OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Línia H8 de la Xarxa Ortogonal d'Autobusos de Barcelona

La línia H8 és una línia d'autobús de trànsit ràpid que pertany a la Xarxa Ortogonal d'autobusos urbans de Barcelona. Recorre Barcelona en horitzontal des de Bon Pastor fins a la parada de metro Ernest Lluch. Va ser posada en marxa al novembre de 2013.
En direcció a Bon Pastor, la línia comença el seu recorregut al camí de la Torre Melina i enllaça amb la carretera de Collblanc fins al carrer del Cardenal Reig, des d’on baixa el carrer d’Arístides Maillol, enllaça amb la travessera de les Corts fins al carrer de Numància i tomba pel carrer de Berlín i l’avinguda de Josep Tarradellas. A la plaça de Francesc Macià, continua per l’avinguda Diagonal i es desvia pel carrer del Rosselló fins al passeig de Sant Joan, per on enfila fins al carrer de la Indústria. Més endavant, al carrer de Las Navas de Tolosa, connecta amb l’avinguda Diagonal, continua fins al carrer de Garcilaso i tomba pels carrers de Berenguer de Palou, del Pare Manyanet, de Josep Soldevila, del Segre, de Sant Adrià, de Ferran Junoy i de São Paulo fins al carrer de Sas, on hi ha el final de la línia.
En direcció a Metro Ernest Lluch, la línia comença el seu recorregut al carrer de Sas i tomba pels carrers de Sant Adrià, de la Ciutat d’Asunción, el passeig de l’Havana i el carrer de Josep Soldevila. Després enfila la rambla de l’Onze de Setembre fins al carrer Gran de Sant Andreu i el carrer Gran de la Sagrera. A continuació, gira pel carrer de Garcilaso, connecta amb l’avinguda Meridiana i torna a girar pel carrer de Sant Antoni Maria Claret fins al passeig de Sant Joan. Més endavant, es desvia pel carrer de Còrsega fins a l’avinguda Diagonal i, a la plaça de Francesc Macià, gira per l’avinguda de Josep Tarradellas fins a l’avinguda de Sarrià. Finalment, agafa la travessera de les Corts i la carretera de Collblanc fins al camí de la Torre Melina, on hi ha el final de la línia.
Amb la posada en marxa d'aquesta línia, la línia 15 va deixar de circular de manera definitiva.

## Àrees d'intercanvi

* Àrea d'intercanvi Carles III
* Àrea d'interca.es Corts
* Àrea d'intercanvi Jardinets de Gràcia
* Àrea d'intercanvi Jardinets de la Indústria

## Horaris

| H8 | Primer servei | Primer servei | Darrer servei | Darrer servei |
| H8 | A: Ernest Lluch | A: Bon Pastor | A: Ernest Lluch | A: Bon Pastor |
| Feiners | 05:35 | 05:05 | 23:30 | 23:25 |
| Dissabtes | 05:35 | 07:30 | 23:30 | 22:30 |
| Festius | 08:00 | 09:20 | 23:00 | 22:20 |

## Referències

* ↑ «Barcelona's new bus network» (en anglès). TMB, 21 maig de 2015. [Consulta: 18 març de 2016].
* ↑ «La flota d'autobusos urbans de Barcelona es converteix en la més neta d'Europa» (PDF). Gabinet de Premsa. Transports Metropolitans de Barcelona, 04-07-2012, pàg. 3-6.
* ↑ «Nova Xarxa de bus de Barcelona» (PDF). Gabinet de Premsa. Transports Metropolitans de Barcelona, 01-07-2012, pàg. 20 (23 al PDF).

## Enllaços externs

* Web Oficial de la Nova Xarxa de Busos de Barcelona Arxivat 2014-01-11 a Wayback Machine.
* Pàgina de Transports Metropolitans de Barcelona
# Heinrich Biltz

Heinrich Biltz (26 de maig de 1865, Berlín, Prússia - 29 d'octubre 1943, Breslau, Alemanya) fou un químic alemany.

## Biografia

Després de la seva diplomatura a l'Escola de Gramàtica Reial (Königliches Wilhelm-Gymnasium) de Berlín el 1885, començà a estudiar química a la Universitat Humboldt de Berlín amb August Wilhelm von Hofmann i, més tard, a la Universitat de Göttingen amb Viktor Meyer. El 1888 va doctorar en ciències naturals amb la continuació de les investigacions començades per Viktor Meyer sobre les masses moleculars de les substàncies a temperatures elevades.
A partir del 1891 fou professor de química a la Universitat de Greifswald i el 1897 fou nomenat catedràtic del Departament de Química Inorgànica de la Universitat de Kiel. Des del 1911 fins a la seva jubilació el 1933 fou professor al recent creat Albert Ladenburg Institut de la Universitat de Breslau (Wrocław). El seu treball fou interromput quan va participar en la Primera Guerra Mundial com a oficial de reserva. Després de la guerra seguí amb les activitats de recerca, sovint en estreta col·laboració amb el seu germà menor Wilhelm Biltzar, també químic, i amb més químics de renom.

## Obra

Els seus primers estudis foren la continuació de les investigacions de Viktor Meyer, hi destacava la determinació de la densitat del vapor del clorur d'estany (II) i del sofre. El 1908 sintetitzà la fenitoïna, que s'utilitzà durant més de treta anys en el tractament dels atacs epilèptics. Seguí amb estudis en el camp de la química orgànica, especialment investigà les reaccions de l'acetilè i les d'autooxidació. Després es concentrà en la recerca sobre la química de l'àcid úric, i va poder demostrar la completa oxidació de l'àcid úric amb diversos agents oxidants.

## Referències

* ↑ Anft, Berthold Peter. «Biltz, Heinrich». A: Neue Deutsche Biographie. 2, 1955, p. 241-242.
* ↑ Hückel, Walter «Heinrich Biltz 1865–1943» (en alemany). Chemische Berichte, 82, 6, 01-12-1949, pàg. LXVII-LXXXVIII. DOI: 10.1002/cber.19490820617. ISSN: 0009-2940.
# Impressió per encàrrec

La impressió per encàrrec és una tecnologia d'impressió i un procés de negoci en el qual els exemplars d'un llibre (o de qualsevol altre document) no s'imprimeixen fins que una ordre no s'ha rebut. La impressió per encàrrec s'ha desenvolupat gràcies a la tecnologia d'impressió digital, que permet imprimir els exemplars d'un llibre d'un en un, quan els lectors els sol·liciten, cosa que amb els mètodes tradicionals d'impressió, com la impressió tipogràfica o l'òfset, no era rendible.

## Enllaços externs

* Llibres fets a mida – El Punt 28/12/09
# Duško Marković

Duško Marković (en ciríl·lic: Душко Марковић; Mojkovac, 6 de juliol de 1959) és un polític montenegrí, primer Ministre de Montenegro des de novembre de 2016 fins a desembre de 2020.
Es va graduar en dret a la Universitat de Kragujevac. Després va començar a treballar en consultoria legal per a la mina Brskovo a Mojkovac.
El 1986, va ser nomenat secretari de l'assemblea municipal de Mojkovac, i alcalde en 1989. Va deixar el càrrec el 1991 per ser nomenat secretari general de govern montenegrí dirigit per Milo Đukanović, dins de Iugoslàvia. El 1997 fou escollit per l'Assemblea de Montenegro, i a l'any següent es convertí en ministre assistent d'Interior, a càrrec del Servei de Seguretat de l'Estat.
El 2005, després de l'establiment de la nova Agència de Seguretat Nacional el maig d'aquest mateix any, Marković fou nomenat pel Parlament per dirigir l'agència, càrrec que va ocupar fins al 2010. El 2010, el govern d'Igor Lukšić el va nomenar primer com a ministre sense cartera, després com a viceprimer ministre i ministre de Justícia. El març de 2012 fou nomenat ministre de Drets Humans i Drets de les Minories.
El 25 d'octubre de 2016, deu dies després de les eleccions parlamentàries, el buró del Demokratska Partija Socijalista Crna Gore (DPS) va triar a Marković per reemplaçar Milo Đukanović com a primer ministre. El seu nomenament fou rebutjat per l'oposició, que va acusar Marković de participar en escàndols de corrupció i d'ometre informació en la investigació sobre l'assassinat d'un periodista en 2004.
El 9 de novembre del mateix any 2016, fou nomenat primer ministre pel president Filip Vujanović, i el 28 de novembre va ser confirmat per 41 dels 81 membres del parlament (amb l'oposició boicotejant l'assemblea), amb el suport de les minories albaneses, croates i bosníaques.

## Referències

* 1 2 3 Ortiz de Zárate, Roberto. «Dusko Markovic». CIDOB. [Consulta: 19 desembre 2020].
* 1 2 «H.E. Duško Marković Prime Minister, Montenegro». Concordia [Consulta: 19 desembre 2020].
* 1 2 3 Č., A. «Ko je Duško Marković, čovjek od povjerenja Mila Đukanovića Mandatar za sastav nove vlade Crne Gore». Dnevni Avaz, 27-10-2016. ISSN: 1840-3522 [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ «Monténégro. Dusko Markovic va devenir Premier ministre». Ouest-France, le 26/10/2016 [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ «Monténégro: l’opposition ne tolère pas la candidature de Dusko Markovic». Eurasia Times, 28-11-2016 [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ «Au Monténégro, un ex-chef de la police secrète Premier ministre Reuters». Boursorama, 09-11-2016 [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ «Monténégro: un nouveau gouvernement qui ne tient qu’à une voix». Le Courrier des Balkans, 29-11-2016 [Consulta: 19 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Prime Minister of Montenegro Arxivat 2021-04-22 a Wayback Machine.
# Acta Mathematica

Acta Mathematica és una revista científica de matemàtiques fundada el 1882 pel matemàtic i empresari suec Gösta Mittag-Leffler i que es continua publicant actualment per l'institut que porta el nom del fundador.
La revista és una de les més prestigioses en el seu camp i l'institut que l'edita, pertanyent a la Reial Acadèmia de Ciències de Suècia, va ser fundat el 1916. El propi Mittag-Leffler en va ser el seu primer editor fins a la seva mort el 1927. Els seus editors successius han estat sempre matemàtics suecs.
L'episodi més destacat de la seva història es va produir el octubre de 1889 quan va publicar un article d'Henri Poincaré que, malgrat haver guanyat un premi atorgat pel rei Òscar II de Suècia, contenia un greu error, descobert pel secretari editorial Lars Edvard Phragmén, que el feia totalment invàlid. Mittag-Leffler i el propi Poincaré, van aconseguir retirar totes les còpies que s'havien distribuït de la revista i la varen tornar a publicar sense aquest article erroni.

## Referències

* ↑ Domar, 1982, p. 3-8.
* ↑ Barrow-Green, 1997, p. 67 i ss..

## Bibliografia

* Barrow-Green, June. «Oscar II's 60's Birthday Competition». A: Poincaré and the Three Body Problem (en (anglès)). American Mathematical Society, 1997, p. 49-70. ISBN 0-8218-0367-0.
* Domar, Yngve «On the foundation of Acta Mathematica» (en (anglès)). Acta Mathematica, Vol. 148, Num. 1, 1982, pàg. 3-8. DOI: 10.1007/BF02392722. ISSN: 0001-5962.
# Josep Lluís Riera Biosca

Josep Lluís Riera Biosca (Barcelona, 1920 - Jerez de la Frontera, 1985) fou un futbolista català.
De molt jove passà a residir a Mallorca. El seu pare era guàrdia civil i va ser destinat a Santa Maria del Camí. Amb el seu germà Joan, formaren part del club de futbol d'aquesta localitat, destacant tot d'una com a futbolistes. La temporada 1939-1940, Riera va ser jugador del CE Mallorca, després jugà a l'Athletic FC, Constància d'Inca (1939-1942) i Atlètic Balears. Finalment, el 1942, fitxà per l'Atlètic de Madrid, on jugà 10 temporades (1942-1952) i amb el qual la temporada 1950-51 aconseguí proclamar-se campió de la Lliga Espanyola. Va ser internacional en diferents ocasions. Acabà la seva carrera futbolística com a jugador del Reial Saragossa (1951-1953). Acabada la seva etapa de futbolista professional va dedicar-se a entrenar i dirigí el Huesca, el San Fernando (1957-1960), el Cádiz (1960-1963), el CD Málaga (1963-1964), el Recreativo de Huelva (1964-1965), el Tenerife (1966-1968) i el Jerez, entre altres equips.

## Referències

* ↑ Perfil a GEC
* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 14!301. Palma: Promomallorca, p.. ISBN 84-8661702-2.
# Nemacheilus paucimaculatus

Nemacheilus paucimaculatus és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Fa 6,2 cm de llargària màxima.
* 13-14 radis tous a l'aleta dorsal i 8 a l'anal.
* Es distingeix de totes les altres espècies del gènere Nemacheilus (llevat de Nemacheilus arenicolus) pel seu patró de color, el qual consisteix en 8-10 taques de color marró fosc (cada una més gran que la mida dels ulls) al llarg de la línia mitjana lateral (les altres espècies en tenen entre 10 i 19).
* Es diferencia de Nemacheilus arenicolus per la presència d'una taca fosca en els primers radis de l'aleta dorsal i d'escates a tot el cos (N. arenicolus no té l'esmentada taca i només té unes poques fileres d'escates al llarg de la línia lateral a la part anterior del cos).

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (3°N-2°N, 103°E-104°E), el qual viu als rius Langat i Muar als estats de Johor, Selangor i Negeri Sembilan al sud de la península de Malaca.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker, P., 1863. Sur les genres de la famille des Cobitioïdes. Versl. Akad. Amsterdam v. 15. 32–44.
* 1 2 3 Bohlen, J. & Šlechtová, V., 2011. Nemacheilus paucimaculatus, a new species of loach from the southern Malay Peninsula (Teleostei: Nemacheilidae). The Raffles Bulletin of Zoology, 59 (2): 201–204. «PDF». Arxivat de l'original el 2012-02-08. [Consulta: 16 juliol 2012].
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. & T. T. Nalbant, 1995. A generic classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Muséum National d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa", 35: 429–496.
* Kottelat, M., 1984. Revision of the Indonesian and Malaysian loaches of the subfamily Noemacheilidae. Japanese Journal of Ichthyology, 31(3): 225–260.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
# Majadahonda

Majadahonda és un municipi d'Espanya pertanyent a la Comunitat de Madrid. Limita al sud amb Boadilla del Monte i a l'est amb Pozuelo de Alarcón, al nord amb Las Rozas de Madrid i a l'oest amb Villanueva de la Cañada i Villanueva del Pardillo.

## Història

Durant la presa de Madrid en la Guerra Civil espanyola va ser escenari de durs combats. La seva expansió ha estat accelerada, com en tots els pobles i ciutats pertanyents l'àrea metropolitana de Madrid. Compta amb gran quantitat de serveis i la presència de bastants empreses del sector terciari.

## Enllaços externs

* Ayuntamiento de Majadahonda
* InfoMajadahonda.com Informació sobre Majadahonda, notícies, habitatge, comerços i empreses...
* Noticias de Majadahonda
* Foro de Opinión de Majadahonda
* Por qué Majadahonda, web de notícies de Majadahonda (en castellá)
# Port de Dhamra

El Port de Dhamra és un gran port, parcialment encara en construcció (iniciada el març del 2007), a Orissa, Índia, que ha d'iniciar operacions el 2010.
El projecte s'està implementat per diverses companyies que hauran de proveir el serveis portuaris. En la seva primera fase el port tindrà capacitat per 12 milions de tones de càrrega. El punt del port està situat a 7 km de la boca del riu Dhamra. La seva capacitat final hauria de ser 25 milions de tones de càrrega. La proximitat del minerals d'Orissa, Jharkhand i Bengala Occidental li garanteix ser un servei eficaç a la zona oriental de l'Índia.
L'antic port, a l'estuari del riu, fou declarat port segur el 1858; el nom es donava al canals navegables del Dhamra amb una certa extensió que incloïa Chandbali, al Baitarani, on es feia el trànsit de vapors; Hansua, al Brahmani, un gran centre comercial de sal; Patamundai, al mateix riu; i Aul, al Kharsua; la principal exportació era arròs. A la segona meitat del segle xx va esdevenir principalment un port pesquer.

## Enllaços externs

* http://www.eco-dhamra.com/ Arxivat 2009-05-05 a Wayback Machine.
# IPad 2

L'iPad 2 és la segona generació de l'iPad: una tauleta tàctic dissenyada, desenvolupada i comercialitzada per Apple Inc. Es definira com un reproductor audiovisual capaç de mostrar llibres, diaris, pel·lícules, galeries musicals, jugar a jocs i navegar per internet. Disponible en blanc o negre, l'empresa Foxconn s'encarrega tant de la producció de peces com de la bateria (de 10 hores d’autonomia), el nou processador de dos nuclis A5 i les càmeres que incorpora el dispositiu. Apple va presentar-lo el 2 de març de 2011 i començà a comercialitzar-lo el 25 del mateix mes.

## Enllaços externs

* Anàlisi Arxivat 2013-07-29 a Wayback Machine. (català)
# Dígrafs en català

El català té una dotzena llarga de dígrafs. Els que es poden separar entre dues síl·labes diferents són «rr», «ss» i «ix», aquest últim només en posició intervocàlica. La resta són inseparables.
| Dígraf | Fonema | Exemples | Observacions |
| dj | africada postalveolar sonora [dʒ] o africada postalveolar sorda [tʃ] | adjunt, adjectiu, cambodjà | Depenent del dialecte |
| gu | fonema oclusiu velar sonor [ɡ] | guerra, guineu | Només davant e i i |
| ig | consonant prepalatal africada | bateig, Puigmal, maig | A final de paraula |
| ix | fricativa postalveolar sorda [ʃ] | coixí | Entre vocals. En algunes zones del domini lingüístic la i es vocalitza, en aquests dialectes, per tant, no forma un dígraf |
| ll | aproximant lateral palatal sonora [ʎ] | llavor, ball | Excepte en els casos de ieisme o iodització |
| ny | nasal palatal [ɲ] | canya, manyoc | |
| qu | consonant oclusiva velar sorda [k] | Miquel, química | Només davant e i i |
| rr | vibrant alveolar sonora [r] | parra | Entre vocals |
| ss | sibilant alveolar sorda [s] | massa | Entre vocals |
| tg | africada postalveolar sonora [dʒ] | metge | Només davant e i i |
| tj | africada postalveolar sonora [dʒ] | platja | Davant a, o i u. |
| tx | consonant palatal africada | despatx | |
| tz | consonant sibilant africada [dz] | butza | |

## Referències

* ↑ «Dígrafs en català». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Acta Eruditorum

Acta Eruditorum Va ser la primera revista científica de les terres germàniques, publicada entre 1682 i 1782.
Va ser fundada el 1682 a Leipzig per Otto Mencke, qui va ser el seu primer editor, i Gottfried Leibniz, prenent com a model el francès Journal des sçavans o l'italià Giornale de'letterati. S'editava mensualment, en llatí, i contenia extractes de noves obres, crítiques, petits assaigs i apunts. La majoria estaven dedicats a temes científics i matemàtics i un bon nombre de grans científics, tant de l'àmbit alemany com no, hi van escriure: Jakob Bernoulli, Humphry Ditton, Leonhard Euler, Ehrenfried Walter von Tschirnhaus, Pierre-Simon Laplace o Joseph Jêrôme Lalande; però també hi van escriure humanistes i filòsofs com Veit Ludwig von Seckendorff, Stephan Bergler, Christian Thomasius o Christian Wolff.
Encara que Mencke va mantenir correspondència amb Isaac Newton, Newton mai va publicar a Acta. La disputa entre Newton i Leibniz sobre el descobriment del càlcul diferencial es va iniciar amb un article de Leibniz en l'exemplar de maig de 1697. En els temps següents, Acta Eruditorum va ser el portaveu dels partidaris de Leibniz, mentre el seu homòleg britànic, els Philosophical Transactions of the Royal Society ho va ser dels partidaris de Newton; tot i que Mencke va fer tot el que va poder per rebaixar el to de l'agra disputa que es va encetar.
Després de la mort d'Otto Mencke, la revista va ser dirigida pel seu fill Johann Burckhardt Mencke, qui va morir el 1732. Aleshores la revista va canviar de nom per denominar-se Nova Acta Eruditorum. Des de 1754 va ser dirigida per Karl Andreas Bel.

## Referències

* 1 2 «Informació sobre Acta Eruditorum». Arxivat de l'original el 2012-02-08. [Consulta: 3 agost 2014].
* ↑ Laeven, pàgines 158 i 202
* ↑ Laeven, pàgines 177-178.

## Bibliografia

* Laeven, H. The "Acta Eruditorum" under the Editorship of Otto Mencke: The History of an International Learned Journal between 1682 and 1707]. Amsterdam: APA-Holland University Press, 1990. ISBN 90-302-1296-9.
* (Nova) Acta Eruditorum Arxivat 2012-05-22 a Wayback Machine.: taula de continguts, 1682-1776
# Josep Estelrich Costa

Josep Estelrich Costa (Sant Joan 5 d'octubre de 1922 - Sant Joan, 31 d'octubre de 2015) fou un sacerdot, historiador i excursionista mallorquí. Fou prevere de la diòcesi de Mallorca i un dels membres fundadors del Col·lectiu Teranyines, que publica les Monografies Santjoaneres. El 2003 va rebre un dels Premis 31 de desembre.
El 2008 rebé el Premi Jaume II a una tasca intensa en el terreny de la investigació i la divulgació en l'àmbit de la història i la cultura popular, particularment en tot allò que afecta la figura, l'obra i el patrimoni del Pare Rafel Ginard i Bauçà.

## Obres

* Catàleg de l'arxiu parroquial de Sant Joan (1990)
* La parròquia de Sant Joan (1900-1993) (1993)
* El pujol de Consolació de Sant Joan (1993)
* Catàleg del museu parroquial de Sant Joan (1993)
* El Convent de Santa Elisabet. Beguins, Terceroles, Jerònimes, 1317-2000 (2002)

## Referències

* ↑ Balears, Ara. «Mor el sacerdot i historiador Josep Estelrich i Costa», 01-11-2015. [Consulta: 15 febrer 2024].
* ↑ «Premis Jaume II 2008». Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 17 setembre 2009].
* ↑ Joan Font, Joan Moratinos, Climent Picornell, Joan Bauçà et al. "Bibliografia de Josep Estelrich i Costa", pàg. 25, Miscel·lània Homenatge a Josep Estelrich i Costa. Sant Joan 2009. Monografies Santjoaneres. ISBN 9788493307462
# Müsellem

Müsellem (de l'àrab mussàl·lam) fou un nom militar otomà donat als cavallers que rebien terres a províncies a canvi de les quals havien de fer servei militar uns anys.
Els müsellems van sorgir al segle xiv. El segle XV amb la creació dels geníssers van deixar de ser combatents actius i van passar a ser auxiliars que acompanyaven als exèrcits per les tasques com fer trinxeres, empènyer els canons, aplanar els camins, transports, i similars. Progressivament van haver de pagar impostos en comptes de servei i al segle xvi van deixar de tenir cap paper a terra i van quedar limitats a les forces navals on no van donar bon resultat i foren eliminats.
La seva organització va desaparèixer a l'inici del segle xvii i el nom es va conservar en una infanteria auxiliar sobretot a les guarnicions de frontera.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VII, 665
# Macari

Macari és el nom dels següents personatges:
* Música:
** Eblen Macari Graniel Compositor i intèrpret mexicà contemporani.
** Jeanette Macari Graniel Cantant i actriu mexicana.
* Religió:
** vegeu també: Sant Macari
** Macari Crisocèfal, bisbe i escriptor eclesiàstic
** Macari de Constantinoble Patriarca ecumènic de Constantinoble
** Macari Major, asceta egipci i sant.
** Macari d'Alexandria, eclesiàstic egipci i sant
** Macari d'Ancira, arquebisbe grec.
** Macari d'Antioquia, patriarca d'Antioquia
** Macari d'Antioquia d'Armènia, sant.
** Macari Deixeble o Macari de Pispir, deixeble de Sant Antoni
** Macari de les Cel·les, asceta egipci.
** Macari I de Jerusalem, bisbe de Jerusalem del 314 al 333
** Macari II de Jerusalem, patriarca de Jerusalem el 552 i per segona vegada del 564 al 575.
** Macari Macres o Macra o Macre, monjo grec del Mont Atos del segle XV
** Macari Magnes, escriptor religiós grec.
** Macari Escriptor de Martiris, escriptor religiós grec.
** Macari Monjo, monjo romà
* Militars:
** Macari d'Esparta, militar espartà.
# Premi Edgar

Els Premis Edgar Allan Poe, o Premis Edgar, en honor d'Edgar Allan Poe, són lliurats tots els anys per l'Associació d'Escriptors de Misteri dels Estats Units. Premien els millors autors en ficció de misteri, no ficció, guió de televisió, de cinema i teatre publicat o produït l'últim any.

## Categories

* Millor novel·la (des de 1954)
* Millor novel·la de debut d'un escriptor estatunidenc (des de 1946)
* Millor llibre original en rústica (des de 1970)
* Millor relat (des de 1951)
* Millor article sobre un crim real (des de 1948)
* Millor crítica / biografia (des de 1977)
* Millor obra adult/juvenil (des de 1989)
* Millor obra juvenil (des de 1961)
* Millor episodi de sèrie de TV (1952-2012)
* Millor episodir de minisèrie de TV (des de 1972)
* Millor guió cinematogràfic (1946-2009)
* Millor guió de teatre (des de 1950)
* Special Award (des de 1949)
* Premi Robert L. Fish Memorial de relat de misteri (des de 1984)
* Premi Raven (des de 1953)
* Premi Grand Master (des de 1955)
* Premi Ellery Queen (des de 1983)
* Premi Mary Higgins Clark (des de 2001)
* Millor guió per a ràdio (1946–1960)
* Outstanding Mystery Criticism (1946–1967)
* Millor pel·lícula estrangera (1949–1966)
* Millor portada (1955–1975)

## Referències

* ↑ Hoffner, Helen. Writing and Reading Mysteries (en anglès). Teacher Created Resources, Inc., 2006, p. 77. ISBN 978-1420636093 [Consulta: 13 gener 2019].
* ↑ «Edgar Award Winners and Nominees Database». Theedgars.com. Arxivat de l'original el 2018-09-27. [Consulta: 13 gener 2019].