OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Polarògraf

Un polarògraf és un instrument d'anàlisi químic que serveix per a l'enregistrament automàtic de corbes d'intensitat-voltatge.
El polarògraf utilitza una cel·la electrolítica consistent en un elèctrode d'àrea petita o microelèctrode, habitualment el de gotes de mercuri, que consisteix en un tub capil·lar molt fi a través del qual flueix lentament mercuri, que es desprèn en forma de gotes petites, les quals cauen sobre una superfície del mateix element molt més extensa, que constitueix l'altre elèctrode. Quan hom aplica un voltatge variable a aquesta cel·la, l'elèctrode de gran superfície resta inalterat, mentre que el microelèctrode experimenta un canvi de potencial, és a dir, es polaritza. També disposa d'un potenciòmetre, acoblat al motor que mou el paper d'enregistrament per tal que a una variació determinada de voltatge correspongui una longitud constant del paper d'enregistrament, i d'un galvanòmetre adequat per a mesurar la intensitat de corrent elèctric, la resposta del qual és transmesa al servomotor que mou l'agulla de l'enregistrador. La tècnica emprada s'anomena Polarografia.

## Referències

* ↑ «Polarògraf». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Equipament de laboratori de química :
# Studenec

Studenec és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. La primera referència escrita de la vila data del 1264. El 2022 tenia 500 habitants.

## Referències

* ↑ «Prešovský kraj (Slovakia)». Citypopulation. [Consulta: 27 gener 2024].
# Tarchia

Tarchia kielanae és una espècie de dinosaure ancilosàurid que va viure al Cretaci superior en el que actualment és Mongòlia. És l'ancilosàurid de l'Àsia conegut més jove geològicament i està representat per cinc o més espècimens, incloent dos cranis complets i un esquelet postcranial quasi complet. Va ser descobert a la formació de Barun Goyot de Mongòlia del Cretaci superior (possiblement Campanià-Maastrichtià).
Dyoplosaurus giganteus va ser antigament sinonímia amb Tarchia kielanae, però una revisió dels últims 2014 anquilosáuridos Cretaci des de Mongòlia va semblar ser un nomen dubium, fent necessari el restabliment de kielanae com l'epítet de l'espècie tipus del Tarchia.

## Referències

* ↑ Arbour, V.M.; Currie, P.J.; Badamgarav, D. (2014). "The ankylosaurid dinosaurs of the Upper Cretaceous Baruungoyot and Nemegt formations of Mongolia". Zoological Journal of the Linnean Society 172: 631-652. doi:10.1111/zoj.12185.
* Barret, P. M. 2001. "Tooth wear and possible jaw action in Scelidosaurus harrisonii and a review of feeding mechanisms in other thyreophoran dinoaurs", in Carpenter, K. (ed.) The Armored Dinosaurs. Indiana University Press, Bloomington. p. 25–52.
* Carpenter, K., Kirkland, J. I., Birge, D., and Bird, J. 2001. "Disarticulated skull of a new primitive anklyosaurid from the Lower Cretaceous of Utah", in Carpenter, K. (editor) 2001, The Armored Dinosaurs. Indiana University Press
* Maryanska, T. 1977. "Ankylosauridae (Dinosauria) from Mongolia",. Palaeontologia Polonica 37:85-151
* Tumanova, T. A. 1978. "New data on the ankylosaur Tarchia gigantea", Paleontological Journal 11: 480-486.
* Vickaryous, Maryanska, and Weishampel 2004. "Chapter Seventeen: Ankylosauria", in The Dinosauria (2a edició), Weishampel, D. B., Dodson, P., and Osmólska, H., editors. University of California Press.
# Talix

* Per a altres significats, vegeu «Muntanyes Talix».
Els talix són un poble indígena iranià a la regió entre Azerbaidjan i l'Iran al sud-oest de la mar Càspia. Parlen la llengua talixi (estesa per les províncies de Gilan i Ardabil a l'Iran, i pel sud de l'Azerbaidjan). Un comtat de la província de Gilan es diu Talesh. El poble talix és de tipus caucàsic i de raça europea. Els talix s'identifiquen amb els clàssics cadusis (el nom talix pot relacionar-se etimològicament amb cadusi o lysi). No es coneix el nombre de persones d'ètnia talix actualment, ja que s'està practicant un genocidi cultural molt fort amb alteracions ètniques forçades per l'emigració, i prohibicions de qualsevol identitat talix (a l'Azerbaidjan la política del govern els va forçar la integració de les minories talix, tats i lesguians). Els talix parlen una llengua amb dos dialectes, un a l'Azerbaijan i un a l'Iran, i entre ells no es poden comprendre. Els talix a l'Iran podrien ser fins a un milió i els de l'Azerbaidjan segons els nacionalistes són uns 400.000 si bé els parlants aquí són només 200.000, mentre el cens oficial només reconeix 80.000 talixs tot i que en privat es reconeix que la xifra real és superior.

## Vegeu també

* Mugan, regió entre l'Iran i l'Azerbaidjan

## Bibliografia

* Yana Amelina, The Talysh Issue Arxivat 2008-10-11 a Wayback Machine., 2008, Strategic Culture Foundation
# Talk That Talk

Talk That Talk és el sisè àlbum d'estudi de la cantant Rihanna. Serà llençat el 21 de novembre de 2011 per la discogràfica Def Jar Recordings.

## Llista de cançons

* «You Da One»
* «Where Have You Been»
* «We Found Love»
* «Talk That Talk (Feat. Jay-Z)»
* «Cockiness (Love it)»
* «Birthday Cake»
* «We All Want Love»
* «Drunk On Love»
* «Roc Me Out»
* «Watch n'Learn»
* «Farewell»
* «Red Lipstick»
* «Do Ya Thang»
* «Fool In Love»
# Síria (Tatarstan)

Síria - Сырья (rus) - és un poble de la República del Tatarstan, a Rússia. El 2010 tenia 266 habitants. Pertany al districte (raion) de Baltassí.

## Referències

* ↑ «Arbash». GeoNames. [Consulta: 7 setembre 2013].
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Synaphris

Synaphris és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels sinàfrids (Synaphridae). Fou descrit per primera vegada per Eugène Simon el 1894. Fou transferit des dels Theridiidae als Symphytognathidae per Levi i Levi el 1962;: Forster & Platnick, el 1977 la van ubicar provisionalment dins els Mysmenidae. finalment, fou transferit als sinàfrids per Marusik i Lehtinen l'any 2003
Es troben al nord d'Àfrica, al sud d'Europa, a Madagascar, al Pròxim Orient i a Àsia central.

## Taxonomia

Segons el World Spider Catalog amb data de 10 de gener de 2019, el gènere Synaphris té reconegudes 11 espècies:
* Synaphris agaetensis Wunderlich, 1987
* Synaphris calerensis Wunderlich, 1987
* Synaphris dalmatensis Wunderlich, 1980
* Synaphris franzi Wunderlich, 1987
* Synaphris lehtineni Marusik, Gnelitsa & Kovblyuk, 2005
* Synaphris letourneuxi (Simon, 1884)
* Synaphris orientalis Marusik & Lehtinen, 2003
* Synaphris saphrynis Lopardo, Hormiga & Melic, 2007
* Synaphris schlingeri Miller, 2007
* Synaphris toliara Miller, 2007
* Synaphris wunderlichi Marusik & Zonstein, 2011

## Referències

* 1 2 3 (anglès) World Spider Catalog: Synaphris Simon, 1894 en la família Synaphridae +base de dades
* ↑ Simon, E. (1894a). Histoire naturelle des araignées. Paris 1, 489-760.
* ↑ Levi, H. W. & Levi, L. R. (1962). The genera of the spider family Theridiidae. Bulletin of the Museum of Comparative Zoology 127: 1-71. (p. 29)
* ↑ Forster, R. R. & Platnick, N. I. (1977). A review of the spider family Symphytognathidae (Arachnida, Araneae). American Museum Novitates 2619: 1-29. (p. 2)
* ↑ Marusik, Y. M. & Lehtinen, P. T. (2003). Synaphridae Wunderlich, 1986 (Aranei: Araneoidea), a new family status, with a description of a new species from Turkmenistan. Arthropoda Selecta 11: 143-152. (p. 144)
# Pompià

Pompià és un veïnat del municipi de Crespià (Pla de l'Estany), situat al nord del poble. Està compost de varies masies i els seus habitants es poden denominar "crespianenc" o "crespianenca", o també "pompianenc" o "pompianenca".

## Referències

* ↑ «Pompià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Tabàtxne

«Tabàtxne» té aquests significats:
* Tabàtxne (Bakhtxissarai), localitat de la República Autònoma de Crimea
* Tabàtxne (Djankoi), localitat de la República Autònoma de Crimea
# Tabàtxne (Djankoi)

* Per a altres significats, vegeu «Tabàtxne».
Tabàtxne (en (ucraïnès): Табачне, en rus: Табачное) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.287 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi. Fins al 1948 la vila es deia Adjí-Akhmat.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Pont Saint-Michel

El pont Saint-Michel connecta la rive gauche (de la place Saint-Michel) a l'île de la Cité, a París. Deu el seu nom al veïnatge d'una capella de Sant Miquel que existia al Palais-Royal (actual palau de justícia).

## Històric

Construït el 1378 i reconstruït diverses vegades el darrer cop el 1857. El pont actual el constitueixen tres arcs de 17,20 metres cadascun, i fa una amplada de 30 metres.

### El pont medieval

La construcció del pont de pedra es va decidir el 1378 pel Parlament de París després d'un acord amb el capítol de la catedral Notre-Dame de París, el prebost de París, així com els burgesos de la ciutat. El seu emplaçament es va fixar més avall del Petit-Pont, a l'eix de la rue Saint-Denis, del Grand-Pont sobre la rive droite i de la rue de la Harpe a la rive gauche. Això permetia una travessia directa de l'île de la Cité.
El prebost de París d'aleshores, Hugues Aubriot, va ser l'encarregat de l'obra finançada pel rei. La construcció es va allargar de 1379 a 1387. Una vegada acabat, l'obra va ser anomenada pels Parisencs Pont-Neuf (a no confondre amb l'actual Pont-Neuf), Petit-Pont-Neuf o Pont Saint-Michel dit le Pont-Neuf.
Cosa habitual a l'edat mitjana, el pont va ser ràpidament parcel·lat de cases que van ser endutes, així com el pont, pel Sena el 1408 per una riuada. Degut a les dificultats conegudes pel reialme de França durant la guerra dels Cent Anys, el pont va ser reconstruït immediatament de fusta. El Parlament de París va decidir concedir el 1444 les recaptacions de multes a la reconstrucció del pont.
L'aspecte d'aquest segon pont ens ha arribat mitjançant d'una miniatura present a les Hores d'Étienne Chevalier de Jean Fouquet. Ens revela un pont damunt altes pilastres de fusta així com les cases de fusta, tova o guix tenint la particularitat de tindre totes una sola i única teulada al llarg de tota la llargada del pont.

## Galeria

* Vist des del Petit-Pont
* Vist des del Petit-Pont
* Vista de la catedral Notre-Dame de París de sota el pont Saint-Michel
* Pont Saint-Michel amb al fons Notre-Dame de París

## Bibliografia

* (francès) P. Lorentz et D. Sandron, Atlas de Paris au Moyen Âge, Paris, 2006, Parigramme.

## Enllaços externs

* Structurae
* Web de la ville de Paris Arxivat 2008-10-03 a Wayback Machine.
* Vista satèl·lit a Google Map
# Pontoppidan

Pontoppidan és el nom dels següents personatges:
* Erik Pontoppidan, teòleg i zoòleg danès
* Henrik Pontoppidan, novel·lista danès
# Pontoux

Pontoux és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 229 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1988- | | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 162 | 189 | 169 | 170 | 150 | 156 | 229 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Takahashi Seisakusho, Ltd.

Takahashi Seisakusho, Ltd. és un fabricant japonès de telescopis i equips relacionats, com oculars i muntures.
Sovint conegut simplement com a 'Tak', la marca és especialment coneguda entre els astrònoms aficionats per la seva gamma de reflactors apocromàtics, però també produeix diversos tipus de reflectors i instruments amb òptica composta.
Takahashi va iniciar l'ús de cristall de fluorita a lloc d'un dels elements de vidre en la lent objectiva d'un telescopi astronòmic, tot i que aquest material anteriorment hi havia estat utilitzat en altres dispositius òptics. El nom de l'empresa esdevindria sinònim amb l'ús d'aquest tipus de vidre.
Tanmateix, en els últims anys, Takahashi ha produït alguns telescopis que utilitzen un vidre FPL-53 de dispersió extrabaixa ("DE") en lloc de la fluorita en la lent de l'objectiu.
El vidre d'alt rendiment que conté fluor no s'ha de confondre amb el vidre de fluorita, que no és de vidre.
Alguns altres fabricants de telescopis fan servir refractors Takahashi com a instruments de col·limació per telescopis més grans.

## Referències

* ↑ Lizaso, Iñaki. "Fluorite Refracting Telescopes".
* ↑ FPL-53 is a type of glass manufactured by Ohara GmbH. "Optical Glass for Astronomical Applications Arxivat 2016-08-31 a Wayback Machine.".

## Enllaços externs

* Takahashi Seisakusho Pàgina web. (japonès)
* Takahashi Amèrica Arxivat 2021-05-15 a Wayback Machine. (anglès)
* Takahashi Europa. Arxivat 2018-10-16 a Wayback Machine. (anglès) (francès)
# Terratrèmol de Pichilemu del 2010

El Terratrèmol de Pichilemu del 2010 fou un terratrèmol de magnitud 6,9 que va tenir lloc l'11 de març de 2010, 40 quilòmetres al sud-oest de Pichilemu, Regió d'O'Higgins, Xile. Una alerta de tsunami general no va ser emesa pel Centre d'Alerta contra els Tsunamis del Pacífic a tot el Pacífic, encara que va advertir sobre la possibilitat de tsunamis locals dins dels 100 quilòmetres de l'epicentre (entre San Antonio i Concepción).

## Antecedents i tectónics

Encara que els mitjans de notícies del terratrèmol, com una rèplica del terratrèmol de febrer, un resum geològic previ emès per la United States Geological Survey considera que és un terratrèmol independent. Fou causa de per la tensió regional causada pel terratrèmol del 27 de febrer, l'esdeveniment de març no va ser un ajustament immediat de ruptura de la falla del febrer d'empenta entre les plaques de Nazca i Sud d'Amèrica sinó que va ser causada per falles normals dins d'una de les plaques. No obstant això, encara no ha estat determinats de manera segura en la qual la placa es va produir el terratrèmol.

## Danys i víctimes

Els danys reportats pels mitjans de comunicació de Xile inclou un pas de vianants es va ensorrar sobre la Ruta 5 Xile, al nord de Rancagua. No es van registrar víctimes.
El terratrèmol va tenir lloc poc abans que el nou president, Sebastián Piñera, va ser jurament, a les 12:15 PM hora local (15:15 UTC), al Congrés xilè a Valparaíso, on el tremolor es va sentir clarament. Els presidents de Bolívia, Paraguai i l'Equador estaven presents quan va ocórrer el terratrèmol, però, les imatges de televisió van mostrar que la inauguració no es va interrompre.
D'aquí a 6 hores, 10 rèpliques es va dur a terme, d'aquests 2 van ser de magnitud 6 o superior i 7 entre la magnitud 5 i 6.

## Referències

* ↑ Magnitude 6.9 - LIBERTADOR O'HIGGINS, CHILE. U.S. Geological Survey, 11 març 2010.
* ↑ Doce réplicas con epicentro en Pichilemu. El Carabobeño, 11 març 2010.
* ↑ El Mayor Fue de 7,2° Richter. Chile.com, 11 març 2010.
* ↑ New Chile quake as Pinera sworn in as president. BBC News, 11 març 2010.
* ↑ «24 Horas - Réplica: Onemi sitÃºa epicentro en Pichilemu». 24horas.cl. Arxivat de l'original el 2012-02-27. [Consulta: 15 març 2010].
* ↑ Tsunami information bulletin. Pacific Tsunami Warning Center, 11 de març de 2010.
* ↑ «Americas - Chile president vows to rebuild». Al Jazeera English, 05-03-2010. [Consulta: 15 març 2010].
* ↑ «New Chile quake as Pinera sworn in as president». BBC News, 11-03-2010. [Consulta: 15 març 2010].
* ↑ «Resum Geològic pel USGS». Arxivat de l'original el 2013-02-13. [Consulta: 17 març 2010].
* ↑ en línia El Mercuri, Arxivat 2010-03-14 a Wayback Machine. març 11
* ↑ «Three strong earthquakes strike Chile in quick succession - CNN.com». Edition.cnn.com. [Consulta: 15 març 2010].
* ↑ USGS llista dels terratrèmols. Arxivat 2010-04-13 a Wayback Machine. Obtingut 12 de març.
# Teatres de la Generalitat Valenciana

Teatres de la Generalitat Valenciana (TGV) va ser un ens públic depenent de la Generalitat Valenciana, que tenia per objectiu la creació, promoció i manteniment de la infraestructura de teatre i dansa al País Valencià, així com el foment, promoció i producció de les arts escèniques.
Va ser creat l'any 1994 com a successor de l'Institut Valencià d'Arts Escèniques, Cinematografia i Música (creat, al seu torn, el 1987). A finals de l'any 2012, sent directora Inmaculada Gil-Lázaro, es va anunciar la inclusió de Teatres de la Generalitat en el nou organisme CulturArts, el qual aglutina diversos ens de caràcter cultural del govern valencià.

## Funcions

Segons el decret 36/1994, les funcions de l'ens públic Teatres de la Generalitat Valenciana eren les següents:
* La creació, promoció i manteniment de la infraestructura necessària per al normal desenvolupament de la política cultural de la Generalitat Valenciana en els sectors del teatre i la dansa de la Comunitat Valenciana.
* El foment de les arts escèniques i la promoció de companyies i grups teatrals, així com el desenvolupament i promoció de tota classe d'actuacions teatrals, festivals i certàmens, i el suport a la creativitat escènica i la seva difusió.
* La producció pròpia i coproducció amb altres entitats públiques o privades, amb l'objectiu de millorar quantitativament i qualitativa l'oferta d'espectacles teatrals i de dansa a la Comunitat Valenciana.
* La potenciació de les xarxes de distribució i exhibició, procurant la màxima difusió dels espectacles teatrals i de dansa, en l'àmbit territorial de la Comunitat Valenciana.
* Procurar una programació estable i continuada dels teatres i sales pròpies.
* La cooperació amb altres agents i entitats de desenvolupament cultural en el sector de les arts escèniques, d'àmbit públic o privat, tant nacionals com internacionals.
* La realització de totes aquelles activitats que en general, directament o indirecta, estiguin relacionades amb les funcions anteriors.

### Gestió d'infraestructures

Teatres de la Generalitat Valenciana era l'ens encarregat de gestionar diversos espais teatrals i coreogràfics del País Valencià. En el moment de la seua integració a CulturArts, comptava amb el Teatre Principal de València, el Teatre Rialto, el Centre Coreogràfic de la Generalitat valenciana, així com el Teatre Arniches d'Alacant. Uns mesos abans, havia abandonat la gestió del Teatre Talía de València, que estava en règim de concert. Abans, el 2007 havia tancat les seues portes la Sala Moratín, i el 2009, feia el mateix el Teatre l'Altre Espai.

### Organització de festivals

Teatres de la Generalitat ha organitzat dos festivals, un dedicat al teatre, Sagunt a Escena, i un altre dedicat a la dansa, Dansa València.

## Referències

* ↑ "Català ya tiene director general de CulturArts"
* ↑ "Teatres abandonará el Talia"
* ↑ "Los actores valencianos califican de 'disparate' el cierre de l'Altre Espai"

## Enllaços externs

* Pàgina de Teatres de la Generalitat
* "Martínez Luciano: «Mi destitución se debe a un problema de euros»"
# Portal dels Escots

El Portal dels Escots és un dels antics portals d'accés al nucli de Sanaüja (Segarra), situat al carrer dels Escots. És una obra que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està format per un arc de mig punt rebaixat adovellat, amb la clau de l'arc de menors dimensions i decorada amb un escut en relleu molt erosionat amb la representació del que sembla una creu. Actualment, tant les dovelles laterals com els muntants de l'arc apareixen adossats als habitatges que s'han edificat al seu voltant. Al mur esquerre de la part posterior de l'arc, es conserva un forat quadrat en un dels costats on es devia encaixar la barra travessera per a poder tancar el portal.

## Referències

* 1 2 «Portal dels Escots». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
# Fantastic Four (videojoc de 2005)

Fantastic 4 és un videojoc d'acció i aventures beat 'em up basat en la pel·lícula dels Quatre Fantàstics (2005). Els jugadors poden jugar amb els personatges dels Quatre Fantàstics usant combos i atacs especials per lluitar a la manera de cadascú contra hordes d'enemics i caps finals.
Els Quatre Fantàstics és un grup internacional de renom de campions sobrehumans. Cada personatge té una habilitat especial:
* Mister Fantastic té el poder de moldejar el seu cos gràcies al seu estat mal·leable, permetent estrenyint-lo, expandint-lo, allargar-lo, comprimir-lo o posar la forma que es vulgui.
* Susan Storm posseeix l'habilitat de fer-se invisible (totalment o parcialment) quan es vulgui. També té poders telequinètics i projectat forces d'energia del seu cos.
* L'Entorxa Humana pot manipular foc. Normalment pot cobrir el seu cos de flames. També té el poder de volar.
* La Cosa és un personatge de pedra molt fort. En Ben Grimm pot agafar objectes pesants fàcilment, i els jugadors ho poden comprovar quan juguen amb ell.
El joc inclou un nombre d'enemics i personatges que no surten a la pel·lícula, diversos d'ells basat en les versions de l'Univers Ultimate.

## Música

El joc incorpora cançons noves de quatre grups per ser utilitzats com a temes pels personatges. Els grups que han contribuït en cada cançó són els següents:
* Taking Back Sunday 'Error Operator' (Mr. Fantastic)
* Go Betty Go 'Everywhere' (Noia Invisible)
* The Explosion 'I'm On Fire' (L'Entorxa Humana)
* Jurassic 5 'Clobberin' Time' (La COsa)

## Enllaços externs

* Fantastic 4 a MobyGames
* Videojocs de Marvel a Marvel.com

## Referències

* ↑ «Fantastic Four Biography». [Consulta: 6 juliol 2007].
* ↑ «Mister Fantastic biography». [Consulta: 6 juliol 2007].
* ↑ «Invisible Woman biography». [Consulta: 6 juliol 2007].
* ↑ «Human Torch biography». [Consulta: 6 juliol 2007].
* ↑ «The Thing biography». [Consulta: 6 juliol 2007].
# Drážovce

Drážovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1135.
# Josep Grau i Colell

Josep Grau i Colell (Fígols d'Organyà, 5 de gener de 1937- Barcelona, 24 de febrer de 1995), fou un poeta català, analista literari i activista cultural. Estudià teologia a Suïssa i hi fou capellà. Estudià psicologia a Zuric i ciència de la literatura a Constança (Alemanya). Utilitzà el pseudònim l'Ermità dels Alps. Algunes de les seves obres són Joc d'arrels i d'estels (1965) i Antologia de sacerdots poetes (1975).

## Referències

* ↑ Enric Bou. Nou diccionari seixanta-dos de la literatura catalana. Edicions 62, 2000, p. 333. ISBN 978-84-297-4770-6.
# José Chaves Ortiz

José Chaves Ortiz (Sevilla, 1839- ibídem, 1903) va ser un pintor i il·lustrador espanyol, format a l'Escola de Belles Arts de Sevilla, on va ser deixeble de Eduardo Cano i Manuel Barrón. Es va dedicar principalment al gènere costumista ja pintura sobre temes taurins.
Va practicar diverses tècniques: pintura a l'oli, pastís, aquarel·la, gravat, dibuix, Entre les seves obres es pot destacar Caiguda mortal (1863), Els que saben divertir-se (1879) i Torero amb dona (1884). Va ser pare de Manuel Chaves Rei i avi de Manuel Chaves Nogueres. Va il·lustrar amb els seus dibuixos, al costat d'artistes com Daniel Perea i Ángel Lizcano, la revista taurina La Brega. El dia 2 de juny de 1864 va contreure matrimoni amb Dolores de Rey.
Va treballar en tots els àmbits de l'art: pintura al tremp, oli, dibuixant caricaturista, il·lustrador de llibres i diaris, retratista, dibuixant d'assumptes sacres, com els llenços de Sant Pere Nolasc i Santa Rosa de Lima, encàrrecs ambdós enviats a Cuba el 1893. Va impartir classes de pintura i va publicar un llibre, orientat als seus alumnes, en què explicava la seva portentosa habilitat per al dibuix i el gravat.

## Referències

* ↑ Villalba Díaz de Mayorga, Salvador «José Chaves. Pintor de escenas taurinas». Atrio, 3, pàg. 175-188. Arxivat de l'original el 2006-05-19. ISSN: 0214-8293 [Consulta: 16 març 2011].
* ↑ «José Chaves Ortiz». dbe-rah.es. Real Academia de la Historia.
* ↑ Romero de Solís, Pedro «A propósito de los dibujos de José Chaves Ortiz». Revista de Estudios Taurinos, 30, 2011. ISSN: 1134-4970.