OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Iain Hamilton

Iain Hamilton (Glasgow, 6 de juny de 1922 - Londres, 21 de juliol de 2000) va ser un compositor i professor de música escocès.
Hamilton va assistir a la "Mill Hill School" de Londres i va cursar una carrera d'enginyeria. Als 25 anys va obtenir la llicenciatura a la Royal Academy of Music, on va estudiar piano amb Harold Craxton i Guy Jonson i composició amb William Alwyn fins al 1950.
El 1950 va guanyar el premi Dove de la Royal Academy i l'any següent el premi de la "Royal Philharmonic Society" pel seu concert per a clarinet, el premi de la Fundació Koussevitzky per la seva segona simfonia i el premi Edwin Evans. Del 1951 al 1960 va ensenyar al "Morley College" de Londres, del 1952 al 1960 també a la Universitat de Londres.
Hamilton va viure als EUA del 1961 al 1981. Aquí va ocupar la càtedra Mary Duke Biddle a la Universitat Duke de Durham fins al 1978. El 1962 va ser compositor resident al "Berkshire Music Center de Tanglewood". La Universitat de Glasgow li va concedir el doctorat honoris causa el 1970. El 1961 la seva música es va utilitzar per al curtmetratge Seawards the Great Ships. Aquesta va continuar sent la seva única activitat en el sector del cinema.
L'any 1983 el director John Lubbock amb l'orquestra Orquestra de St John's Smith Square, li va estrenar la seva òpera Lancelot.
Després del seu retorn dels EUA, Hamilton va viure a Londres fins a la seva mort.

## Enllaços externs

* https://www.bach-cantatas.com/Lib/Hamilton-Iain.htm
* http://www.musicweb-international.com/Hamilton/index.htm
* http://arts.jrank.org/pages/21841/Iain-Hamilton-(-Ellis-Hamilton-).html
# Mouilly

Mouilly és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 110 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Mouilly era de 110 persones. Hi havia 52 famílies, de les quals 24 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 79 habitatges, 54 eren l'habitatge principal de la família, 22 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 78 eren cases i 1 era un apartament. Dels 54 habitatges principals, 43 estaven ocupats pels seus propietaris, 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 8 en tenien tres, 19 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 45 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 32 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Mouilly el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 12 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 12 | 15 a 19 | 12 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 69 persones, 51 eren actives i 18 eren inactives. De les 51 persones actives 48 estaven ocupades (32 homes i 16 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 18 persones inactives 9 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Mouilly hi havia 53 unitats fiscals que integraven 108 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 13.886 €.

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses classificades com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Mouilly hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Mouilly a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Mouilly a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Edifici del Centre Catòlic d'Olot

Centre Catòlic és un bloc d'habitatges a la ciutat d'Olot casa entre mitgeres de planta rectangular i teulat a dues aigües. Disposa de baixos i tres pisos superiors, els primers amb gran porta central i dos locals comercials als costats; els segons amb les obertures distribuïdes simètricament i les baranes de fosa. Els murs varen ser estucats imitant la pedra i s'emprà el rajol. El pis superior té intercalades petites finestres amb plafons pintats representant motius florals, on predominen els colors ocres i blaus. Entre els balcons del segon pis hi ha dos grans arcs apuntats fets de rajols. La decoració de la façana fa pensar en el primer modernisme.
L'historiador olotí Joaquim Danés i Torras va realitzar diferents esquemes de la possible planta hipotètica de la vila d'Olot a través dels segles. Destaca el fet que el carrer de Clivillers havia estat zona de muralles (el carrer del costat porta el nom evocador de Valls Nous) i fins al segle xviii no va ser urbanitzat. Antigament hi havia diferents masos, situats extramurs, un d'ells La Masó o Sa Masó, propietat dels Marquesos de Vallgornera. L'any 1737, Francisca Bosch de Pla Traver va fer aixecar damunt aquest mas l'actual casal dels Vallgornera.

## Notes

* 1 2 «Edifici del Centre Catòlic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].

## Enllaços externs

* http://www.elscatolicsolot.cat/
# Pas cobert i arc de pas al carrer del Forn

Pas cobert i arc de pas al carrer del Forn és una obra d'Altet, al municipi de Tàrrega (Urgell), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Estructura arquitectònica anecdòtica on s'uneixen dues construccions diferents. Per una banda un arc de pas i per l'altra un pas cobert units conjuntament. El carrer del Forn d'Altet passa just per sota de l'arc de pas. A la banda lateral esquerra del carrer neix una estructura elevada formada per un mur de pedra on a la zona més alta d'aquest nivell es crea el pas cobert, i que queda a la mateixa distància i alçada que l'arc de pas. És una estructura poc habitual, ja que normalment es troba el pas cobert a l'interior de l'arc de pas. Aquí estan de costat.
Aquest pas cobert està situat damunt d'una estructura paredada, i s'hi accedeix mitjançant unes escales, per un costat i per l'altre, mitjançant un pendent poc inclinat. El pas té una altra peculiaritat, en el seu interior hi ha l'accés a dues cases adossades. El seu sostre (el pas de cobert) s'utilitza com a terrassa de la casa i d'allí es pot accedir a un estret pas suportat per l'arc de mig punt que arriba a l'altre extrem del carrer. Tot es comunica. Estilísticament, el pas cobert i l'arc de pas segueixen la mateixa estructura. Ambdós són arcs de mig punt fets de maçoneria parcialment arrebossats. En el cas de l'arc de pas, es pot observar la pedra picada unida amb argamassa. També la presència de dues arcades diferents, una a l'interior de l'altra, fetes amb pedres treballades unides entre si.

## Referències

* 1 2 «Pas cobert i arc de pas al carrer del Forn». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Irike-amanote

Irike-amanote (Amanineteierike) fou un rei de Núbia que va governar del 431 al 405 aC. Es creu que va ajudar els egipcis en la seva rebel·lió contra els perses, el 414-413 aC i el 404 aC. Va succeir a Talakhamani (435-431 aC). Inscripcions referents a aquest rei s'han trobat a alguns llocs però l'única rellevant és a les parets del temple d'Amon a Kawa, en la qual es descriu la seva coronació i les batalles en les quals va prendre part; tanmateix esmenten que els reis de Napata o Kus consideraven haver estat elegits per Amon al temple de Djebel Barkal. Va morir vers el 405 aC i el va succeir Baskakeren.
# Joseph Narciso de la Vega

Joseph Narciso de la Vega, lutier (1736, Yanguas, Sòria - 1779, Madrid).
Va treballar a Madrid des del 1750 fins a la seva mort, l'any 1779. Va aprendre l'ofici amb el mestre José Contreras (El Granadino), el qual l'hi ensenyà al mateix temps que al seu fill José Melitón Contreras. Les seves obres s'assemblen molt a les del seu mestre i existeixen exemplars construïts pel fill d'El Granadino amb les mateixes característiques de model, mesures i vernís que els de José de la Vega.
Els seus violins són fets a l'estil de Stradivari, perfectament treballats. Són coneguts amb el nom de "numantinos", provinent del sobrenom de "Numantino" que utilitzà en les seves etiquetes.

## Bibliografia

* Els nostres luthiers : escultors del so. Exposició del 8 de maig al 7 de juliol de 1996, Capella de Santa Àgata, Museu de la Música.. Barcelona: Museu de la Música de Barcelona, 1996. ISBN 8476097883 [Consulta: 22 maig 2013].
* Vannes, René. Dictionnaire Universel des luthiers. Bruxelles: Les Amis de la Musique, 1972.
# Al-Nejmeh SC Beirut

L'Al-Nejmeh SC Beirut (àrab: نادي النجمة الرياضي, Nādī an-Najma ar-Riyāḍī, ‘Club Esportiu de l'Estel') és un club de futbol libanès de la ciutat de Beirut, al districte de Manara.

## Història

El club nasqué l'any 1945 amb Anis Radwan com a primer president. La llicència del govern libanès per poder competir li fou atorgada el 28 d'abril de 1947.

## Palmarès

* Lliga libanesa de futbol:
** 1972–73, 1974–75, 1999–00, 2001–02, 2003–04, 2004–05, 2008–09, 2013–14, 2023–24
* Copa libanesa de futbol:
** 1970–71, 1986–87, 1988–89, 1996–97, 1997–98, 2015–16
* Supercopa libanesa de futbol:
** 2000, 2002, 2004, 2009, 2014, 2016
* Copa Elite libanesa de futbol:
** 1996, 1998, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2014, 2016, 2017, 2018, 2021

## Referències

* ↑ «تحالف النجمة والأنصار: فتّش عن السياسة» (en àrab). [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ «نهائيّ النجمة – الأنصار: هزيمة العهد.. ومشروع نائب». [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ Alami, Mona. «Religious about football», 01-09-2009. Arxivat de l'original el 19 abril 2011. [Consulta: 15 octubre 2010].
* ↑ «Lebanon - List of Champions». RSSSF.
* 1 2 3 «Lebanon - List of Cup Winners». RSSSF.

## Enllaços externs

* Al-Nejmeh SC Beirut - Lloc web oficial
# Missió: Impossible

* Per a altres significats, vegeu «Mission: Impossible».
Missió: Impossible (títol original en anglès: Mission: Impossible) és una pel·lícula estatunidenca estrenada el 1996, basada en la sèrie de televisió de 1966 Mission: Impossible, creada per Bruce Geller. Va ser dirigida per Brian De Palma i protagonitzada per Tom Cruise com a Ethan Hunt. Ha estat doblada al català.

## Argument

La característica de les missions d'aquest equip d'espies és que serien pràcticament impossibles per a qualsevol grup comú d'agents. Les missions són inversemblants i els agents es converteixen en superagents. En aquesta versió, el grup d'agents ultrasecrets ha de recuperar un disc per a computadora que té important informació per al govern. En l'intent moren diversos agents i el protagonista de la pel·lícula és acusat de la seva mort. A més d'intentar recuperar el material robat, l'agent Ethan Hunt, protagonitzat per Tom Cruise, haurà de provar la seva innocència.

## Repartiment

| Intèrpret | Personatge |
| Tom Cruise | Ethan Hunt |
| Jon Voight | Jim Phelps |
| Emmanuelle Béart | Claire Phelps |
| Ving Rhames | Luther Stickell |
| Jean Reno | Franz Krieger |
| Henry Czerny | Eugene Kittridge |
| Vanessa Redgrave | Maxi |
| Emilio Estévez | Jack Harmon (no acreditat) |
| Kristin Scott Thomas | Sarah Davies |
| Sebastian Lopez | Doble de Tom Cruise |

## Premis i nominacions

* 1996: Nominada al Premi Satellite al millor muntatge
* 1996: Nominada al Premi Razzie a la pitjor pel·lícula amb recaptació superior als 100M $

## Crítica

* "Espectacle espatllat per un desmanegat guió"
* "De Palma ha aconseguit un divertiment frenètic i immediatament oblidable"

## Referències

* 1 2 «Missió: Impossible». esadir.cat.
* ↑ «Mission: Impossible» (en anglès). The New York Times.
* ↑ Ocaña, Javier «Misión: Imposible» (en castellà). Cinemanía.
* ↑ Boyero, Carlos «Misión: Imposible» (en castellà). Cinemanía.
# Partit Democràtic "Saimnieks"

Partit Democràtic "Saimnieks" (letó Demokrātiskā partija "Saimnieks") fou un partit polític de Letònia d'orientació de centreesquerra, que fou el més votat a les eleccions legislatives letones de 1995, a les que va obtenir 18 escons, liderat per Ziedonis Čevers. Participà en els governs d'Andris Šķēle i Guntars Krasts, rebent carteres ministerials els seus membres Ilga Kreituse i Alfreds Čepānis fins al 1997. A les eleccions de 1998 va perdre tota la seva representació parlamentària i es transformà en Partit Demòcrata de Letònia (Latvijas Demokrātiskā Partija), dirigit per Andris Ameriks, amb el que es presentà a les eleccions municipals de 2001 a l'ajuntament de Riga. Més tard el partit es va dissoldre i Ameriks va ingressar al Partit Letònia Primer.
# Hervartov

Hervartov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1406.
# Irissa

Irissa o Lairissa és un dels sis terçons de la Vall d'Aran, utilitzat com a divisió administrativa i com a circumscripció electoral del Consell General d'Aran.

## Geografia

El terçó d'Irissa es troba localitzat al nord-oest de la Vall d'Aran i comprèn els municipis d'Arres, Es Bòrdes i Vilamòs amb totes les seues Entitats Municipals Descentralitzades (EMD). Irissa limita al nord amb el terçó de Quate Lòcs, a l'est amb els terçons de Marcatosa i Castièro i a l'oest amb l'Aragó.

## Història

Es va formar al segle xvi com a sesterçó dividit de l'antic terçó de Bossòst. Des de la restauració de l'estructura administrativa tradicional de la Vall d'Aran del 1990, elegeix 1 dels 13 Consellers del Conselh Generau d'Aran.

## Política
### Consell General

| Candidatura | Candidatura | 1991 | 1995 | 1999 | 2003 | 2007 | 2011 | 2015 | 2019 |
| | CDA | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 |
| | UA | - | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 |
| Total | Total | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |
| Fonts: Consell General d'Aran i Generalitat de Catalunya |||||||||||||

### Alcaldies

Període 2019-2023 :
| Municipi | Alcalde (partit polític) |
| Arres | Pere Castet Farré (CDA) |
| Es Bòrdes | Rosa Mirat Marqués (UA) |
| Vilamòs | Oriol Sala Sánchez (UA) |

## Referències

* ↑ https://www.enciclopedia.cat/gran-enciclopedia-catalana/lairissa
* ↑ Llei 1/2015 del règim especial d'Aran
# Joseph Nelson Rose

Joseph Nelson Rose (11 de gener de 1862 – 4 de maig de 1928) va ser un botànic estatunidenc. Nasqué a Union County, Indiana. Es va graduar a l'Institut de Liberty, Indiana.
Va rebre el seu Ph.D. en Biologia al Wabash College el 1889. Anteriorment va rebre el seu B.A. en Biologia i M.A. Paleobotànica.
Rose treballà pel U.S. Department of Agriculture i esdevingué un ajudant de curator al Smithsonian el 1896.
Rose era una autoritat en diverses famílies de plantes incloguent Apiaceaei Cactaceae. Va fer diversos viatges a Mèxic, i presntà espècimens al Smithsonian i al New York Botanical Garden.
Amb Nathaniel Lord Britton, Rose publicà molts articles sobre Crassulaceae. Junt amb Britton publicà The Cactaceae (1919–1923), il·lustrat per Mary Emily Eaton (1873–1961).

## Notes

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ The Cactaceae: Descriptions and ... - Google Book Search at books.google.co.za

## Enllaços externs

* Biographical material and related botany
* Joseph Nelson Rose letters to Walter Deane
# Edmund Gosse

Edmund Gosse (Londres, 21 de setembre de 1849 - Londres, 16 de maig de 1928) nom de ploma de Sir Edmund William Gosse va ser un poeta, autor i crític anglès. Els seus pares eren Philip Henry Gosse, naturalista, i Emily Bowes, pintora i il·lustradora.
El seu llibre més famós és la seva autobiografia Father and Son (1907), on relata la relació problemàtica entre l'autor i el seu pare. Ha estat descrit com la primera biografia psicològica. Va ser educat estrictament en un moviment cristià no confessional, els Germans de Plymouth, però es va separar d’aquesta fe.
La seva amistat amb l'escultor Hamo Thornycroft va inspirar una exitosa carrera com a historiador de l'escultura victoriana tardana. Les seves traduccions d'Henrik Ibsen van ajudar a promocionar aquest dramaturg a Anglaterra i va animar la carrera de W. B. Yeats i James Joyce. També va impartir classes de literatura anglesa a la Universitat de Cambridge.

## Referències

* ↑ «Sir Edmund Gosse». A: Encyclopædia Britannica.
# Monestir de Petkovica

El monestir de Petkovica (en serbi: Манастир Петковица, Manastir Petkovica) és un monestir ortodox serbi situat a la muntanya de Fruška Gora, al nord de la província sèrbia de Voivodina. Segons la tradició, va ser fundat per la vídua de Stefan Štiljanović, Jelena. Els primers registres històrics del monestir són documents turcs que daten del 1566-1567. Es conserva l'església del monestir, dedicada a sant Petka, a excepció del campanar de fusta, que va ser substituït a mitjan segle xviii. Les pintures al fresc, una bona part de les quals s'ha conservat, es van acabar el 1588. Durant el segle xviii, l'església va ser renovada diverses vegades, i el 1735 s'hi va instal·lar un nou iconòstasi tallat amb una gran creu. Durant la Segona Guerra Mundial, el monestir quedà buit; l'iconòstasi va ser destruït i les icones van desaparèixer. L'iconòstasi va ser destruït i la creu es va traslladar al Museu de Srem.

## Referències

* ↑ Monastery Petkovica Arxivat 2009-04-27 a Wayback Machine. a la web de l'Església Ortodoxa Sèrbia
# Partit Democràtic (Bulgària)

El Partit Democràtic (búlgar Демократическа партия, Demokraticheska partia, DP) és un partit polític de Bulgària, d'ideologia centre-dretana, liderat per Aleksàndar Pramatarski. Va ser fundat el 1895 com a successor de l'antic Partit Liberal de Petko Karavèlov. Els seus dirigents havien estudiat a Europa Occidental, i el seu òrgan era Priaporets (Пряпорец). El 1906 va patir l'escissió del Partit Radical Democràtic de Bulgària. El 1941 va rebutjar l'oferta del Partit Comunista Búlgar d'unir-se al Front Patriòtic (Отечествен фронт), i el 1947 fou prohibit.
El 1989 es va reconstituir i ingressà al Partit Popular Europeu. A les eleccions legislatives búlgares de 1997, 2001 i 2005 s'hi ha presentat com a part de la coalició Forces Democràtiques Unides. A les eleccions legislatives búlgares de 2009 la direcció del partit recomanà el vot a LIDER, però alguns sectors descontents recomanaren votar a la Coalició Blava.

## Líders del partit

* Petko Karavèlov 1896 - 1903
* Aleksàndar Malinov 1903 - 1938
* Nikola Mustxanov 1938 - 1947
* Boris Kiurtxiev (1908 - 2002) 1989 – 1990
* Stèfan Savov 1990 - 2000
* Aleksàndar Pramatarski 2000 -

## Referències

* ↑ RJ Crampton (2007) Bulgaria, Oxford University Press, p115
* ↑ Platform Arxivat 2013-12-13 a Wayback Machine. Democratic Party
* ↑ Where we come from: A brief historical overview Arxivat 2013-11-27 a Wayback Machine. Radical Democratic Party (búlgar)

## Enllaços externs

* Història del partit Arxivat 2010-01-07 a Wayback Machine. (búlgar)
# Herunen

Herunen és un poble de la part nord del municipi de Nurmijärvi a Uusimaa, Finlàndia. A finals de 2011, hi havia 535 habitants en aquesta petita zona urbana, que travessava la frontera municipal entre Nurmijärvi i Hyvinkää, dels quals 531 vivien a Nurmijärvi i 4 a Hyvinkää. Herunen es troba a Lohjanharju (part del Salpausselkä), a uns 50 metres sobre el nivell del mar. Des d'Herunen cap al nord-est cap a Hyvinkää, es trobaran l'antiga carretera Hèlsinki – Hämeenlinna i l'actual carretera regional 130. Al sud, cap al poble veí Rajamäki, trobareu la carretera 25, per la qual podeu arribar a Hanko i Hyvinkää.
El poble no té la seva pròpia escola i guarderia, però els nens van a l'escola a Rajamäki. La parròquia de Nurmijärvi lloga l'antic quiosc d'Herunen al club esportiu i organitza activitats del club al quiosc. Al costat del quiosc surten les rutes de senderisme de la zona esportiva Kiljavannummi. Es troba a uns set quilòmetres des del quiosc fins al centre de golf de Kytäjä. Durant la primavera i l'estiu del 2018, es va completar un nou camp de disc golf de 18 carrils a gran escala a la zona d'Herunen i es va posar en funcionament a la tardor.

## Vegeu també

* Kiljava

## Referències

* ↑ «Taajamat väkiluvun ja väestöntiheyden mukaan 31.12.2011» (en finès). Tilastokeskus, February 8, 2013. [Consulta: February 11, 2021].
* ↑ «Taajama- ja haja-asutusalueväestö iän ja sukupuolen mukaan kunnittain 31.12.2011» (en finès). Tilastokeskus, February 8, 2013. Arxivat de l'original el de desembre 9, 2015. [Consulta: February 11, 2021].
* 1 2 3 Jusslin, Jenni. «Pohjoisessa kuulee luonnon äänen» (PDF) (en finès). Nurmijärvi-lehti, 2008. [Consulta: February 11, 2021].
* ↑ Jokinen, Riikka. «Nurmijärvi sai upouuden frisbeegolfradan – 18-väyläinen rata valmistui Herusiin» (en finès). Nurmijärven Uutiset, September 20, 2018. [Consulta: February 11, 2021].

## Enllaços externs

* Herusten asukasyhdistys Arxivat 2016-03-22 a Wayback Machine. (en finès)