OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pal d'Aixerà

El pal d'Aixerà fou un arbre sagrat o un pal que era situat a prop de llocs sagrats cananeus en honor de la deessa mare ugarítica Aixerà, consort del déu El. La relació de les referències literàries a una deessa Ashera i les troballes arqueològiques dels pilars de Judea ha generat un gran debat literatura. Els aixerim van ser objectes de culte relacionats amb la deessa de la fertilitat Aixerà, consort de Baal, o bé com alguns entenen, el Senyor.

## Bíblia

Sembla que originalment a l'antic Israel hi havia una deessa anomenada Aixerà, associada amb els arbres i santuaris als llocs Alts, que podia ser simbolitzada de vegades per un pal de fusta o la imatge d'un arbre. Aquesta tradició amb el temps va a ser considerada anatema, però, quedar perpetuada mitjançant referències de la Bíblia Hebrea.
La forma com les antigues versions de la Bíblia traduïen la paraula hebrea aixerim és reveladora. La traducció grega dels Setanta, així com la Vulgata llatina, estan més a prop del text hebreu sense vocals que els masoretes medievals. Tots dos van entendre com, bosquet, arboreda, connectat amb els arbres. La traducció dels Setanta tradueix aixerà amb el grec alt bosc sagrat; recinte sagrat. La versió de la Bíblia King James, tradueix arbres com aixerim, arbreda, mantenint present l'associació dels alts i les imatges d'Ashera amb "turó i cada arbre verd". També la Misnà (segles V-VI) aixerim es vinculava com connectada a la paraula arbre.

## Referències

* ↑ ארץ־ישראל (en hebreu). החברה לחקירת ארץ־ישראל ועתיקותיה, 1999, p. 373.

## Enllaços externs

* ASHERAH (castellà)
# Pal de recompte

Un pal de comptar, pal de recompte o bastó de recompte és un sistema per a registrar nombres o una numeració gràcies a marques de comptatge mitjançant incisions (osques) en un pal de fusta o os. L'origen d'aquesta tècnica es remunta a temps prehistòrics (osques tallades en ossos d'animals durant el paleolític superior). L'exemple més antic, l'Os de Lebombo, té una antiguitat d'uns 35.000 anys. Un exemple notable és l'Os d'Ishango. La primera referència històrica als pals de recompte la fa Plini el Vell (23-79 dC) quan delibera sobre la millor fusta per a aquest propòsit. També en parla Marco Polo (1254-1324), que n'esmenta l'ús a la Xina.

## Cordills amb nusos

Un sistema de recompte similar al dels bastons amb osques és el de cordills amb nusos. Heròdot esmenta l'ús d'un cordill amb nusos per part de Darios I el Gran.
* El quipu (del quítxua: khipu, «nus») era un estri per dur el registre i comptabilitat utilitzat en l'Imperi Inca i per la societat precedent en la regió andina.

## Vegeu també

Teoria del crèdit (monetari)

## Referències

* ↑ Lebombo Bone -- from Wolfram MathWorld
* ↑ Pliny (the Elder.). The Natural History of Pliny. H. G. Bohn, 1855, p. 372–.
* ↑ Marco Polo. The Travels of Marco Polo, a Venetian, in the Thirteenth Century: Being a Description ... of Remarkable Places and Things in the Eastern Parts of the World. author, 1818, p. 435–.
* ↑ Vito Bianchi. Marco Polo: Storia del mercante che capì la Cina. Gius.Laterza & Figli Spa, 2011-06-30T00:00:00+02:00, p. 125–. ISBN 978-88-581-0173-5.
* ↑ Herodotus. The History of Herodotus. D. Midwinter, 1737, p. 393–.
# Palau de Zea-Salvatierra

El Palau de Zea-Salvatierra és un edifici barroc situat a la ciutat de Màlaga, Espanya. Es tracta d'una edificació residencial de finals del segle xvii i principis del xviii, ubicada en el centre històric, en el carrer Cister, 1. La va fer construir la senyora Maria Salvatierra, vídua del capità Blas de Zea Merino. Fou propietat del prevere Francisco de Zea Salvatierra, al qual correspon l'escut de la porta. Després fou seu de l'Ajuntament de Màlaga, sent assaltat durant la revolució de 1868. Posteriorment fou la seu de Correus. Avui és propietat dels hereus de José Gálvez Ginachero. L'interior, que fou remodelat en el s.XIX, està organitzat al voltant d'un pati format per arcs sobre columnes de marbre i capitells corintis. En el lateral esquerr hi ha l'escala principal. A l'exterior destaca la portada de pedra de dues plantes, decorada amb els escuts dels fundadors de la casa i més amunt un frontó corb. El balcó té un marc barroc i està suportat per un fris de tríglifs projectats cap a fora.

## Referències

* ↑ La Casona del Parque cumple 90 años, Diario Sur.es, 22/11/2009

## Enllaços externs

* Palacio de Zea-Salvatierra - Ajuntament de Màlaga.
* Palacio de Zea Salvatierra - SobreMálaga.com Arxivat 2009-04-10 a Wayback Machine.
# Palau de Monterrey

El Palau de Monterrey de Salamanca (Castella i Lleó) és un dels màxims exponents de l'estil artístic plateresc a Espanya. Edificat pel III comte de Monterrey, actualment és propietat de la Casa d'Alba, que és titular d'aquest comtat. Va ser un edifici molt admirat i imitat en el segle xix, donant lloc a l'anomenat estil Monterrey, un historicisme que reprenia l'estètica del plateresc.
Va ser declarat Monument Nacional, equivalent a l'actual terme BIC amb categoria de Monument, el 6 de maig de 1929.

## Història

El Palau de Monterrey, situat al centre de la ciutat de Salamanca, el va fer edificar —en estil del Renaixement italià— Alonso de Zúñiga y Acevedo, III comte de Monterrey. Rodrigo Gil de Hontañón i fra Martín de Santiago van esbossar els plànols del palau, i Pedro de Ibarra i Pedro de Miguel y Aguirre van començar la construcció el 18 de gener de 1539. Des de llavors es convertiria en una de les obres més representatives del Renaixement espanyol, si bé és un edifici inacabat, ja que el seu projecte complet era molt més gran. La seua imatge (amb torres i decoració sumptuosa) simbolitza la gran noblesa del segle d'or espanyol.
El projecte preveia un edifici de planta quadrangular i un pati central, amb torres a cada cantonada i al centre de cada ala. Finalment només es va construir una de les ales, la del sud. A les cantonades, lleons i animals onírics sostenen escuts amb les armes dels Zúñiga, Acevedo, Ulloa i Fonseca.
Com una de les propietats principals de la Casa d'Alba, aquest edifici alberga valuoses obres d'art. Aquí s'hi van identificar dos quadres de paisatge com a originals del pintor valencià Josep de Ribera; estan datats el 1639 i són els únics exemples de paisatge independent de tota la seua producció. També es troben aquí el quadre Jàson amb el drac, de Salvator Rosa, i una altra obra atribuïda a Annibale Carracci. De tota manera, el gruix de les col·leccions ducals es custodia al Palau de Llíria de Madrid.
El Palau de Monterrey ha influït notablement en múltiples edificis espanyols dels segles xix i xx, com ara les torres del Palau de la Diputació de Palència, obra de Jerónimo Arroyo de 1916, i la Casa Consistorial de Valladolid, obra d'Enrique María Repullés y Vargas (1908).
En l'actualitat no es troba obert al públic.

## Referències

* ↑ Bendala Galán, Manuel; Manual del arte español, p. 739. Ed. Silex Ediciones (2003). ISBN 978-84-77370994
* ↑ «Catálogo de Bienes Protegidos - Dirección General de Patrimonio Cultural de la Junta de Castilla y León.». [Consulta: 1r agost 2010].
# Palau de Miramar

El Palau de Miramar, també anomenat Palau Municipal de Miramar o Palau Reial, és un palau d'estil anglès situat a la ciutat guipuscoana de Sant Sebastià, al País Basc. Va ser construït el 1893 per encàrrec de la Casa Reial espanyola, amb base en un projecte de 1889 de l'arquitecte anglès Selden Wornum. Situat davant de la badia de La Concha, disposa d'una de les més espectaculars vistes de la ciutat.

## Referències

* ↑ «Palacio de Miramar, una casa de campo inglesa en San Sebastián». 20 Minutos, 17-01-2014 [Consulta: 1r juny 2019].
# Orquestra del Teatre Municipal

L'Orquestra del Teatre Municipal és una orquestra de Girona.
Des de finals del segle xviii, el “Theatro de Comedias” de Girona disposava d'una petita orquestra. A la dècada de 1840 es va consolidar com a teatre d'òpera, un fet que va fer necessària l'ampliació del nombre de músics i la seva professionalització. En aquells moments els músics no hi actuaven esporàdicament, sinó que tenien contractes i estaven regits per una normativa complexa, com qualsevol altre treballador de l'ajuntament. És la primera orquestra simfònica documentada a la ciutat de Girona.
La temporada 1838-1839 va ser clau per l'ampliació de l'orquestra, ja que es va interpretar, per primera vegada, una òpera sencera, la Norma de Bellini. Per aquella representació la plantilla de músics va passar de 8 a 14 membres. Aleshores l'orquestra estava dirigida per Ignasi Cascante, un flautista de carrera militar que s'establí a Girona com a professor de música. El sou de Cascante era de vuit rals per funció, el doble del que cobraven la resta de músics.

## Referències

* ↑ Costal, Anna; Gay, Joan; Rabaseda, Joaquim. La inauguració del Teatre Municipal de Girona l'any 1860, Òpera, espectacle, ciutat. Primera. Girona: Ajuntament de Girona, 2010, p. 151. ISBN 978-84-8496-154-3.
# Parrillas

Parrillas és un municipi de la província de Toledo a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb la província d'Àvila i amb els municipis de Velada, Oropesa i Navalcán de Toledo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 474 | 441 | 434 | 423 | 414 | 424 | 414 | 411 | 423 | 410 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Modesto Jiménez Vadillo | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Modesto Jiménez Vadillo | PSOE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | M. Estrella Rubio | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | M. Estrella Rubio | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | M. Estrella Rubio | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Julián Fernández García | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Julián Fernández García | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Julián Fernández García | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |
# Orthopristis cantharinus

Orthopristis cantharinus és una espècie de peix pertanyent a la família dels hemúlids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 38 cm de llargària màxima.
* 12 espines i 15-16 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 12 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 20 i 40 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: des de la Baixa Califòrnia (Mèxic) fins a l'Equador, incloent-hi les illes Galápagos.

## Ús comercial

Es comercialitza fresc.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Girard, C. F., 1858. Notes upon various new genera and new species of fishes, in the museum of the Smithsonian Institution, and collected in connection with the United States and Mexican boundary survey: Major William Emory, Commissioner. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 10: 167-171.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ McKay, R.J. i M. Schneider, 1995. Haemulidae. Burros, corocoros, chulas, gallinazos, roncos. P. 1136-1173. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* ↑ Escobar-Fernández, R. i M. Siri, 1997. Nombres vernáculos y científicos de los peces del Pacífico mexicano. Universidad Autónoma de Baja California, Sociedad Ictiológica Mexicana, A.C. Mexico.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ McKay, R.J. i M. Schneider, 1995.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Parc nacional Black Mountain

El Parc Nacional Black Mountain és un parc nacional que es troba a Queensland (Austràlia), situat a 1539 km al nord-oest de Brisbane.

## Descripció

La principal atracció del lloc és una muntanya de roques de granit de cinc-cents metres d'altura. Els espais entre les roques són amb freqüència molt grans, molts d'ells condueixen a profundes cavernes, poblades de ratapinyades. No es disposa de mapes de recorregut de les cavernes i es desaconsella explorar-les als visitants inexperts.
El color negre de les roques es deu a un alga blava verdosa que les pobla. Algunes roques es veuen blanques a causa de recents processos d'erosió. La regió alberga algunes espècies úniques, com la granota de les Black Mountains.

## Patrimoni de la Humanitat

Forma part dels Tròpics humits de Queensland, zona classificada des de l'any 1988 per la Unesco com un dels Patrimonis de la Humanitat a Austràlia.
Aquesta regió, coberta principalment per boscos humits, tropicals s'estén al llarg de la costa nord-est d'Austràlia. Aquest biòtop alberga un conjunt molt complet i variat de plantes, marsupials i ocells cantaires, així com tot un seguit d'espècies rares, vegetals i animals, en perill d'extinció.

## Ecologia

Les muntanyes negres es troben a l'extrem nord de la zona dels tròpics humits (Patrimoni de la Humanitat), on són un refugi natural per a la fauna aïllada en relictes.
El Departament de Medi Ambient i Gestió de Recursos de Queensland gestiona la relativament petita zona del parc, ja que la "Muntanya Negra" és l'únic hàbitat del món d'almenys tres animals: la granota de la Muntanya Negra( Cophixalus saxatilis ); l'escíncid de la Muntanya Negre ( Carlia scirtetis ); i el gecko de la Muntanya Negre ( Nactus galgajuga ). Això fa que l'àrea sigui d'un dels hàbitats més restringits d'Austràlia per a la fauna endèmica.

## Galeria d'imatges

* Vista de la Muntanya Negra
* Piles de roques granítiques que formen la muntanya
* Vista de la Muntanya Negra
* Espècies endèmiques

## Vegeu també

* Tròpics humits de Queensland

## Referències

* ↑ Reid, Greg. Australia's National and Marine Parks: Queensland. South Yarra, Victoria: Macmillan Education Australia, 2004, p. 21. ISBN 0-7329-9053-X.
* ↑ Hema Maps. Discover Australia's National Parks. Milsons Point, New South Wales: Random House Australia, 1997, p. 168. ISBN 1-875992-47-2.
* ↑ Informació sobre els boscos tropicals humits de Queesland a la pàgina de la UNESCO
* ↑ «Black Mountain (Kalkajaka) National Park: Nature, culture and history». Department of National Parks, Recreation, Sport and Racing, 07-06-2011. Arxivat de l'original el 13 d’agost 2014. [Consulta: 13 agost 2014].

## Enllaços externs

* Fotografies de les "Black Mountain" per Len Webb Ecological Images Collection
* United Nations University's Media Studio's (2008)breu vídeo visitant Kalkajaka
# Parc municipal Torre del Sol

El Parc municipal Torre del Sol és una obra del municipi de Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un parc treballat aprofitant el pendent natural del turonet, del tipus clàssic de jardí noucentista que acompanya altres propietats que es van construir per la mateixa època, és a dir, un híbrid entre el jardí de tipus "anglès" amb una curada aparença de naturalitat menada pels arbres grans i poc devastats i combinat amb algunes terrasses amb glacis de flors tipus "jardí francès". Aquestes terrasses s'han vist complimentades amb zones de joc per a infants i, a la part més alta del parc, una pista de bàsquet.
La vegetació és abundant i els camins treballats en forma d'escala. Les varietats d'arbres són les habituals en aquesta mena de parcs, amb predomini de la morera, la magnòlia, la palmera, les acàcies i algun xiprer.

## Història

Quan el 1864 es va iniciar el gran Eixample del segle xix, que culminaria amb l'obertura de la Rambla de Rafael de Casanova, es van concedir moltes llicències de construcció i de reforma a carrers de l'Arlovina (Rutlla, Palla, Major, Bardina i Lluís Castells), amb el resultat de la construcció de tot un seguit de torres amb jardí, entre les quals la Torre del Sol, amb el seu parc, és un dels exemples més espectaculars. Posteriorment fou propietat municipal.

## Referències

* 1 2 3 «Parc municipal Torre del Sol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 febrer 2016].
# Parc nacional Dzanga-Ndoki

El Parc Nacional Dzanga-Ndoki és un parc nacional situat a la República Centreafricana que està inscrit a la llista de Patrimoni de la Humanitat des del 2012, amb el Parc nacional de Lobéké al Camerun i el Parc Nacional de Nouabalé-Ndoki a la República Democràtica del Congo, els tres parcs junts formen la Trinacional de la Sangha.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Sangha Trinational» (en anglès). [Consulta: 25 febrer 2021].
# Papa Gregori XIV

Gregori XIV (1535 - 1591) és el nom de Papa de Niccolò Sfondrati, escollit el 1590. Va participar com a bisbe en les reunions del Concili de Trento.
El seu pontificat destaca per la intervenció en les guerres franceses (en suport dels espanyols i amb la confirmació de l'excomunió d'Enric IV de França), l'admiració que sentí per Felip Neri (a qui intentà debades convertir en cardenal) i el seu afany per alliberar esclaus.
En el conclave hi hagué la influència del rei Felip II d'Espanya, qui proposava set candidats a l'elecció.
# Partit Verd d'Ucraïna

El Partit Verd d'Ucraïna (ucraïnès Партія Зелених України, Partija Zelenykh Ukrainy) és un partit polític d'Ucraïna d'ideologia ecologista, defensora dels drets humans i de la reconstrucció del sistema de protecció social. Fou fundat el 1987 com a Associació Ecológica Món Verd (Зелений світ), nom amb què va participar en les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 1990 dins la coalició Bloc Democràtic. Posteriorment adoptà el nom de Partit Verd d'Ucraïna.
El 1994 ingressà al Partit Verd Europeu i a les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 1998 va obtenir el 5,5% dels vots i 19 escons a la Rada Suprema. Malgrat aquests bons resultats, a les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2002 només va obtenir 1,3% dels vots i esdevingué extraparlamentari. Tampoc va assolir representació a les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2006 ni a les de 2007, on va assolir només el 0,4% dels vots.

## Referències

* Serhy Yekelchyk "Ukraine: Birth of a Modern Nation", Oxford University Press (2007), ISBN 9780195305463

## Enllaços externs

* Web oficial
* Informació a EFGP Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Parablennius salensis

Parablennius salensis és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Cap Verd.

## Referències

* ↑ Miranda Ribeiro A. de 1913-1915. Fauna brasiliense. Peixes. Tomo V. [Eleutherobranchios aspirophoros]. Physoclisti. [A summary and index appeared in Miranda-Ribeiro 1918; Serranidae, Haemulidae and Sciaenidae published in 1913]. Arq. Mus. Nac. Rio de Janeiro v. 17. [1-679].
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bath, H. 2008: Review of the genus Parablennius Miranda-Ribeiro from Australia and New Caledonia (Pisces: Blenniidae: Salariinae). Stuttgarter Beiträge zur Naturkunde A, Neue Serie, 1: 77-94.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Penetració amb el puny

La penetració amb el puny (en anglès, fist-fucking) és una pràctica sexual poc habitual que consisteix en penetrar la vagina o l'anus mitjançant la introducció de la totalitat de la mà, de manera que acaba totalment inserit dins el conducte vaginal o anal.
És considerada una activitat majoritàriament homosexual, si bé també practicada en l'àmbit heterosexual o de la masturbació. La seva execució és, fins a cert punt, considerada perillosa per a la salut atès que pot provocar el trencament de l'esfínter anal, la perforació del còlon, la propagació d'un ventall divers de malalties anorectals i del VIH i també l'alteració del ritme cardíac a causa de la resposta vagovagal. Per aquesta raó requereix, d'una banda, un gran nivell de relaxació dels músculs vaginals o anals per part del subjecte passiu i també l'aplicació generosa de lubrificant o de guants quirúrgics.
El fist-fucking té sovint un component clar de dominació-submissió entre el que el practica de forma activa i el que rep el puny dins el seu cos. És força corrent en pràctiques de sadomasoquisme i segueix uns patrons concrets de conducta.

## Referències

* ↑ Breu, Marta. Diccionari LGBT (lèsbic, gai, bisexual, trans). 2a edició. Barcelona: TERMCAT, Centre de Terminologia, 2018.
* 1 2 3 Shook, L. L.; Whittle, R.; Rose, E. F. «Rectal fist insertion. An unusual form of sexual behavior» (en anglès). The American Journal of Forensic Medicine and Pathology, 6, 4, 01-12-1985, pàg. 319–324. ISSN: 0195-7910. PMID: 4072987.
* ↑ Navin, Helen «Medical and Surgical Risks in Handballing:» (en anglès). Journal of Homosexuality, 6, 3, 01-03-1981, pàg. 67–76. DOI: 10.1300/J082v06n03_06. ISSN: 0091-8369.
* ↑ Cohen, C E «Sexual trauma associated with fisting and recreational drugs» (en anglès). Sexually Transmitted Infections, 80, 6, 01-12-2004, pàg. 469–470. DOI: 10.1136/sti.2004.011171. ISSN: 1368-4973. PMC: PMC1744939. PMID: 15572616.
* ↑ Braz, Camilo «"Like a porn movie": Notes on boundaries and bodies that matter in male sex clubs.» (en anglès). Vibrant: Virtual Brazilian Anthropology, 9, 1, 01-06-2012, pàg. 131–153. DOI: 10.1590/S1809-43412012000100005. ISSN: 1809-4341.
* ↑ Santtila, Pekka; Sandnabba, N. Kenneth; Alison, Laurence; Nordling, Niklas «Investigating the Underlying Structure in Sadomasochistically Oriented Behavior» (en anglès). Archives of Sexual Behavior, 31, 2, 01-04-2002, pàg. 185–196. DOI: 10.1023/A:1014791220495. ISSN: 1573-2800.