OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Goswinda

Goswinda, Gosuinda o en francès Goïswinthe, nascuda cap a 530, morta el 589, fou una reina visigoda de la segona meitat del segle vi, mare de la princesa Brunequilda, reina d'Austràsia (coneguda a França com Brunehaut).

## Biografia

Goswinda és considerada una dona de poder, enèrgica i determinada, així com una fervent arriana.
Es va casar en principi amb el rei Atanagild; d'aquest matrimoni naixeren Galswinda, que es casarà amb el rei franc Khilperic I de Nèustria, i Brunequilda, que es casarà amb Sigebert I d'Austràsia.
Després de la mort d'Atanagild el 567, es va casar amb Leovigild germà del nou rei Liuva I (567-572) (i ell mateix rei el 572), que ja tenia dos fills del seu primer matrimoni, Ermenegild i Recared. Leovigild era també un partidari de l'arrianisme. La princesa franca Ingunda, que era neta de Goswinda (a través de la seva filla Brunequilda) va ser enllaçada amb Ermenegild; a la seva vinguda al regne visigot va passar per la província de Septimània, i es va detenir a Agde on era Bisbe Fronimi (Fronimius), un gal de Bourges que havia emigrat a la regió en temps de Liuva I i havia estat consagrat després bisbe de la ciutat; Fronimius va alliçonar a la princesa perquè no es deixés convertir a l'arrianisme; Leovigild va tenir notícies d'això, però no va fer res en aquell moment. Goswinda va tractar de convertir a Inguda a l'arrianisme però sense aconseguir-ho, i finalment va ser allunyada de la cort quan Ermenegild, el fill de Leovigild, fou nomenat duc de la Bètica i associat al tron, sent enviat a Hispalis (Sevilla); Goswinda el va haver d'acompanyar potser per seguir intentant convèncer a Inguda. Ermenegild probablement es va revoltar (579) reclamant el tron, instigat per Goswinta, i es va convertir al catolicisme en busca de suports (582) si bé la tradició catòlica ha fet d'Ermenegild un rebel religiós. Joan de Biclar diu que fou Goswinda la que va instigar la revolta d'Ermenegild, aparentment per assegurar un tron per als seus descendents (Gosuinda va tenir dues filles; Galsuinda, que va morir sense descendents del seu enllaç amb Khilperic I de Soissons; i Brunequilda, que va tenir tres fills: Khildebert, rei d'Austràsia; Clodosinda, casada amb el rei Autari de Longobardia; i Ingundis o Ingunda); no obstant el casament d'Ingunda amb l'hereu ja assegurava el tron i no s'aconsegueix comprendre el motiu que va poder induir a la reina sobretot tenint en compte que era una ferotge arriana. Una teoria diu que no mirava per la seva descendència sinó per ella mateixa, que volia tornar a la cort de Toledo. En tot cas la rebel·lió va fracassar i el 586 el rei va fer executar el seu fill.
Més tard Goswinda va conspirar contra el fill del seu marit, Recared, després de la seva decisió que els visigots s'havien de convertir al catolicisme, i el 589 fou executada, per penjament segons Màxim de Saragossa.

## Notes i referències

* ↑ És així com la designa Gregori de Tours al volum V de la seva « Història dels Francs»
# Govern de les Illes Balears 2003-2007

El Govern de les Illes Balears de la sisena legislatura (2003-2007) fou un govern monocolor del Partit Popular Balear, ja que aquest partit polític obtingué la majoria absoluta a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2003. Estigué en funcions des del juliol de 2003 fins al 9 de juliol de 2007.
President: Jaume Matas Palou.

## Composició

| Departament | Titulars | Titulars | Titulars | Titulars |
| Departament | 1 de juliol de 2003 | 14 d'octubre de 2003 | 21 de maig de 2004 | 20 d'octubre de 2005 |
| Vicepresidència i Relacions Institucionals | Rosa Estaràs Ferragut (PP) | Rosa Estaràs Ferragut (PP) | Rosa Estaràs Ferragut (PP) | Rosa Estaràs Ferragut (PP) |
| Turisme i Portaveu | Joan Flaquer Riutort (PP) | Joan Flaquer Riutort (PP) | Joan Flaquer Riutort (PP) | Joan Flaquer Riutort (PP) |
| Obres Públiques, Habitatge i Transports | Margarita Isabel Cabrer González (PP) | Margarita Isabel Cabrer González (PP) | Margarita Isabel Cabrer González (PP) | Margarita Isabel Cabrer González (PP) |
| Medi Ambient | Jaume Font Barceló (PP) | Jaume Font Barceló (PP) | Jaume Font Barceló (PP) | Jaume Font Barceló (PP) |
| Interior | José María Rodríguez Barberá (PP) | José María Rodríguez Barberá (PP) | José María Rodríguez Barberá (PP) | José María Rodríguez Barberá (PP) |
| Economia, Hisenda i Innovació | Lluís Àngel Ramis de Ayreflor Cardell (PP) | Lluís Àngel Ramis de Ayreflor Cardell (PP) | Lluís Àngel Ramis de Ayreflor Cardell (PP) | Lluís Àngel Ramis de Ayreflor Cardell (PP) |
| Comerç, Indústria i Energia | Josep Juan Cardona (PP) | Josep Juan Cardona (PP) | Josep Juan Cardona (PP) | Josep Juan Cardona (PP) |
| Educació i Cultura | Francesc Fiol Amengual (PP) | Francesc Fiol Amengual (PP) | Francesc Fiol Amengual (PP) | Francesc Fiol Amengual (PP) |
| Salut i Consum | Aina Maria Castillo Ferrer (PP) | Aina Maria Castillo Ferrer (PP) | Aina Maria Castillo Ferrer (PP) | Aina Maria Castillo Ferrer (PP) |
| Presidència i Esports | Maria Rosa Puig Oliver (PP) | Maria Rosa Puig Oliver (PP) | Maria Rosa Puig Oliver (PP) | Maria Rosa Puig Oliver (PP) |
| Agricultura i Pesca | Tomàs de Villanueva Cortés Cortés (PP) | Margalida Moner Tugores (PP) | Margalida Moner Tugores (PP) | Margalida Moner Tugores (PP) |
| Treball i Formació | Guillermo de Olives Olivares (PP) | Guillermo de Olives Olivares (PP) | Cristòfol Huguet Sintes (PP) | Cristòfol Huguet Sintes (PP) | Cristòfol Huguet Sintes (PP) |
| Immigració i Cooperació | | | | Encarnación Pastor Sánchez (PP) |
# Geert Van Bondt

Geert Van Bondt (Ninove, 18 de novembre de 1970) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1994 i 2004. El seu èxit esportiu més destacat és la Gand-Wevelgem de 2000.

## Palmarès

* 1993
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica amateur
* 1995
** 1r a Erembodegem-Terjoden
* 1996
** 1r al Gran Premi Stad Sint-Niklaas
* 1997
** 1r a Beveren-Waas
** Vencedor d'una etapa del Circuit Franco-belga
* 1998
** 1r a la Gullegem Koerse
* 2000
** 1r a la Gant-Wevelgem
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Dinamarca
* 2002
** Vencedor d'una etapa de la Rheinland-Pfalz Rundfahrt
* 2004
** 1r a Kortemark

### Resultats al Tour de França

* 2000. 118è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1999. 83è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1998. Abandona

## Enllaços externs

* Fitxa de Geert van Bondt a sitiodeciclismo.net
# Gramàtica cognitiva

La gramàtica cognitiva és un enfocament que lliga llenguatge i cognició, de manera que per descriure el que passa en la parla no n'hi ha prou amb l'anàlisi dels enunciats emesos, sinó que cal mirar què passa al cervell. Afirma que l'estructura d'una llengua respon a l'estructura mental, ja que el llenguatge és un procés cognitiu que dona forma a la manera de pensar i no es pot estudiar separadament d'altres habilitats del pensament.
El principal defensor d'aquest corrent teòric és Ronald Langacker, que estudia com un signe uneix el significant i el significat i com en usar un signe se n'activen altres de propers, emmagatzemats dins la xarxa descrita per la semàntica cognitiva. Així, la gramàtica ha d'estudiar com són aquests vincles de la xarxa mental que permet formar oracions, prenent com a centre una paraula o una expressió complexa.
Com que les paraules estan subjectes a la connotació, no hi ha dues llengües idèntiques, ja que cada parlant hi aporta la seva experiència subjectiva. La gramàtica compara aquests idiolectes per buscar-hi semblances i descriu el consens entre persones (intersubjectivitat) que permet la comunicació en compartir parcialment el significat dels termes que s'usen en una conversa o text (per tant aquest significat només té sentit en l'ús, en la pràctica, i no per ser descrit aïlladament).
Les paraules s'estructuren pel mateix consens seguint el paràmetre d'una categoria gramatical, especialment les més comunes, com poden ser el substantiu, el verb o els relacionants. Dins de cada categoria hi ha membres centrals i membres perifèrics, seguint la teoria del prototip general de la lingüística cognitiva.

## Referències

* ↑ Langacker, Ronald W. (1987) Foundations of Cognitive Grammar, Volume 1, Theoretical Prerequisites. Stanford: Stanford University Press.
# Gens Pompeia

La gens Pompeia o Pompea(en llatí gens Pompeia) va ser una gens romana d'origen plebeu, que no es menciona fins al segle ii aC. El primer membre de la família quer va arribar a cònsol va ser Quint Pompeu Aule l'any 141 aC, del qual es diu que era un home d'obscur i humil origen. Aquesta família va usar el cognomen Ruf i també el cognom Bitínic.
Queda constància de què durant la república van existir dues famílies amb el nom de Pompeia, i l'altra va ser la família més coneguda del triumvir Gneu Pompeu Magne. Les seves terres eren al Picè. Havia usat el cognom Estrabó, però després de Gneu Pompeu Magne, el cognomen Magnus va ser adoptat com hereditari pels seus descendents. Durant l'imperi, en part per les concessions de ciutadania que Pompeu magne va fer a lliberts i llatins, les famílies amb el nom Pompeius es van multiplicar.

## Genealogia
### Branca dels Pompeu Ruf i Bitínic

* Luci Pompeu, tribú militar el 171 aC a l'exèrcit del cònsol Publi Licini Cras durant la guerra contra Perseu de Macedònia.
** Aule Pompeu flautista, però potser era un qualificatiu posat per desprestigiar-lo.
*** Quint Pompeu Aule
**** Pompeu, un dels opositors de Tiberi Grac
***** Quint Pompeu Ruf (cònsol)
****** Quint Pompeu Ruf, casat amb Cornèlia filla de Sul·la
******* Quint Pompeu Ruf (tribú)
******* Pompeia (esposa de Juli Cèsar)
***** Aule Pompeu, tribú de la plebs
****** Quint Pompeu Bitínic
******* Aule Pompeu Bitínic
**** Pompeia (esposa de Gai Sicini), casada amb Gai Sicini

### Branca dels Pompeu Estrabó i Pompeu Magne

* Gneu Pompeu, només se sap que era avi de Gneu Pompeu Estrabó
** Sext Pompeu, casat amb Lucília, germana del poeta Gai Lucili
*** Sext Pompeu, vir doctus
**** Sext Pompeu
***** Sext Pompeu (cònsol 35 aC)
****** Sext Pompeu (cònsol l'any 14)
**** Quint Pompeu, mencionat per Ciceró.
*** Gneu Pompeu Estrabó
**** Gneu Pompeu Magne, casat amb 1) Antístia, 2) Emília Escaura, 3) Múcia Tèrcia, 4) Júlia i 5) Cornèlia Metella
***** Gneu Pompeu Magne el Jove, casat amb Clàudia
***** Sext Pompeu Magne, casat amb Escribònia
****** Pompeia, casada amb Marc Escriboni Libó, i per adopció Marc Livi Drus Libó
******* Luci Escriboni Libó Drus
******* Escribònia, esposa de Marc Licini Cras (cònsol el 27)
******** Marc Licini Cras (mort per orde de Neró)
******** Gneu Pompeu Magne, gendre de l'emperador Claudi
******** Luci Calpurni Pisó Licinià
******** Licini Cras Escribonià
***** Pompeia (filla de Gneu Pompeu), casada amb Faust Corneli Sul·la i a la seva mort amb Luci Corneli Cinna
**** Pompeia (germana de Gneu Pompeu)

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of greek and roman biography and mithology. Londres: John Murray, 1876, p. 473.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XLII,66
* ↑ Plutarc. Reges et Imperatores 200
* ↑ Pau Orosi. Historiae adversum paganos V,8
* ↑ Fasti Capitolini
* ↑ Ciceró. Epistulae ad familiares XIII,49
# Grey Component Replacement

GCR és l'acrònim en anglès de grey component replacement, substitució de la component grisa. En impressió per quadricromia, mètode especial de separacions de color. Redueix la quantitat de tinta a les parts de la imatge que contenen els tres colors primaris CMY, substituint-los totalment o parcialment per negre. D'aquesta manera es redueix el consum de tintes i es millora la qualitat de la imatge en disminuir el grau total de cobertura de tinta. A diferència de la tècnica UCR, que només s'aplica als tons foscos de la imatge, se sostreu un percentatge igual de cada un dels components cian, magenta i groc de la imatge en tots els valors tonals de la mateixa (llums, mitjos tons i ombres). Un excés en l'aplicació d'aquesta tècnica o un mal ús pot portar a ombres poc saturades -efecte que es pot compensar amb la tècnica anomenada under color addition.
# Gobiosoma

Gobiosoma és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Gobiosoma bosc (Lacepède, 1800)
* Gobiosoma chiquita (Jenkins & Evermann, 1889)
* Gobiosoma ginsburgi (Hildebrand & Schroeder, 1928)
* Gobiosoma grosvenori (Robins, 1964)
* Gobiosoma hemigymnum (Eigenmann & Eigenmann, 1888)
* Gobiosoma hildebrandi (Ginsburg, 1939)
* Gobiosoma homochroma (Ginsburg, 1939)
* Gobiosoma longipala (Ginsburg, 1933)
* Gobiosoma nudum (Meek & Hildebrand, 1928)
* Gobiosoma paradoxum (Günther, 1861)
* Gobiosoma robustum (Ginsburg, 1933)
* Gobiosoma schultzi (Ginsburg, 1944)
* Gobiosoma spes (Ginsburg, 1939)
* Gobiosoma spilotum (Ginsburg, 1939)
* Gobiosoma yucatanum (Dawson, 1971)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Gobiopterus semivestita

Gobiopterus semivestita és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Oceania: Austràlia i Papua Nova Guinea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker, P., 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Néerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9: 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Gobiopterus semivestita». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H., 1993. Coastal fishes of south-eastern Australia. University of Hawaii Press. Honolulu, Hawaii. 437 p.
* ↑ Kuiter, R.H., 1993.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Johnson, J.W., 1999. Annotated checklist of the fishes of Moreton Bay, Queensland, Australia. Memoirs of the Queensland Museum 43(2):709-762.
* ↑ Kailola, P.J., 1991. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. III. Gobiidae to Molidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea. 153 p.
* ↑ Mazumder, D., N. Saintilan i R.J. Williams, 2006. Fish assemblages in three tidal saltmarsh and mangrove flats in temperate NSW, Australia: a comparison based on species diversity and abundance Wetlands Ecology and Management 14:201-209.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Neira, F.J., A.G. Miskiewicz i T. Trnski, 1998. Larvae of temperate Australian fishes: laboratory guide for larval fish identification. University of Western Australia Press. 474 p.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* ITIS (anglès)
# Gulfstream G550

El Gulfstream G550 és un avió de negocis bireactor fabricat per Gulfstream Aerospace. És designat Gulfstream GV-SP en el seu certificat de tipus i pot transportar entre 14 i 19 passatgers segons la configuració. Obtingué el certificat de tipus de l'Administració Federal d'Aviació (FAA) dels Estats Units el 14 d'agost del 2003. Com a resultat de la seva substitució progressiva pel Gulfstream G600, el G550 ja tan sols es fabrica per a aplicacions especials i comandes de governs.

## Referències

* ↑ «Type Certificate date Sheet NO. A12EA, revision 46» (en anglès). FAA, 22-02-2016. Arxivat de l'original el 15 de novembre 2016. [Consulta: 27 gener 2020].
* ↑ Fred George «Pilot Report: Gulfstream G600 Is A Worthy Successor To The G550» (en anglès). Business & Commercial Aviation, 23-10-2019.
# Gulfstream G650

El Gulfstream G650 és un avió de negocis bireactor fabricat per Gulfstream Aerospace. És designat Gulfstream GVI en el seu certificat de tipus i pot transportar entre 11 i 18 passatgers segons la configuració. Gulfstream començà a treballar en el programa G650 el 2005 i l'anuncià al públic el 2008. Es tracta de l'avió de negocis més gran que fabrica l'empresa, així com el més ràpid, amb una velocitat punta de Mach 0,925.

## Referències

* ↑ "Gulfstream Introduces the All-New Gulfstream G650" Arxivat 29 October 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.. Gulfstream, 13 març 2008.
# El Verdeguer (Avià)

El Verdeguer és una masia del municipi d'Avià inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia orientada a migdia ubicada en un desnivell de terreny. El cos principal està estructurat en planta baixa i tres pisos superiors. La façana es caracteritza pel nombre d'obertures, n'hi ha tres a cada planta, amb els marcs de maó deixat a la vista. La major part són arcs escarsers. Destaca el porxo de fusta i maó que hi ha a l'entrada i l'òcul de l'últim pis que remata la construcció. La coberta és a dues aigües amb teula àrab. El parament és a base de pedres irregulars unides amb morter i d'altres de majors dimensions i ben escairades a les cantonades. Aquest cos principal en té d'altres d'annexos, un cobert a l'esquerra d'una sola planta i a la dreta, una important estructura de dos pisos, totes dues cobertes a una sola vessant amb teula àrab i amb el parament similar al del cos principal.
Actualment l'entrada principal està ubicada a la part posterior de l'edifici, al cos afegit de majors dimensions. Els baixos estan dedicats al bestiar.

## Història

Les fonts orals diuen que l'actual construcció és de finals del s. XIX. La trobem, però, documentada ja al fogatge de 1553 com una de les masies del terme i parròquia de Sant Martí d'Avià i es diu que hi residia Bernardí Verdaguer i família.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 3 «El Verdaguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# Capital Tier 1

El capital Tier 1 (en anglès: Tier 1 capital) és la mesura central de la fortalesa financera d'un banc des del punt de vista del regulador. Es compon d'un capital bàsic, que consisteix principalment en les accions ordinàries i de les reserves declarades (o utilitats retingudes), però també pot incloure les accions preferencials no-acumulatives no-redimibles.
El capital en aquest sentit es relaciona amb, però és diferent del, concepte comptable de capital social. Tant el capital Tier 1 i Tier 2 es van definir per primera vegada en l'Acord de Capital Basilea I, essent substancialment les mateixes en l'Acord Basilea II. El capital Tier 2 és més gran que el Tier 1, però està subordinat als dpòsits i les afirmacions de l'assegurador de dipòsits. Això inclou accions preferents amb venciment fix i deute a llarg termini amb un mínim de venciment de més de cinc anys.

## Referències

* ↑ The attached Basel Capital Accord shows the definitions of core capital and tier 1 capital in pages 3 and 4, section "The constituents of capital (a) Core capital (basic equity)". This relationship is shown again in Annex 1. «Basle Capital Accord. International Convergence of Capital Measurement and Capital Standards (July 1988, updated to April 1998)».
* ↑ BIS "Instruments eligible for inclusion in Tier 1 capital" http://www.bis.org/press/p981027.htm

## Enllaços externs

* «Bank for International Settlements (BIS)» (en anglès).
# Geoff Murphy

Geoff Murphy ONZM (Wellington, 13 de juny de 1946 - 3 de desembre de 2018) fou un cineasta neozelandès conegut pel seu treball durant el ressorgiment del cinema de Nova Zelanda que va començar a la segona meitat dels anys 1970.
Va dirigir pel·lícules a Hollywood durant la dècada de 1990, abans de tornar a Nova Zelanda per treballar com a director de segona unitat en la trilogia d'El Senyor dels Anells. A més a més, va treballar com a guionista, assistent de direcció, fent efectes especials, de mestre d'escola i de trompetista.

## Filmografia

* Wild Man (1977)
* Dagg Day Afternoon (1977)
* Goodbye Pork Peu (1981)
* Utu (1983)
* Únic supervivent (The Quiet Earth) (1985)
* Never Say Die (1988)
* Xarxa King White Knight (1989)
* Young Guns II (1990)
* Freejack (1992)
* Sense testimonis (Blind Side) (1993)
* The Last Outlaw (1994)
* Alerta màxima 2 (Under Siege 2: Dark Territory) (1995)
* Don't Look Back (1996)
* Els set magnífics (1997, pilot televisiu)
* Un poble anomenat Dante's Peak (1997) (director 2a unitat)
* Fortress 2 (1999)
* Race Against Time (2000)
* Blerta Revisited (2001, documental)
* El Senyor dels Anells: La Germandat de l'Anell (2001) (director 2a unitat)
* El Senyor dels Anells: Les dues torres (2002) (director 2a unitat)
* El Senyor dels Anells: El retorn del rei (2003) (director 2a unitat)
* Spooked (2004)
* xXx: State of the Union (2005) (director 2a unitat)
* Tales of Mystery and Imagination (2009)
# Marcel Berthet

Marcel Berthet (Neuilly-sur-Seine, 4 de març de 1888 - Pont-Saint-Pierre, 6 d'abril de 1953) fou un ciclista francès, especialista en la pista. Abans de la Primera Guerra Mundial aconseguí tres vegades el rècord de l'hora.

## El rècord de l'hora

Entre 1907 i 1914, Berthet i Oscar Egg van millorar el rècord de l'hora sis vegades entre ambdós. Els sis rècords es van assolir al Velòdrom Buffalo de París. La pista era a l'aire lliure, amb 333 m de corda i recoberta de formigó.
La successió de les marques anà de la següent manera:
* 20 de juny de 1907. Marcel Berthet, París: 41,520 km
* 22 d'agost de 1912. Oscar Egg, París: 42,122 km
* 7 d'agost de 1913. Marcel Berthet, París: 42,741 km
* 21 d'agost de 1913. Oscar Egg, París: 43,525 km
* 20 de setembre de 1913. Marcel Berthet, París: 43,775 km
* 18 d'agost de 1914. Oscar Egg, París: 44,247 km
Sols Chris Boardman i Oscar Egg han igualat la proesa de Berthet d'aconseguir el rècord de l'hora tres vegades.

## Palmarès

* 1921
** 1r dels Sis dies de Brussel·les amb Charles Deruyter
* 1933
** Rècord de l'hora segons la IHPVA

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it