OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sercotel Hotel Group

Sercotel Hotel Group és una cadena hotelera espanyola amb seu central a Barcelona. El seu portfolio inclou hotels a Espanya, Andorra, Portugal, Itàlia, Colòmbia, Equador, Mèxic i Panamà. Sercotel és un acrònim que prové de Serveis Comercials Hotelers. El 2005 era la segona cadena de la península en nombre d'hotels i el 2014 tenia 135 establiments afiliats (2015: 114).
El grup compta amb marques regionals i internacionals, entre les quals es troben Sercotel Hotels, Esentia Hotels i Kalma Hotels & Resorts, així com les marques internacionals de Choice Hotels: Clarion Hotels, Quality Hotels, Comfort Hotels i Ascend Hotels.
Té oficines a Madrid i delegacions comercials a Bilbao, Sevilla i València. Sercotel Hotel Group neix a Barcelona el 3 de gener de 1994, de la mà dels seus socis fundadors: Marisol Turró, Javier Garro i Benjamí Sanz. Al començament Sercotel Hotels volia donar ajuda comercial a hotels independents que no podien competir amb les grans cadenes. El 2005 el grup esdevé soci del Grup Corporatiu Landon. Deu anys més tard, Sercotel Hotels obre una seu a Colòmbia. El grup va obrir el 2015 una seu a Bogotà a l'estat de Colòmbia, des d'on es gestionen els hotels de Llatinoamèrica. El 2018, Sercotel Hotels firma una aliança comercial internacional amb el grup Choice Hotels.
Coincidint amb el 25 aniversari de la cadena, el 2019 neix Sercotel Hotel Group, una nova identitat corporativa per donar resposta a la diversificació de les diferents marques i l'expansió internacional.

## Referències

* ↑ «Sercotel» (en castellà). Horeco. Reed Business Information Spain, 216, 31-03-2005.
* ↑ Magadán Díaz, Marta. Estructura, economía y política turística.. Septem Ediciones, 2000, p. 122. ISBN 978-84-15279-30-3.
* ↑ Arroyo, Rebeca «Sercotel espera sumar 60 hoteles más en cinco años» (en castellà). Expansión, 16-05-2021 [Consulta: 13 gener 2022].

## Enllaços externs

* Sercotel Hotel Group - Lloc web oficial
# Palau del Marquès d'Alfarràs (desambiguació)

«Palau del Marquès d'Alfarràs» té aquests significats:
* Palau del Marquès d'Alfarràs (Barcelona), al carrer de Josep Anselm Clavé
* Palau del Marquès d'Alfarràs (Horta), al Parc del Laberint d'Horta
* Palau del Marquès d'Alfarràs (Vilafranca del Penedès)
# Diamond Bar

Diamond Bar és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del January 1, 2008 tenia 60.360 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Diamond Bar tenia 56.287 habitants, 17.651 habitatges, i 14.809 famílies. La densitat de població era de 1.472,4 habitants/km².
Dels 17.651 habitatges en un 44,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,3% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 16,1% no eren unitats familiars. En el 12,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,47.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 27,2% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92 homes.
La renda mediana per habitatge era de 82.932 $ i la renda mediana per família de 99.987 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.059 $ mentre que les dones 37.002 $. La renda per capita de la població era de 33.472 $. Entorn del 5% de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Diamond Bar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Diamond Bar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Laivaus

Las Vaus (en francès i oficialment Leyvaux) és un municipi francès situat al departament de Cantal i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 29 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Leyvaux era de 29 persones. Hi havia 16 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 39 habitatges, 15 eren l'habitatge principal de la família, 20 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 38 eren cases i 1 era un apartament. Dels 15 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 4 en tenien quatre i 7 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 5 habitatges hi havia un automòbil i a 5 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Leyvaux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 17 persones, 13 eren actives i 4 eren inactives. Les 13 persones actives estaven ocupades(8 homes i 5 dones).. De les 4 persones inactives 3 estaven jubilades i 1 estava estudiant.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.
L'any 2000 a Leyvaux hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 600 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Tres vides i una sola mort

Tres vides i una sola mort (títol original: Trois vies et une seule mort) és una pel·lícula francesa dirigida per Raoul Ruiz, estrenada l'any 1995. Ha estat doblada al català.

## Argument

De vegades ric personatge que ajuda una jove parella, de vegades professor a la Sorbona que esdevé rodamón o maître d'hotel, Marcello Mastroianni interpreta un personatge afectat pel síndrome de la multiplicació de la personalitat. Pres en el remolí d'aquest conte fantàstic, Mastroianni viu tres vides i assumeix tres destins que no pararan d'entretallar-se al llarg del film.
Històries múltiples que no en són més que una, perquè és la d'un mateix home. Aquestes són històries que tothom coneix i les quals ningú no creu: la història d'un jove que marxa per un curt viatge, va a viure davant de casa seva, s'hi queda vint anys i a continuació entra un dia sense explicació. La història d'un home ric qui esdevé un mendicant, cosa que no l'impedeix ser ric. La història d'una parella de joves amants reduïts a la misèria, que rep de sobte l'herència d'una bonica casa. La història d'un home de negocis que per justificar certes operacions, s'inventa una família a l'estranger.

## Repartiment

* Chiara Mastroianni: Cécile
* Marcello Mastroianni: Mateo Strano, Georges Vickers, el majordom, Luc Allamand
* Melvil Poupaud: Martin
* Anna Galiena: Tania
* Marisa Paredes: Maria
* Arielle Dombasle: Hélène
* Féodor Atkine: André
* Jean-Yves Gautier: Mario
* Jacques Pieiller: El marit de Tania
* Pierre Bellemare: El contista
* Guillaume de Tonquédec: Piotr
* Smain: Luca
* Lou Castel: El primer mendicant
* Roland Topor: El segon mendicant
* Jacques Delpi: El tercer mendicant
* Jean Badin: Antoine José
* Monique Mélinand: Madame Vickers
* Bastien Vincent: Carlito
* Andrew Wilson

## Rebuda

* Premis 1996: Festival de Canes: Nominada a la Palma d'Or (millor pel·lícula)
* Crítica: "Magistral i divertit deliri lliurat en plaure d'explicar. Es tracta de quatre històries estranyes, sorprenents, amb un fil comú: la mirada incandescent d'un actor que s'acomiada."

## Referències

* ↑ «Tres vides i una sola mort». esadir.cat.
* ↑ «Trois vies et une seule mort». Allociné.
* ↑ Martínez, Luis «Trois vies et une seule mort». El País.
# Telmatobius vellardi

Telmatobius vellardi és una espècie de granota que viu a l'Equador.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Merino-Viteri, A., Coloma, L.A. & Ron, S. 2004. Telmatobius vellardi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 de gener de 2008.
# Serra de Mont-roig (Noguera)

La Serra de Mont-roig, o simplement el Mont-roig, és una serra dels prepirineus situada als municipis de Camarasa i de les Avellanes i Santa Linya, a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 949 metres.
La creua el túnel de Coll de Porta (o de Palau) de 3.499m, de la línia de tren de Lleida a la Pobla de Segur.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Oligomicina

Les oligomicines són un grup d'antibiòtics de la classe dels macròlids. Es tracta d'un grup de substàncies químicament estretament relacionades, sintetitzades per diverses soques de gènere Streptomyces, com S.diastatochromogenes. Constitueixen, concretament un grup de macròlids de 26 membres, amb dominis lactona i dobles enllaços elaborades com a mecanisme de defensa contra bacteris. La seva toxicitat radica en la seva capacitat d'inhibir diverses ATPases, provocant el desacoblament de la fosforilació oxidativa de la cadena respiratòria mitocondrial.

## Funció

El seu ús com a antibiòtic és molt important clínicament.
Tanmateix, com a inhibidor de l'ATP sintasa és també molt emprada en recerca. L'oligimicina inhibeix la síntesi d'ATP bloquejant el seu canal de protons (subunitat F$_0$), el qual és necessari per a la producció d'energia en la fosforilació oxidativa de l'ADP a ATP. En presència d'oligomicina, el transport d'electrons s'atura i el gradient de protons augmenta en no poder-se dissipar, i seguidament el transport d'electrons també s'atura per la impossibilitat de continuar bombant més protons en contra de gradient.
En bioenergètica, s'empra per a prevenir l'estat 3 (o respiració en estat 3), útil per establir el coeficient de control respiratori. i el grau d'acoblament entre cadena respiratòria i fosforilació oxidativa

## Referències

* ↑ Tarjan EM, Von Korff RW «Factors affecting the respiratory control ratio of rabbit heart mitochondria». J. Biol. Chem., 242, 2, 1967, pàg. 318-324. PMID: 6016617.«Enllaç».
# Pala

«Pala» té aquests significats:
* Pala (piragüisme), eina que empra el caiaquista o canoista per a propulsar el caiac o la canoa.
* Pala (regió), antiga regió de l'Imperi Hitita a la costa de la Mar Negra.
* Pala (hèlix), peça de l'hèlix
* Pala (clan), clan reial rajput
* Dinastia Pala antiga dinastia que va governar Bengala i la zona de l'actual Bihar (segle VIII - XII)
* Dinastia Pala de Kamarupa, dinastia de Kamarupa (segles VII a X)
* Pala (Estònia), municipi del Comtat de Jõgeva
* Pala (eina), eina per a excavar o moure material poc cohesionat
* Pala, dels fems o escombraries, és un estri utilitzat per a recollir la pols o les escombraries
* Pala (indumentària), peça similar a una musclera, generalment rígida i separable, típica de l'Armada
* Pala (accident geogràfic), pendís de muntanya llis i de molta inclinació
Viccionari
# Diamond

«Diamond» té aquests significats:
* Toponímia:
** Diamond (Illinois), població dels Estats Units a l'estat d'Illinois.
** Diamond (Missouri), població dels Estats Units a l'estat de Missouri.
** Diamond City (Arkansas), població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas.
** Diamond Bar, població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia.
** Diamond Beach, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey.
** Diamond Head, Muntanya de Honolulu, Hawaii
** Diamond Ridge, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska.
** Diamond Springs, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia.
** Black Diamond (Florida), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida.
** Black Diamond (Washington), població dels Estats Units a l'estat de Washington.
** Blue Diamond, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nevada.
* Biografies:
** David Diamond (Rochester, Nova York, 1915 - Brighton, 2005), compositor estatunidenc.
** Jared Diamond (1937), biòleg, fisiòleg i bio-geògraf nord-americà.
** Neil Diamond (1941), cantant, compositor, guitarrista, actor i productor nord-americà.
* Obres:
** Diamant de sang (Blood Diamond), pel·lícula del 2006 dirigida i produïda per Edward Zwick.
** Pokémon Diamond and Pearl, jocs de Pokémon de la 4a Generació.
** Shine On You Crazy Diamond, cançó amb nou parts del grup britànic de rock progressiu Pink Floyd.
** Diamond is Unbreakable, manga JoJo's Bizarre Adventure.
** Diamond (àlbum de 12012)
** Ace of Diamond, manga shōnen de beisbol escrit i il·lustrat per Yūji Terajima publicat per Kodansha.
* Esport:
** IAAF Diamond League, sèrie d'esdeveniments anuals d'atletisme iniciats el 2010.
** The Diamond Stars of Kono, club de futbol de la ciutat de Koidu (districte de Kono, Sierra Leone).
* Miscel·lània: Mitsubishi Diamond I
* Diamond Head, banda anglesa de heavy metal fundada a Anglaterra el 1976.
Viccionari
# La claror del juliol

La claror del juliol és una novel·la de l'escriptor, periodista Vicenç Villatoro i Lamolla, publicada l'any 1997. L'any 1996 va guanyar el premi Ciutat de Palma Llorenç Villalonga de novel·la.

## Argument

La novel·la explica detalladament la relació de tres joves –Salvador, Joan Lluís i Rosa– durant onze anys, durant el període que va de 1928 a 1939 en una illa mediterrània amb elements paisatgístics i històrics de Mallorca i de Menorca. En Joan Lluís Cardona, hereu d'una família aristòcrata i el seu amic Salvador Marquès, d'origen obrer i immigrant coneixen Rosa Agullò a Favinyana, la finca de la adinerada família de la noia. Al llarg del temps es va estrenyent l'amistat i es desenvolupen les ideologies contemporànies, com el feixisme, el comunisme, l'anarquisme. La República i la Guerra Civil condicionarà els seus destins.
| « | Només em recordo feliç als estius de Favinyana. Tot el que tinc, tot el que he estat, té la claror del juliol damunt de la casa de la Rosa i damunt del mar del fons. Potser això no vol dir res. També a Favinyana vaig conèixer la mort i la destrucció, l'esfondrament de tot, el buit que en resta després. Potser ara tot es barreja. No ho sé. | » |
| — Vicenç Villatoro, La claror del juliol |||

## Anàlisi de l'obra

Villatoro no escriu una novel·la d'ideologies, sino sobre com les ideologies poden superar el caràcter i les intencions de les persones, una reflexió sobre les relacions entre la vida i la ideologia. Estructuralment, la veu narrativa la porta Joan Lluís, qui explica la història l'any 1947 quan ha sortir de la presó franquista. Una obra amb una cura exquisida pels detalls i les descripcions, explica com els discursos ideològics s'infiltren en les relacions sentimentals dels personatges.

### Premis

* Premi Ciutat de Palma Llorenç Villalonga de novel·la (1996). Es va presentar al prima amb el títol Encalçar el vent.

## Referències

* 1 2 3 «La claror del juliol». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pla i Arxé, Ramon «L'implacable pas del temps». El Temps, 11-02-2020, pàg. 56.
* 1 2 Isern, Joan Josep «La meva crítica de "La claror del juliol", de Vicenç Villatoro». Avui (Suplement de Cultura), 15-05-1997.
* ↑ «Premis | Associació d'Escriptors en Llengua Catalana». [Consulta: 18 abril 2020].

## Enllaços externs

* Catalunya Ràdio. Lecturàlia. «Vicenç Villatoro, reedita la novel·la La claror del juliol». 9 de desembre 2019 (Àudio)
# Tres unitats aristotèliques

Les tres unitats aristotèliques són un conjunt de normes que Aristòtil considera que han de seguir les tragèdies, segons proposa a la seva Poètica, per a dotar-les de la cohesió interna i concentració necessària perquè l'espectador pugui experimentar la catarsi o purificació alliberadora de les emocions. Aquestes unitats s'han respectat en general al llarg de tota la història del teatre europeu des d'aleshores fins al barroc i neoclassicisme, i van ser trencades a partir del romanticisme, al segle xviii.
Les tres coordenades a què es refereix Aristòtil són l'espai, el temps i l'acció. Per a ell en la tragèdia aquestes coordenades han de ser úniques; és a dir, que una tragèdia ha de transcórrer en un únic lloc, ha de passar com a màxim en un sol dia i l'acció, o història o trama, ha de ser també una de sola, no pot tenir subtrames o accions secundàries. Aquestes normes es van exigir també a les obres teatrals dels altres gèneres, de manera que no es consideraven "ben escrites" si no complien algun dels tres criteris.
Posteriorment, en el teatre contemporani, s'ha trobat interessant trencar-les desenvolupant accions paral·leles, i potser no completes, que ocorren en més d'un lloc, de vegades en més d'un lloc alhora, i en diferents moments, incloent-hi fins i tot flash-backs i salts en el temps.

## Vegeu també

* Quarta paret
* Forma teatral

## Bibliografia

* Aristòtil, Retòrica. Poètica, Edicions 62, 1998 (català)
* Silvio D'Amico. Storia del Teatro drammatico, Garzanti, 1958 (italià)
* Dominique Bertrand, Le théâtre, Éditions Bréal, 1996 (francès)
* Jean-Marie Pradier, La scène et la fabrique des corps : ethnoscénologie du spectacle vivant en Occident, Presses Univ. de Bordeaux, 2000 (francès)
# Navegació ortodròmica

* Per a altres significats, vegeu «navegació (desambiguació)».
La navegació ortodròmica o navegació pel cercle màxim, és la que segueix la distància més curta entre dos punts, és a dir, és la que segueix un cercle màxim. Per fer els càlculs de rumb i distància entre dos punts és necessari resoldre un triangle esfèric els vèrtexs del qual són l'origen, la destinació i el pol.
Lortodròmica' és la línia o millor dit l'arc de cercle màxim que correspon a la distància més curta entre dos punts del globus, i atès que la Terra és aproximadament una esfera, la distància del cercle màxim és utilitzada sovint pels navegants per trobar la distància entre dues coordenades (coneixent la seva longitud i latitud) en un mapa, i el rumb que cal prendre per anar d'un a l'altre.

## Càlcul

    $\operatorname {gc} (\delta ,\lambda ,\delta ',\lambda ')=2R\arcsin {\sqrt {\sin ^{2}{\left({\frac {\delta '-\delta }{2}}\right)}+\cos {\delta }\cdot \cos {\delta '}\cdot \sin ^{2}{\left({\frac {\lambda '-\lambda }{2}}\right)}\ }}$
    $R\,$ és el radi de l'esfera (Radi de la Terra $\approx$ 6.367.000 metres).
    $\delta \,$ és la latitud (en radians).
    $\lambda \,$ és la longitud (en radians).
    $gc\,$ és l'arc de cercle màxim distància més curta entre dos punts sobre l'esfera

## Vegeu també

* Navegació loxodròmica.

## Referències

* ↑ L'origen, la destinació i el pol (en portuguès)
* ↑ Leo Bagrow. History of Cartography. Taylor & Francis, 12 juliol 2017, p. 74–. ISBN 978-1-351-51558-0.
# Theodor Schwann

Theodor Schwann (Neuss, Rin del Nord-Westfàlia, 7 de desembre de 1810 - Colònia, 11 de gener de 1882), va ser un fisiòleg, citòleg i botànic alemany. Les seves moltes contribucions al camp de la biologia inclouen el desenvolupament de la teoria cel·lular, la invenció del terme metabolisme, i diversos descobriments de molta transcendència com són: les cèl·lules de Schwann en el sistema nerviós perifèric, la pepsina (1836), la naturalesa orgànica del llevat.
A la llista de botànics per abreviació d'autor s'empra el seu nom per indicar que Theodor Schwann és una autoritat en la descripció i classificació científica dels vegetals.

## La teoria cel·lular

Schwann va contribuir, d'una banda, la construcció de microscopis amb lents acromàtiques i, per un altre, l'aplicació d'aquest instrument a l'estudi dels éssers vius. La teoria fibril·lar va trobar un digne competidor i gradualment fou rebatuda.
Van sorgir, així, dues noves disciplines, la citologia o estudi de la cèl·lula en si mateixa, i la histologia o ciència de l'estructura cel·lular dels teixits. Altres autors van completar més tard la teoria cel·lular.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Asimov, Isaac. «Schwann, Theodor». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 297. ISBN 8429270043.

## Enllaços externs

* Theodor Schwann a la IPNI (International Plant Names Index) (anglès)
* Breu biografia i bibliografia a Virtual Laboratory of the Max Planck Institute for the History of Science. (anglès)
* Schwann, Theodor i Schleyden, M. J. (1847): Microscopical researches into the accordance in the structure and growth of animals and plants. Londres: Sydenham Society. (anglès)
# Serra de Mogollón

La serra de Mogollón és una serralada a l'est del riu San Francisco, al comtat de Grant County, al sud-oest de Nou Mèxic, Estats Units. Està situada entre les comunitats de Reserva i Silver City.
La serra s'estenen de nord a sud per uns 48 km i forma part de la divisió dels rius San Francisco i Gila. El cim de la serra es localitza a 24 km a l'est de la ruta 180 de Nou Mèxic, la qual la creua paral·lela a una secció del riu San Francisco. La menor elevació de la serra se situa en la serra Aguilada que limita a l'oest amb la ruta 180. La major part de la serra de Mogollón està en àrees protegides dins l'àrea de vida salvatge de Gila, que al seu torn forma part del Bosc nacional de Gila.
El punt més elevat de la serra és el Pelat d'aigües clares, el qual assoleix 3.321 metres i és, al seu torn, el punt més elevat del sud-oest de Nou Mèxic. La serra també posseeix un altre pics de més de 3.000 m, com el Pelat de Mogollón de 3.285 metres. La serra de Mogollón es va formar fa entre 40 a 25 milions d'anys com a part de l'àrea volcànica de Datil-Mogollón. Les aigües termals que hi ha a l'àrea són una evidència de l'activitat volcànica de la zona.
La serra de Mogollón deu el seu nom a Juan Ignacio Flores Mogollón, governador de Nuevo León des de 1712 a 1715. Entre els antics habitants de la zona destaca el poble mimbres, que hi van viure entre el 300 AdC i el 1300 dC. Pobles posteriors que van habitar la regió van ser els chiricahua.

## Referències

* ↑ Butterfield, Mike, and Greene, Peter, Mike Butterfield's Guide to the Mountains of New Mexico, New Mexico Magazine Press, 2006, ISBN 978-0-937206-88-1
* ↑ Calloway, Colin G, One Vast Winter Count, University of Nebraska Press, 2003, ISBN 0-8032-1530-4