OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rascló de Platen

El rascló de Platen (Aramidopsis plateni) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) i única espècie del gènere Aramidopsis. Habita el bosc humit de les muntanyes de Sulawesi.
# Re (Noruega)

Re és un antic municipi situat al comtat de Vestfold, Noruega. Té 9.361 habitants (2016) i la seva superfície és de 224,66 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Revetal.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 1r setembre 2016].

## Enllaços externs

* Re - Lloc web oficial
Viccionari
# Rat de Busuanga

Rat (Rat Island) és una illa situada a Filipines, adjacent a la de Busuanga, illa que forma part del grup de Calamianes. Administrativament forma part del barri de Maglalambay del municipi filipí de tercera categoria de Busuanga pertanyent a la província de Palawan en Mimaropa, Regió IV-B.

## Geografia

Illa Busuanga és la més gran del Grup Calamian situat a mig camí entre les illes de Mindoro i de Palawan, amb la Mar de la Xina Meridional a ponent i la mar de Sulu a llevant. Al sud de l'illa estan les altres dues illes principals del Grup Calamian: Culión i Corón.
Rat es troba a la Mar de la Xina Meridional, a ponent d'Illa Busuanga. Aquest illot té aproximadament 590 metres de llarg, en direcció est-oest, i uns 480 metres en la seva línia de major amplària.
Les illes més pròximes són les següents: Al nord-est, i a 1.052 metres, es troba illa Malcatop; al sud-oest, i a 1.240 metres, illa Depelengued; a ponent, i a 270 metres, illa Malbinchilao del Nord, i a 1.190 metres, illa de Malbinchilao del Sud.
El barri de Maglalambay està format per les següents illes i illots: Popotoán, Nalaut Oriental, Nalaut Occidental, Malbinchilao del Nord, Rat, Malbinchilao del Sud, Mangenguey i Depelengued.

## Referències

* ↑ /Map Mapcarta, Rat Island. Powered by Around Guides. About Mapcarta. Available under Creative Commons Attribution-ShareAlike 3.0.
* ↑ Wikimapia Rat Island, Barangay Maglalambay, Busuanga, Palawan Coordenadas: 12°1'0"N 119°53'48"E
# Refugi de Sorteny

El refugi de Sorteny, també anomenat Borda de Sorteny és un refugi de muntanya de la Parròquia d'Ordino (Andorra) a 1.965 m d'altitud i situat prop del riu de Sorteny, just a sobre de la pleta.
El cami surt de l'aparcament de la carretera de Sorteny, just al pont de Puntal que és tancat amb una barrera del nou Parc Natural de Sorteny. Seguint la pista a peu s'hi arriba en poc més de 30 minuts.
És una antiga borda transformada en refugi i és propietat del Comú d'Ordino.
# Rectoria vella de la Figuera

La Rectoria vella de la Figuera és un edifici del municipi de la Figuera (Priorat) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici de paredat arrebossat cobert per teula i que és adossat a la paret sud de l'església parroquial. Té planta baixa, un pis i golfes. La façana principal, que és en angle, té la porta, dos balcons al pis i dues finestres a les golfes. L'element més interessant el constitueix la porta, dovellada, a la clau de la qual hi ha un cercle orlat amb els símbols de Jesús i Maria i coronat per una creu. Hi figura la data de 1746. A la porta hi ha un petit guardapols i unes bases motllurades.

## Història

L'edifici fou bastit amb anterioritat a l'església actual, el que permet suposar que el lloc que aquesta ocupa ja era utilitzat també per l'anterior. L'edifici fou ocupat pels successius rectors de la parròquia fins que l'edifici, massa vell, ha estat abandonat a causa del seu estat deficient. Hi ha el propòsit de procedir al seu arranjament.

## Referències

* 1 2 «Rectoria vella de la Figuera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 desembre 2015].
# Rectoris posehensis

Rectoris posehensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Hwang, H.C., I.Y. Chen i P.C. Yueh, 1988. The freshwater fishes of China in colored illustrations. Vol. 2 Shanghai Sciences and Technology Press, Shanghai, la Xina. 201 p.
* ↑ Kottelat, M., 2001. Freshwater fishes of northern Vietnam. A preliminary check-list of the fishes known or expected to occur in northern Vietnam with comments on systematics and nomenclature. Environment and Social Development Unit, East Asia and Pacific Region. El Banc Mundial. Freshwater Fish. Vietnam (BOOK), juny: i-iii + 1-123 + 1-18.
* ↑ Nichols, J.T., 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, Nova York, Estats Units, 322 p.
* ↑ Zhang, E., P. Yue i J. Chen, 2000. Cyprinidae: Laleoninae. p. 171-272. A: P. Yue et al. (eds) Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes III. Science Press. Beijing. 1-661.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cascades Hum Hum

Les cascades Hum Hum són unes cascades situades a Moulvibazar, Bangladesh. Van ser descobertes el 2010. Estan situades al bosc de la reserva de Razkandi, districte de Maulvibazar, Sylhet.
L'altura de les cascades és d'uns 45-49 m.

## Vegeu també

* Llista de cascades
# Saint-Aubin (Nord)

Saint-Aubin és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 375 habitants. Administrativament formà part de l'Avesnois, geològicament de la regió de les Ardenes, històricament de l'Hainaut i els seus paisatges formen part de la Thiérache.
Es troba a 95 km de Lilla, Brussel·les o Reims (Marne), a 45 km de Valenciennes, Mons (B) o Charleroi (B), a 17 km de Maubeuge i a 7 km d'Avesnes-sur-Helpe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 322 | 341 | 325 | 390 | 383 | 392 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Paul Delevaque | |
| 2008- | Mauricette Fréhaut | |
# Refugi Niu de l'Àliga

* No s'ha de confondre amb Kehlsteinhaus.
El Refugi Niu de l'Àliga és un refugi de muntanya situat al cim de la Tosa, dins el terme municipal de Bagà, al Berguedà.
Situat a 2.520 m és el refugi guardat més alt del Pirineu Oriental. Ofereix servei de bar, tast de vins i restaurant gastronòmic amb menús de muntanya i també entrepans. Per disposar d'allotjament al Niu cal fer reserva prèvia. Actualment té 27 places en lliteres per dormir-hi.
Situat al parc natural Cadí-Moixeró, és el refugi guardat més alt del Pirineu.

## Accessos

Des de l'estació de la Molina, a peu, hi ha 2:30h. Els pobles més propers són Alp i Bagà, situats a 3:30 hores, si el recorregut es fa a peu. Els refugis més propers són el de Coll de Pal (1:30 hores), el del Rebost (2:45 hores) i el de Sant Jordi (5 hores).
L'accés amb vehicle es fa per carretera des de la Molina, o bé per la carretera de Bagà al Coll de Pal.

## Història

Originàriament el nom del refugi era Refugi de l'Àliga, construït a l'any 1966 i inaugurat el 10 de desembre de 1966, al costat de l'edifici de retorn del telecabina (conegut com el "teleou") que hi arribava. L'edifici formava part de les instal·lacions creades per l'empresa Rigat, SA a la Tosa des de La Molina.
Va entrar en deixadessa i abandonament a finals dels anys 70, i una vegada ja sota titularitat de la Generalitat de Catalunya es recupera i reinaugura el 19 d'octubre de 1985.

## Ascensions i travessies

Penyes Altes de Moixeró (2.260 m.), Comabona (2.530 m.), Puig Llançada (2.406 m.). El sender de llarg recorregut GR-150-1 passa per aquest refugi.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «EL REFUGI Coneix-nos una mica més...». Arxivat de l'original el 2018-03-04. [Consulta: 3 març 2018].
* ↑ «Edición del domingo, 11 diciembre 1966, página 43 - Hemeroteca - Lavanguardia.es». [Consulta: 13 abril 2020].
* ↑ «Notes sobre més d'un segle d'esquí a La Molina». J.R. Tordera. [Consulta: 15 desembre 2019].
# Loudetiopsis

Loudetiopsis és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Loudetiopsis ambiens
* Loudetiopsis baldwinii
* Loudetiopsis capillipes
* Loudetiopsis chevalieri
* Loudetiopsis chrysothrix
# S/2006 S 3

S/2006 S 3 és un satèl·lit natural de Saturn. Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna, i Brian G. Marsden en van anunciar el descobriment el 26 de juny de 2006 a partir d'observacions fetes entre el gener i l'abril de 2006.
S/2006 S 3 fa uns 6 quilòmetres de diàmetre, i orbita Saturn a una distància mitjana de 21.076,3 Mm en 1142,366 dies, amb una inclinació de 150,8° respecte a l'eclíptica (128,8° respecte a l'equador de Saturn), en direcció retrògrada amb una excentricitat orbital de 0,4710.

## Referències

* Institute for Astronomy Saturn Satellite Data
* IAUC 8727: Satellites of Saturn 30 de juny de 2006 (descobriment)
* MPEC 2006-M45: Eight New Satellites of Saturn 26 de juny de 2006 (descobriment i efemèrides)
# Iberochondrostoma almacai

Iberochondrostoma almacai és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids. Va ser descrita per primer cop l'any 2005, i és una espècie que es troba en perill crític d'extinció, especialment per l'extracció d'aigua, la contaminació, la destrucció del seu hàbitat i la introducció d'espècies exòtiques, per bé que s'ha iniciat la seva reproducció en captivitat per tal d'augmentar-ne la població.
És una espècie endèmica del sud-oest de la península Ibèrica, concretament de les conques dels rius Mira, Arade i Bensafrim. Es caracteritza per ser un animal de petites dimensions (uns 14,8 cm de llargada), amb la boca lleugerament arquejada i el cos de color marró clar, amb parts més clares a la zona de l'abdomen i zones més fosques a l'esquena. Les aletes són grisoses, i una línia més fosca recorre els seus laterals. La cua acaba en dues formes lobulades.

## Notes

* ↑ Fins aquell moment s'havia classificat junt amb una espècie molt similar, l'Iberochondrostoma lusitanicum, però aquest presenta un cap més petit, morro més llarg i ulls més grans que l'espècie amb la que s'agrupava.

## Referències

* ↑ Robalo, J. I., V. C. Almada, A. Levy & I. Doadrio. 2006. Re-examination and phylogeny of the genus Chondrostoma based on mitochondrial and nuclear data and the definition of 5 new genera. Molecular Phylogen. Evol. v. 42: 362-372.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Coelho, Maria M.; Mesquita, Natacha; Collares-Pereira, Maria J. «Chondrostoma almacai, a new cyprinid species from the southwest of Portugal, Iberian Peninsula». Folia Zool., 54, 1-2, 2005, pàg. 201-212. Arxivat de l'original el 8 d’agost 2017 [Consulta: 17 agost 2014].
* 1 2 3 4 «Southwestern arched-mouth nase (Iberochondrostoma almacai)». Wildscreen Arkive. Arxivat de l'original el 19 d’agost 2014. [Consulta: 17 agost 2014].
* ↑ «Iberochondrostoma almacai». The IUCN Red List of Threatened Species. [Consulta: 17 agost 2014].
* 1 2 Robalo, Joana Isabel; Sousa-Santos, Carla; Coelho, Maria Manuela; Carvalho Almada, Vítor «[hrcak.srce.hr/file/160404 Threatened fishes of the world: Iberochondrostoma almacai. Coelho, Mesquita & Collares-Pereira, 2005 (Cyprinidae)]». Croatian Journal of Fisheries, 71, 2013, pàg. 147-148. ISSN: 1330-061X.
# Jaume IV

Jaume IV és el nom dels següents personatges:
* Jaume IV de Mallorca (1335-1375), rei de Mallorca
* Jaume IV d'Escòcia (1473-1513), rei d'Escòcia
* Jaume IV Crispo (1520-1576), duc de Naxos.
# Refugi Sant Jordi

El refugi Sant Jordi és un refugi de muntanya dins el municipi de Guardiola de Berguedà (Berguedà) a 1.561 m d'altitud, prop de Bagà i al vessant est del Coll de Pendís, al costat de la font del Faig.
Com accedir-hi:
* A peu: des de Bagà 3 h, des de Prat d'Aguiló 4 h, des del Rebost 3:30 h, des del Niu de l'Àliga 5 h i des del coll de Pendís 30 min.
* En cotxe: pista forestal des de Riu o des de Bellver fins a l'entrada del Parc Natural, camí del coll de Pendís. Pista forestal des de Bagà fins a l'Hostalet.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya

## Enllaços externs

* Calendari d'obertures
# Vilardebò (Tagamanent)

Vilardebò és una masia de Tagamanent (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia aïllada i situada sobre el pendent del terreny. Era empedrada. Gran arcada exterior i ampliacions successives per a annexos ramaders. Teulada a doble vessant. Poques obertures i petites. Finestres allindades de pedra i d'arc conopial amb columnetes i motllura a l'ampit; solució freqüent al segle xvii.

## Història

La poca fertilitat del terreny on és situada ha creat unes necessitats ramaderes que han afavorit les dimensions extenses i els annexos de la casa. La datació s'ha fet per l'estil. Així per les finestres i les obertures escasses i petites que presenta fan datar-la bastant enrere.

## Referències

* 1 2 «Vilardebò». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2017].
# Vilardaga

Vilardaga és una masia del municipi de Sagàs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una masia amb la porta d'entrada orientada a ponent i amb l'eixida a llevant. Coberta a doble vessant i amb el carener perpendicular a la façana. En els segles xviii i xix s'afegiren ampliacions al cos central de la casa. És interessant la gran Sala, de gran llargada i amb l'escala cap als pisos superiors del 1784. A l'entrada s'hi conserva un pou. El 1859 es bastí la capella familiar, d'advocació a la Puríssima Concepció.
Molt ben documentada, la casa de Vilardaga conserva tot l'arxiu familiar i es coneix tot l'arbre genealògic. La història de Vilardaga començà quan l'any 1553 Pere de Canelles, propietari de la gran masia veïna, concedí al seu fill Pere Canelles, cabaler, la casa de Vilardaga, fins aleshores masoveria de Canelles. La tercera generació de propietaris es nomenà ja Vilardaga, adquirint com a cognom el nom de la casa. La família conservà el cognom fins al 1876, quan començaren un seguit de pubilles. Els hereus, els cabalers i els pubills de Vilardaga varen tenir cura d'ampliar el patrimoni familiar incorporant-hi grans propietats de la rodalia, convertint-les en Masoveries.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Vilardaga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
# Vilardaga (Pinell de Solsonès)

Vilardaga és una masia situada al municipi de Pinell de Solsonès, a la comarca catalana del Solsonès. Construïda en el segle xvi, la construcció actual és del segle xviii, i al costat s'hi ubica la Capella de Sant Joan, també del segle xviii.
A menys de 200 metres a l'oest hi trobem el barranc de Vilardaga, 100 metres més enllà, la masia de Vallcirera i passant de l'est fins al nord, creua la rasa de la Caseta.

## POUM

En el POUM del municipi de Pinell, es justifiquen les següents raons legals que n'aconsellen la recuperació i preservació:
* Paisatgístic: posició en el territori, visibilitat des dels recorreguts principals, integració en el paisatge.
* Mediambiental: l'estructura del medi rural del municipi es fonamenta en un sistema de masies gairebé equidistants que facilita l'explotació i control del medi. L'ocupació permanent de la masia facilitarà l'explotació agrícola i la preservació del medi. Primera residencia.
* Històric: època de construcció segle xviii. Raons històriques del seu enclavament i ús.
* Arquitectònic: Tipologia pròpia de la zona. Elements constructius representatius.

## Referències

* 1 2 Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 170. D.L. L-418/95.
* ↑ «Vilardaga (Pinell de Solsonès)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Casa: Vilardaga» (pdf). Ajuntament de Pinell de Solsonès, 2009. Arxivat de l'original el 30 de desembre 2013. [Consulta: 29 desembre 2013].
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Veytaux

Veytaux és un municipi de Suïssa del cantó de Vaud, cap del districte de la Riviera-Pays-d'Enhaut.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Violència de Bhima Koregaon de 2018

La violència de Bhima Koregaon de 2018 es refereix a la violència durant una reunió anual celebrada l'1 de gener de 2018 a Bhima Koregaon amb motiu del 200 aniversari de la batalla de Koregaon. La violència i els cops de pedra de la multitud van provocar la mort d'un jove de 28 anys i ferides a cinc persones més. La celebració anual, també anomenada convenció d'Elgar Parishad, va ser organitzada pels jutges retirats B. G. Kolse Patil and P. B. Sawant. i P. B. Sawant.

## Referències

* ↑ Pol, Prabodhan «Understanding Bhima Koregaon» (en Indian English). The Hindu, 04-01-2018.
* ↑ «Dalits protest death of 28-year-old in Bhima Koregaon clashes» (en Indian English). Hindustantimes, 02-01-2018.
* ↑ «'Pune ATS Spreading Panic in My Neighbourhood': Justice (Retd) B. G. Kolse Patil». The Wire.
* 1 2 «Elgar Parishad case: Victims of vendetta».
# Violència d'estat

La violència d'estat o violència estatal es defineix com "l'ús de l'autoritat governamental legítima per causar danys i patiments innecessaris a grups, individus i estats". Es pot definir de manera àmplia o estreta per referir-se a esdeveniments com a genocidi, terrorisme d'estat, brutalitat policial, vigilància (sigui massiva o d'opositors) o violència jurídica (la indiferència, la negligència, l'arbitrarietat, la discriminació o fins i tot la complicitat amb el delicte, dels funcionaris judicials).

## Referències

* ↑ Renzetti, Claire; Edleson, Jeffrey. «State Violence». A: Encyclopedia of Interpersonal Violence. SAGE Publications, Inc., 2008, p. 689–690.
* ↑ Torres, M. Gabriela. «State Violence». A: The Cambridge Handbook of Social Problems. Cambridge University Press, 2018, p. 381–398. ISBN 978-1-108-42617-6.
* ↑ «Terrorism by the State is still Terrorism». University of Birmingham. [Consulta: 19 novembre 2021].
* ↑ Cherry, Myisha. «State Racism, State Violence, and Vulnerable Solidarity». A: The Oxford Handbook of Philosophy and Race (en anglès), 23 February 2017. DOI 10.1093/oxfordhb/9780190236953.013.3. ISBN 978-0-19-023695-3.
* ↑ «Apuntes contra la violencia judicial». Argentina: Comisión Provincial por la Memòria.
# Vilargent

Vilargent és una antiga masia del municipi d'Aiguafreda citada ja el 1199, però de construcció anterior al segle xii, de fet, es tracta d'una de les masies més antigues d'Aiguafreda. El 1406 torna a ser citada com un dels masos dels senyors d'Aiguafreda. Es troba emplaçat en un punt alt dominant respecte bona part del terme municipal, al vessant sud-occidental de la Serra de l'Arca i envoltada de terres de conreu i alzinar.
Tenia una mida mitjana, i a pesar de l'avançat estat ruinós de la construcció encara s'identifica la planta original, les característiques del volum i es conserven més de dues parets formant angle d'alçada mínima de dos metres, parts de mur de paredat comú i pedres cantoneres; amb tot hi ha vestigis aparents amb superfície mínima de 75 m². Al costat es detecten les ruïnes d'un antic edifici auxiliar, possiblement destinat a emmagatzemar gra i palla. La masia també comptava amb un pou del qual encara se'n conserva l'obertura.
L'edificació es troba dins de l'EIN del Massís del Montseny i a la xarxa Natura 2000 i també està inclosa dins l'inventari del patrimoni construït del Pla especial de protecció del medi natural i el paisatge del Parc Natural del Montseny (PEPMNPPM).

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor Oficial de Toponímia Major de Catalunya: Aiguafreda». ICGC. Arxivat de l'original el 2021-06-24. [Consulta: 13 octubre 2018].
* 1 2 3 «Catàleg de Masies i Cases Rurals». Ajuntament d'Aiguafreda. Arxivat de l'original el 2018-10-13. [Consulta: 13 octubre 2018].
# Reserva natural del sud-est de Svalbard

La reserva natural del sud-est de Svalbard (en noruec: Søraust-Svalbard naturreservat) es troba a la part sud-oriental de l'arxipèlag de Svalbard, Noruega. La reserva natural abasta tota l'illa d'Edge i de Barents, a més d'una sèrie d'illes i illots més petits. La reserva ocupa una superfície de 21,825 km², dels quals 6.400 km² són de terra i 15.426 km² són d'aigua, que la converteix en la segona àrea preservada més gran de Noruega (incloent parcs nacionals). La reserva va ser establerta l'1 de juliol de 1973, i fa frontera al nord amb la Reserva natural del nord-est de Svalbard.
Tradicionalment, la zona va ser utilitzada per a la captura d'ossos polars i morses, i encara romanen restes d'edificis d'aquelles èpoques. La reserva conté els indrets de descans més importants per a la morsa a l'arxipèlag. L'àrea també compta amb una gran quantitat de rens, i s'utilitza com a lloc de nidificació d'aus. Les aus més destacades són la calàbria petita, l'oca de galta blanca, l'oca de collar i el xatrac àrtic. La vegetació és de tundra de molsa, amb excrements de rens que s'hi acumulen des de segles.
La reserva ha estat identificada com una Àrea important per a la conservació de les aus (AICA) per BirdLife International, ja que dona suport a les poblacions reproductores d'oca de galta blanca, d'oca de collar, d'èider reial, de territ fosc i de gavinot hiperbori.

## Referències

* 1 2 «Protected Areas in Svalbard» (en norwegian). Direktoratet for naturforvaltning. Arxivat de l'original el 29 de febrer 2012. [Consulta: 28 març 2010].
* ↑ «Protected areas». Governador de Svalbard. Arxivat de l'original el 2011-07-23. [Consulta: 27 març 2010].
* ↑ «South-east Svalbard Nature Reserve». Important Bird Areas factsheet. BirdLife International, 2013. [Consulta: 24 agost 2013].
# Walwalidj

Walwalidj, Walwalij o Warwalij, en xinès probablement A-hua, fou una antiga vila del Tukharistan al que avui dia és el nord de l'Afganistan, a la ruta entre Balkh i Talakan del Tukharistan i el Badakhxan a la confluència dels rius Surkhab i Talakan que després, units, desaiguaven a l'Amudarià (Oxus). La va visitar el pelegrí Xuan Zang abans de l'islam. Els Hudud al-alam l'esmenta com a kasaba i centre administratiu de la província del Tukharistan. Sota els gaznèvides i va haver una seca (vers 1030) que va durar uns anys fins al domini seljúcida, sent després traslladada a la veïna Kunduz que antigament podia haver estac només una fortalesa de protecció de Walwalidj.

## Bibliografia

* Abu-'Umar-i-'Usman, A General History of the Muhammadan Dynasties of Asia
* Enciclopèdia de l'Islam, XI, 147