Epipremnum silvaticum - Uses, Benefits & Care» (en anglès). Selina Wamucii. [Consulta: 22de desembre 2023].
* 1 2 «International Aroid Society». www.aroid.org. [Consulta: 22 desembre 2023].
* ↑ «Epipremnum silvaticum Alderw.» (en anglès). Royal Botanic Gardens Kew Plants of the World online. [Consulta: 20 desembre 2023].
* ↑ «Epipremnum silvaticum». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 22de desembre 2023].
* ↑ Quattrocchi, Umberto. CRC World Dictionary of Medicinal and Poisonous Plants: Common Names, Scientific Names, Eponyms, Synonyms, and Etymology (en anglès). Conjunt de 5 volums, 19 d'abril de 2016. ISBN 9781482250640.
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations | An Annotated Dictionary of Botanical and Biographical Etymology». calflora.net [Consulta: 22 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Imatge d'Epipremnum silvaticum
# Kotxérguine (Crimea)

Kotxérguine (en (ucraïnès): Кочергіне) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 439 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1948 la vila es deia Bakkal-Su.

## Població

Segons les dades del 2001 la composició de la població de la vila de Kotxérguino d'acord amb la llengua que empren és la següent:

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
* ↑ «Розподіл населення за рідною мовою, Автономна Республіка Крим». Державна служба статистики України. Arxivat de l'original el 2013-06-26. [Consulta: 26 octubre 2014].
# Districte de Lisboa

El Districte de Lisboa és un districte portuguès que pertany completament a la província tradicional d'Estremadura. Limita al nord amb el Districte de Leiria; a l'est, amb el Districte de Santarém; al sud, amb el Districte de Setúbal; i a l'oest, amb l'oceà Atlàntic. Ocupa una àrea de 2.761 km² (és el 15è districte portuguès més gran). La seva població resident (cens 2001) és de 2.135.992 habitants. La seu del districte és Lisboa.
El districte de Lisboa se subdivideix en els següents 16 municipis:
* Alenquer [Oeste]
* Amadora [Gran Lisboa]
* Arruda dos Vinhos [Oeste]
* Azambuja [Leziria do Tejo]
* Cadaval [Oeste]
* Cascais [Gran Lisboa]
* Lisboa [Gran Lisboa]
* Loures [Gran Lisboa]
* Lourinhã [Oeste]
* Mafra [Gran Lisboa]
* Odivelas [Gran Lisboa]
* Oeiras [Gran Lisboa]
* Sintra [Gran Lisboa]
* Sobral de Monte Agraço [Oeste]
* Torres Vedras [Oeste]
* Vila Franca de Xira [Gran Lisboa]
Fins a 2002 el districte estava totalment integrat en la Regió de Lisboa i Valle do Tejo, de la qual constituïx el nucli principal, i es dividia en dues subregions: Gran Lisboa i Oest, tot mantenint encara un municipi en la Lezíria do Teixeixo. Després d'aquesta data, la Regió de Lisboa i Valle do Tejo va ser profundament reduïda, i renomenada com a Regió de Lisboa. Actualment, només hi ha la subregió de la Gran Lisboa; una part de la Regió de Lisboa; l'Oest va passar a la regió Centre; i la Lezíria do Tejo, a l'Alentejo.

## Ciutats principals

Lisboa, Amadora, Odivelas, Torres Vedras, Agualva-Cacem i Queluz (les dues darreres en el municipi de Sintra).

## Referències

* ↑ «Districte de Lisboa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Eddie Saeta

Eddie Saeta, també conegut com a Edward A. Saeta, Edward M. Saeta o Edwin M. Saeta (Filadèlfia, Pennsilvània, USA, 11 de novembre de 1914 - Camarillo, Califòrnia, 26 de març de 2005) fou un productor de cinema i director de producció, ajudant de direcció i director de cinema estatunidenc.
Membre de l'Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques, fou un director de producció i ajudant de direcció estatunidenc que va dirigir i produir pel·lícules. Nat a Filadèlfia, Saeta va créixer a Los Angeles, on el seu pare era cap del departament elèctric de Columbia Pictures. Amb 18 anys, Saeta aconseguí una feina com a missatger del cap de Columbia, Harry Cohn, i treballà com a 3r assistent de direcció de westerns a Columbia i, posteriorment, a Monogram. Després de servir durant la Segona Guerra Mundial al Cos de senyals de l'exèrcit dels Estats Units, Saeta tornà a Columbia i passà gairebé dues dècades com a assistent de direcció. Posteriorment, va exercir de director de producció i va produir i dirigir algunes pel·lícules. Va rebre un premi del Gremi de Directors pel seu treball a la pel·lícula per a televisió Brian's Song (1973) (TV).
Entre la seva producció cinematogràfica destaquen la pel·lícula d'acció The Man From UNCLE: The Hula Doll Affair (1967) de la qual fou el director, i també la pel·lícula de terror "Doctor Death: Seeker of Souls" (1973), en la qual exercí com a productor i com a director.

## Referències

* 1 2 «Eddie Saeta». La Vanguardia [Consulta: 3 novembre 2022].
* ↑ «Eddie Saeta». Svensk Filmdatabas. [Consulta: 3 novembre 2022].
* 1 2 «Eddie Saeta». IMDb. [Consulta: 3 novembre 2022].
* ↑ «Eddie Saeta». Cinefania. [Consulta: 3 novembre 2022].