OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francisco Angulo

Francisco Angulo (Valladolid, 1756 - Madrid, 1815) va ser un enginyer de mines i polític espanyol. Va passar 1780 per l'Acadèmia de Mines de Freiberg passant a dirigir les mines de Taucique, a Savoia. Va ser autor de molts treballs tècnics sobre mineria, en 1794 va ser comissionat per visitar les Mines d'Almadén, de les que en fou director en 1796. A l'adveniment del rei Josep I es va destacar col·laborant amb l'administració afrancesada sent nomenat director general de Mines. En 1809 fou nomenat Conseller d'Estat, i Superintendent General de les Cases de Moneda del Regne i en 1810 comissari regi a Còrdova i Ministre d'Hisenda des del 31 d'agost de 1810 fins al 27 de juny de 1813 ocupant conjunturalment el lloc de ministre de la Governació durant l'absència del titular des del 7 d'agost al 10 de desembre de 1810.

## Referències

* Diccionario biográfico español. Reial Acadèmia de la Història
* Francisco ANGULO (1756-1815) savant espagnol, ingénieur des mines, homme politique(...)
# Francisco Alpresa del Río

Francisco Alpresa del Rio (Sevilla, 4 de novembre de 1900 – Barcelona, 27 de desembre del 1970), conegut artísticament com a Frank Alpresa, va ser un dibuixant i gravador andalús, instal·lat des del 1911 a Barcelona, amb la seva família, després d'haver passat per Madrid.
A Barcelona es formà amb Josep Mongrell i a l'escola oficial de Llotja, si bé també admirà i tingué contactes amb Francesc d'A. Galí i Xavier Nogués. Entre 1920 i 1924 residí i treballà a Nova York, on tractà Ismael Smith. De nou a Barcelona dibuixà a les revistes satíriques "Pakitu" i "Papitu". S'instal·là des 1929 a 1932 a Palma, i d'aquella època data ja algun bon cartell cinematogràfic seu (El Diablo blanco, 1930).
L'època de la Guerra Civil espanyola va ser molt intensa per a ell. Formà part molt activa del Sindicat de Dibuixants, i col·laborà a diverses revistes amb acudits normalment implicats en curs de la guerra: “Higia”, “Criticón”, “Amic”, “Moments”, “Trincheras”, i especialment a “Meridià” i “L’Esquella de la Torratxa”. També tingué una notable actuació com cartellista.
A la postguerra fou empresonat per la seva trajectòria antifranquista, però després, en llibertat condicional, pogué obrir-se camí en els camps de la il·lustració literària, el llibre infantil, la publicitat, quaderns d'humor, etc. per a editors tan reconeguts com Bruguera o Josep Janés, així com dissenyà tota mena d'impresos d'ocasió.
Tanmateix l'aspecte més personal de la seva obra es canalitzà, a partir de 1945, a través de l'ex-libris, gènere en el que disposà de molta més llibertat creativa, que traduí no sols a través de dibuixos reproduïts en fotogravat sinó també sovint amb gravats a l'aiguafort. Va ser figura prominent de l'activa Asociación de Ex-libristas de Barcelona, i del VI Congrés Europeu d'Ex-libris, que se celebrà a Barcelona (1958).

## Referències

* Juan CATASÚS: Los ex-libris de Frank Alpresa, Publ. Luís Bardón López, Barcelona 1954. MMS ID 991035043069706706
* Ex-libristes catalans : una selecció d'obra original dels més significatius ex-libristes catalans / concepció i direcció: Daniel Giralt-Miracle, Caixa de Barcelona, 1980. MMS ID 991025084689706706
# Llista de chasmata d'Oberó

    En aquest article només es mostra els noms oficials aprovats per la Unió Astronòmica Internacional (UAI).
Aquesta és una llista de chasmata amb nom d'Oberó. Les chasmata d'Oberó porten els noms de personatges tràgics i llocs de les obres de l'escriptor anglès William Shakespeare.
La latitud i la longitud es donen com a coordenades planetocèntriques amb longitud est (+ Est; 0-360).
| Chasma | Coordenades | Diàmetre (km) | Epònim | Ref. |
| Mommur Chasma | 16° 18′ S, 323° 30′ E﻿ / ﻿16.3°S,323.5°E﻿ / -16.3; 323.5 | 537 | Casa del bosc d'Oberó (el Rei de les fades) de El somni d'una nit d'estiu. | WGPSN |

## Referències

* ↑ Mommur Chasma. usgs.gov. Gazetteer of Planetary Nomenclature – International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN).
* ↑ Categories for Naming Features on Planets and Satellites. usgs.gov. Gazetteer of Planetary Nomenclature – International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN).
* ↑ «Coordinate Systems for Planets and Satellites» (en anglès).
# Llista de chasmata de Dione

    En aquest article només es mostra els noms oficials aprovats per la Unió Astronòmica Internacional (UAI).
Aquesta és una llista de chasmata amb nom de Dione. Les chasmata de Dione porten els noms de personatges i llocs de l’Eneida de Virgili.
La latitud i la longitud es donen com a coordenades planetogràfiques amb longitud oest (+ Oest; 0-360).
| Chasma | Coordenades | Diàmetre (km) | Epònim | Ref. |
| Aurunca Chasmata | 11° 34′ N, 266° 42′ O﻿ / ﻿11.56°N,266.7°O﻿ / 11.56; -266.7 | 290 | Una antiga ciutat de la Campània. | WGPSN |
| Drepanum Chasma | 46° S, 265° O﻿ / ﻿46°S,265°O﻿ / -46; -265 | 360 | Ciutat costanera de Sicília, on Enees va trobar un port segur durant una tempesta, i on va morir Anquises. | WGPSN |
| Eurotas Chasmata | 18° N, 270° O﻿ / ﻿18°N,270°O﻿ / 18; -270 | 1.200 | El riu a la riba del qual es trobava Esparta. | WGPSN |
| Larissa Chasma | 28° 59′ N, 69° 30′ O﻿ / ﻿28.98°N,69.5°O﻿ / 28.98; -69.5 | 150 | Una ciutat de Tessàlia, la regió natal d'Aquil·les. | WGPSN |
| Latium Chasma | 20° 00′ N, 63° 56′ O﻿ / ﻿20°N,63.93°O﻿ / 20; -63.93 | 360 | La terra promesa pels troians a Itàlia. | WGPSN |
| Padua Chasmata | 17° 42′ N, 247° 10′ O﻿ / ﻿17.7°N,247.17°O﻿ / 17.7; -247.17 | 1.025 | Ciutat del nord d’Itàlia fundada per Antènor. | WGPSN |
| Palatine Chasmata | 48° S, 316° O﻿ / ﻿48°S,316°O﻿ / -48; -316 | 1.100 | Un dels set turons de Roma. | WGPSN |
| Tibur Chasmata | 60° 00′ N, 69° 18′ O﻿ / ﻿60°N,69.3°O﻿ / 60; -69.3 | 156 | Antiga ciutat d'Itàlia (l'actual Tívoli), a poca distància de Roma, a la riba del riu Anio. | WGPSN |

## Referències

* ↑ Nomenclature Search Results: Dione > Chasma / chasmata. usgs.gov. Gazetteer of Planetary Nomenclature – International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN).
* ↑ Categories for Naming Features on Planets and Satellites. usgs.gov. Gazetteer of Planetary Nomenclature – International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN).
* ↑ «Coordinate Systems for Planets and Satellites» (en anglès).
# Festus Agu

Festus Agu (13 de març de 1975, Estat d'Enugu, Nigèria) és un futbolista nigerià retirat.

## Trajectòria

* 1988-1989 : NITEL Vasco Da Gama FC, Enugu
* 1989-1990 : African Continental Bank FC, Lagos
* 1990-1991 : Bendel United FC, Benin City
* 1991-1992 : Enugu Rangers FC, Enugu (ciutat)
* 1992-1993 : Bendel Insurance FC, Benin City
* 1993-1994 : Enugu Rangers FC, Enugu
* 1994-1995 : Club Bolívar, La Paz
* 1995-1996 : SD Compostela
* 1996-1997 : CD Ourense
* 1997-1998 : FSV Optik Rathenow
* 1998-1999 : SC Fortuna Köln
* 1999-1999 : FC Gütersloh
* 2000-2001 : 1. FC Schweinfurt 05
* 2001-2002 : VfR Aalen
* 2002-2003 : SV Wacker Burghausen
* 2003-2005 : FC St. Pauli
* 2005 : Enugu Rangers FC, Enugu
# İl

İl (plural İller) és un terme turc que designa un territori organitzat.
Apareix a les inscripcions d'Orkhon on el defineix com un poble o conjunt de pobles que formen un tot independent i tenen al seu front un kagan. Els sobirans karakhànides es van dir Ilek kans, segurament derivat d'Il.
Sota els otomans es va utilitzar per definit alguns territoris com Rüm-éli (Rum-Il = Rumèlia, equivalent al llatinitzat Romania) o Iç Il (a Cilícia, vegeu província d'Içel) i territoris determinats com Kodja-éli (el territori conquerit pel ghazi Akçe Kodja) o Aydın-ili, Mentese-ili, etc. aplicats als territoris dels beilicats turcmans que prenien el nom del seu fundador. Així éli o ili o il podia voler dir ""Territori de" o "Terres governades per", o també "Terres abans governades per" com Karli-ili, les terress del dèspota Carlo Tocco, Herzek-ili, les terres de l'herceg o duc de Sant Sava després Hercegovina, o Lewshkeri-ili, les terres dels Làscaris, donat de vegades a Aydin. De vegades volia dir districte com Il-Basan (Elbasan, Districte de la fortalesa de Basan a Albània) i altres.
Amb la república turca el nom vilayet (arabitzat wilayat) que es donava a les províncies fou substituït per il. El kada o kaza (districte) fou substituït per ilcçe (diminutiu d'il). El vali (wali) va passar a ser l'ilbay, i el kaymakam va passar a ser l'ilçebay.
En la moderna Turquia, el terme il designa les províncies en què està dividida el país.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, vol. III pgs 1118 i 1119

## Vegeu també

* Províncies de Turquia

## Notes

* ↑ En turc les lletres İ (majúscula) i ı són diferents d'I (majúscula) i i (minúscula)
Viccionari
# Juan Garrido Canales

Juan Garrido Canales (Ossa de Montiel, 22 de novembre de 1966) és un exfutbolista i entrenador castellà. Com a jugador ocupava la posició de porter.

## Trajectòria

Va començar a destacar a les files de l'Eldense. El 1983 el fitxa el Reial Madrid. Amb els madridistes juga a l'equip juvenil i en el Castilla, però només juga un encontre amb el primer equip. És a la campanya 84/85, en la jornada en què els futbolistes professionals van fer vaga i els clubs van alinear a juvenils.
Canales romandria a l'entitat blanca fins a la campanya 89/90, en la qual juga amb el Xerez CD de la Segona B. A la temporada següent fitxa pel CD Logroñés, amb qui qualla la seua millor temporada. És titular en primera divisió, tot jugant 30 partits.
La temporada 91/92 marxa al Deportivo de La Corunya. A l'equip gallec va ser el porter suplent de l'època coneguda com a SuperDepor, a l'ombra de Liaño. En els sis anys a l'esquadra corunyesa, Canales només va jugar 31 partits de lliga. En eixa etapa va guanyar una Copa del Rei i una Supercopa.
A mitjans de la temporada 96/97 marxa a la UD Las Palmas, de Segona Divisió, on seria suplent durant tres temporades. Després de militar a la Universidad de Las Palmas CF (99/00), va retornar a l'Eldense, on va penjar les botes el 2004.
Després de la seua retirada, Canales ha estat entrenador o tècnic de porters d'equips com l'Hèrcules CF o l'Alacant CF

## Enllaços externs

* Fitxa de Canales
* Canales deixa la pedrera i marxa a l'Alacant
# Strada Doamnei

El carrer strada Doamnei es troba al centre històric de Bucarest, sector 3. El carrer comença des de Calea Victoriei i acaba al bulevard Ion C. Brătianu. Abans s'havia arribat a dir Strada Paris. En aquest carrer hi ha ni més ni menys que 16 monuments històrics i és així un dels carrers més rics de Bucarest.

## Galeria d'imatges

* Casa parohială, Ansamblul Bisericii Bulgare, Str. Doamnei no. 20.
* L'església dedicada a "L'entrada de la Mare de Déu a l'Església" des del carrer Biserica Doamnei.
* Antic banc Marmorosch Blank et Comp al carrer Doamnei

## Referències

* ↑ «Lista monumentelor istorice 2010 Municipiul București, www.espaco.ro, accesat la 8 noiembrie 2014». Arxivat de l'original el 2014-10-25. [Consulta: 10 setembre 2021].

## Bibliografia

* ***Colectiv, București: Ghid Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine., Editura Meridiane, București, 1962
* Victor Bilciurescu, București și bucureșteni de ieri și de azi Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine., Editura Universul, București, 1945
* Constantin C. Giurescu, Istoria Bucureștilor - Din cele mai vechi timpuri pînă în zilele noastre Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine., Editura pentru Literatură, București, 1966
* George Potra, Din Bucureștii de altădată Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine., Editura Științifică și Enciclopedică, București, 1981
* George Potra, Istoricul hanurilor bucureștene Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine., Editura Științifică și Enciclopedică, București, 1985
* Alexandru Ofrim, Străzi vechi din Bucureștiul de azi, Editura Humanitas, București, 2011, ISBN 978-973-50-2918-0

## Enllaços externs

* Lady Street al mapa, www.openstreetmap.org
* Strada Doamnei a Flickr.com
* Strada Doamnei a Google Maps: vista del carrer
* Els carrers de Bucarest: una mica d’història sentimental en imatges
# Pseudomys albocinereus

Pseudomys albocinereus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic del sud-oest d'Austràlia. Es tracta d'un animal nocturn. Els seus hàbitats naturals són les landes i matollars de sòl sorrenc. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, albocinereus, significa 'blanc-cendrós' en llatí.

## Referències

* ↑ Morris, K.; Friend, T.; Burbidge, A. Pseudomys albocinereus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 27 febrer 2018.
* ↑ Entrada «Pseudomys» d'Animalia (en anglès).
# +44

+44 (pronunciat Plus Forty Four en anglès) és una formació punk rock nord-americana formada per en Travis Barker (bateria i teclat) i en Mark Hoppus (baix, guitarra i vocals), ambdós del grup blink-182; en Shane Gallagher i en Craig Fairbaugh (de Transplants). Van publicar el seu primer àlbum, When your heart stops beating, el 14 de novembre del 2006. El nom "+44" prové del prefix telefònic del Regne Unit, lloc on van decidir començar amb el projecte.
El 13 de desembre de 2005 (el dia de l'aniversari de Tom DeLonge, ex-company de blink-182), la formació va publicar la primera cançó oficial titulada "No It Isn't" a la seva pàgina web. Diuen els rumors que la cançó està dedicada a en Tom per tots els problemes que va haver-hi amb blink-182, no només pel fet d'haver sigut publicada sinó també per la lletra mateixa, la qual tracta de la separació de dos amics. Hoppus va dir en una entrevista amb la revista britànica Kerrang! que aquesta teoria era incorrecta, però en una altra entrevista en el programa TRL de la MTV dues setmanes després del llançament del disc, va reconèixer que la cançó va ser escrita per la ruptura de blink-182. Posteriorment, Mark Hoppus va aclarir que la data de llançament havia sigut aquella per decisió de la companyia discogràfica.
En un principi la formació comptava amb la col·laboració de Carol Heller (de la formació Get the Girl, que seria guitarrista i posaria veu de fons, però va haver d'abandonar el projecte per raons familiars i va ser reemplaçada per un parell de guitarristes: Craig Fairbaug i Shane Gallagher. Això no obstant, la Carol va participar en un dels temes del disc, "Make You Smile".
Mark Hoppus va fer una entrevista l'agost de 2006 on va parlar sobre la situació actual de blink-182, de la ruptura, del disc d'Angels And Airwaves, del futur de la formació i de les seves expectatives. L'1 de setembre de 2006 la formació va publicar una altra cançó a la seva pàgina web, titulada "Lycanthrope". El primer àlbum, When your heart stops beating, va sortir al mercat el 14 de novembre de 2006. El primer single va ser la cançó que donava nom a l'àlbum, "When your heart stops beating", i l'estrena del video-clip va ser el 2 d'octubre. El seu segon single és "Lillian", el video-clip del qual encara no s'ha estrenat ni hi ha prevista cap data determinada.

## Membres

* Mark Hoppus (anteriorment a blink-182) — Baix, vocal.
* Travis Barker (Expensive Taste; anteriorment a Aquabats, blink-182, Box Car Racer, Transplants) — Bateria, teclat.
* Craig Fairbaugh (The Mercy Killers; antigament a Transplants, The Forgotten i Lars Frederiksen and the Bastards) — Guitarra, veus de fons.
* Shane Gallagher (antigament a The Nervous Return) — Guitarra.
Antigament:
* Carol Heller (antigament a Get the Girl) — Vocals, guitarra (2005–2006).

## Discografia
### Àlbums

* When Your Heart Stops Beating - 14 de novembre del 2006

### Singles

* When Your Heart Stops Beating - 2006
* Lillian - 2006
* 155 - 2007

## Referències

* ↑ «On The Plus Side». SPIN.
* ↑ «Entrevista a Mark Hoppus». Arxivat de l'original el 2007-01-24. [Consulta: 18 març 2007].
# (S)avis

(S)avis és un programa d'entrevistes de TV3 que s'emetí per primer cop la primavera de 2008. Consta de dues temporades amb un total de 26 entrevistes a personalitats anomenades (S)avis, donada la seva avançada edat, com una mena de testament audiovisual de les seves vides així com de les seves reflexions i la seva transcendència en els últims 50 anys de la Història de Catalunya. Se'n van publicar dos llibres, (S)avis, lluny del silenci i de la queixa (2014), ISBN 978-84-92874-94-1 i El compromís d'una generació. (S)avis, volum 2 (2016) ISBN 978-84-945428-2-4.

## Els entrevistats
### Primera temporada

* Vicenç Ferrer
* Jordi Pujol
* Fabian Estapé
* Rosa Regàs
* Josep Benet i Morell
* Federico Mayor Zaragoza
* Moisès Broggi
* Josep Maria Castellet
* Jordi Sabater Pi
* Neus Català
* Vicente Aranda
* Oriol Bohigas
* Montserrat Carulla

### Segona temporada

* Montserrat Abelló
* Josep M. Ainaud de Lasarte
* Ana María Matute
* Andreu Alfaro
* Antoni Ramallets
* Antoni Serra Ramoneda
* Armand de Fluvià
* Antoni M. Badia i Margarit
* Joaquim Barraquer
* Heribert Barrera
* Joan Triadú
* Pere Portabella
* Teresa Rebull

## Els periodistes

* Mònica Terribas
* Albert Om
* Ramon Pellicer
* Josep Cuní
* Manel Fuentes
* Núria Solé
* Carolina Ferre
* Xavier Bosch
* Xavier Graset
* Emili Manzano
* Manuel Campo Vidal
* Cristina Puig
* Enric Calpena
* Sílvia Cóppulo

## Referències

* ↑ Tretze avis que s'han convertit en "Savis", nou programa del 33, 324, 31 de març de 2008
* ↑ Els (S)avis tornen a TVC de la mà de Josep Puigbó, 8 d'octubre de 2013
* ↑ (S)avis. Lluny del silenci i de la queixa, al web d'Editorial Meteora
* ↑ El compromís d'una generació. (S)avis, volum 2, Editorial Meteora

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
Viccionari
# Francisco de Pisa

Francisco de Pisa (Toledo, 1534 - 3 de desembre 1616),fou un historiador espanyol.

## Biografia

Fou Doctor en Dret canònic i Catedràtic de Sagrada Escriptura al Col·legi de Santa Caterina i degà de les Facultats de Teologia i Arts Liberals de la Real Universitat de Toledo, així com capellà major de la Capella Mossàrab de la Catedral de Toledo. Va escriure i en va manar imprimir una Relación de algunas cosas que pasaron en estos reinos desde que murió la reina católica doña Isabel, hasta que se acabaron las comunidades en la ciudad de Toledo, de Pedro de Alcocer, encara que la seva perspectiva és més àmplia i afegeix, per exemple la vida dels arquebisbes d'aquesta ciutat; és particularment extensa la biografia del cardenal Cisneros i a l'obra s'afegeix a una història de Santa Leocàdia. Tracta també de les restes romanes i visigòtiques, dels carrers i places, i la seva història conclou el 1601. Pisa va ser un gran amic de El Greco i li va servir de model en alguns dels seus quadres, segons alguns autors. Estant capellà del Corpus Christi es va publicar a Toledo, el 1593, el seu ja raríssim treball titulat Declaración del Officio Diuino Góthico o Muzárabe, de su antigüedad y autoridad y del orden deste rezado en general, compuesta por el doctor..., capellán de la Capilla del Corpus Christi Muzárabe en la Santa Iglesia de Toledo, reeditat el 2010 per Juan José Antequera Luengo, amb les anotacions de li va fer Carbonero y Sol el 1873.

## Obres

* Descripción de la Imperial Ciudad de Toledo, i Historia de sus antigüedades, i grandeza, i cosas memorables; los Reies que la an señoreado, o gobernado, i sus Arçobispos más celebrados. Primera Parte repartida en cinco libros. Con la historia de Sancta Leocadia. Toledo: Pedro Rodríguez, 1605; 2.ª ed. Toledo: Diego Rodríguez, 1617.

## Vegeu també

* Retrat de Francisco de Pisa
* Retrat de Francisco de Pisa (miniatura)

## Enllaços externs

* "Miradas sobre Toledo. Incunables, manuscritos, mapas e impresos desde el siglo XV al XIX" Biblioteca de Castilla-La Mancha Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* El testamento del Doctor Francisco de Pisa Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Forest City (Carolina del Nord)

Forest City és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 7.549 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Forest City tenia 7.549 habitants, 3.245 habitatges i 2.028 famílies. La densitat de població era de 354,6 habitants per km².
Dels 3.245 habitatges en un 27,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,5% hi vivien parelles casades, en un 19,3% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 33,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 19,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.243 $ i la renda mediana per família de 30.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.952 $ mentre que les dones 19.601 $. La renda per capita de la població era de 15.248 $. Entorn del 15,6% de les famílies i el 19,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Forest City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Forest City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Leroy Fer

Leroy Fer (Zoetermeer, 5 de gener de 1990) és un futbolista neerlandès que juga com a migcampista central amb el Norwich City de la Premier League i la selecció de futbol dels Països Baixos.
El 13 de maig de 2014 va ser inclòs per l'entrenador de la selecció dels Països Baixos, Louis Van Gaal, a la llista preliminar de 30 jugadors per representar aquest país a la Copa del Món de Futbol de 2014 al Brasil. Finalment va ser confirmat en la nòmina definitiva de 23 jugadors el 31 de maig.

## Referències

* ↑ «Leroy Fer» (en neerlandès). Elf Voetbal [Consulta: 28 setembre 2009].
* ↑ AFP. «Van Gaal incluye ocho subcampeones mundiales». FIFA, 13-05-2014. Arxivat de l'original el 2014-05-15. [Consulta: 15 maig 2014].
* ↑ Agencia EFE. «Robben y Sneijder encabezan la lista de 30 de Holanda». ESPN, 13-05-2014. [Consulta: 15 maig 2014].
* ↑ «Definitieve WK-selectie Oranje» (en neerlandès). OnsOranje, 31-05-2014. [Consulta: 31 maig 2014].
* ↑ AFP. «Lista sin sorpresas de Países Bajos». FIFA, 31-05-2014. Arxivat de l'original el 2014-06-01. [Consulta: 31 maig 2014].
* ↑ Agencia EFE. «Sin sorpresas en la lista de Holanda para el Mundial». ESPN, 31-05-2014. [Consulta: 31 maig 2014].
# Suró

Suró és un llogaret de 2 habitants pertanyent al municipi de Talavera (Segarra). Està situat a la part occidental del terme municipal, a la vora del tossal homònim, que separa les conques del Cercavins i del riu Corb.
Del lloc destaca l'antiga casa senyorial de Cal Joanet, construïda al segle xvi.

## Referències

* ↑ «Població Suró». Padró continu de població. Institut d'Estadística de Catalunya. [Consulta: 30 juliol 2019].
* ↑ «Suró». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Suró». Consell Comarcal de la Segarra. Arxivat de l'original el 21 d’agost 2019. [Consulta: 30 juliol 2019].
* ↑ «Cal Joanet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 juliol 2019].