OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Le Nouveau Seigneur du village

Le Nouveau Seigneur du village, també conegut com On ne badine pas avec l'amour, i conegut en anglès com No Trifling With Love i com The New Lord of the Village, és un curtmetratge mut francès de 1907 dirigida per Georges Méliès, i supervisay per un actor-director empleat de Méliès, conegut com a Manuel.

## Producció

La pel·lícula és una de les moltes realitzades l'any 1907 per a Méliès per l'actor Manuel. Méliès gairebé mai va aparèixer a les pel·lícules de Manuel, que es van fer principalment al més gran dels dos estudis de Méliès, l'Estudi B.
El repartiment inclou Fernande Albany com a mare i una Mademoiselle Bodson com a núvia. L'actor no identificat que interpreta el marquès passaria a interpretar el baró Munchausen a la pel·lícula de Méliès de 1911 Les Hallucinations du baron de Münchhausen, mentre que l'actor que interpretava l'agutzil ja havia tingut un paper semblant a la pel·lícula de Méliès de 1905 La Légende de Rip Van Winkle.

## Estrena

Le Nouveau Seigneur du village va ser venut per la Star Film Company de Méliès i està numerat 1132–1145 als seus catàlegs, on es va anunciar com una scène comique à spectacle. Als Estats Units, es va vendre amb el títol No Trifling With Love. Des d'aleshores, la pel·lícula també es coneix com The New Lord of the Village; aquest títol es va utilitzar per a la restauració de David Shepard llançada a casa vídeo l'any 2008. En francès, la pel·lícula també s'ha denominat On ne badine pas avec l'amour'.

## Referències

* 1 2 Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 235, ISBN 9782732437323
* ↑ Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, pàg. 303–304, ISBN 2903053073
* ↑ Malthête & Mannoni 2008, p. 353.
* ↑ Frazer, John (1979), Artificially Arranged Scenes: The Films of Georges Méliès, Boston: G. K. Hall & Co., pàg. 241–255, ISBN 0816183686
* ↑ Méliès, Georges (2008), Georges Méliès: First Wizard of Cinema, Los Angeles: Flicker Alley, ISBN 1893967352
* ↑ Hammond, Paul (1974), Marvellous Méliès, Londres: Gordon Fraser, pàg. 134–148, ISBN 0900406380

## Enllaços externs

* The New Lord of the Village a Internet Movie Database (anglès)
* No Trifling with Love a Internet Movie Database (anglès)
* Le Nouveau Seigneur du village a YouTube
# İbrahim Edhem Paixà

İbrahim Edhem Paixà (Quios, 1818? - Istanbul 20 de març de 1893) fou gran visir otomà d'origen grec.
Fou comprat com a esclau per Koca Mehmed Hüsrev Paşa i enviat a França el 1827 per rebre formació i en sortí com a enginyer de mines el 1839. De retorn va tenir alguns oficis militars, i va arribar a general de brigada (mirliwa) el 1848 i de divisió (ferik) el 1851, però després d'una conspiració avortada en la qual devia participar el 1855, fou destituït de tots els seus càrrecs militars.
El 24 de novembre de 1856 fou nomenat ministre d'afers exteriors pel gran visir Koca Mustafa Reşid Paşa (Koja Mustafà Reixid Paixà) fins al 2 de maig de 1857. Ministre de comerç (24 de desembre de 1859 a 17 de juliol de 1861) amb Mütercim Mehmed Rüşdi Paşa va tornar a ocupar el càrrec tres vegades més en els següents quinze anys, ocupant en aquest període també els ministeris d'Obres Públiques, Instrucció Pública i Justicia, i els governs de Tirhala i Yanya a part d'altres càrrecs.
El 31 de març de 1876 fou nomenat ambaixador a Berlín, posició que va ocupar pocs mesos i després fou delegat otomà a la conferència de Constantinoble (1876); la seva ferma actitud en aquesta li va valer el nomenament com a gran visir el 5 de febrer de 1877 al lloc de Mithat Paşa. El 19 de març va obrir el parlament i el 9 d'abril va refusar el Protocol de Londres, el que va portar a la guerra amb Rússia; finalment fou destituït l'11 de gener de 1878 quan ja havia perdut la confiança de la cambra per les derrotes militars otomanes.
El 3 de març de 1879 fou nomenat ambaixador a Viena i el 28 de febrer de 1883 ministre de l'Interior en el govern de Küçük Mehmed Said Paşa fins al 24 de setembre de 1885.
Va morir a Istanbul el 20 de març de 1893. Entre els seus mèrits la introducció del sistema decimal (1869) i la creació d'una impremta moderna al costat del palau Topkapı (1863) i en general la modernització que va intentar del país; el seu fracàs principal la guerra contra Rússia del 1877-1878 que fou un desastre per a l'Imperi Otomà.
Fou pare d'İsmail Galip Bey i d'Osman Hamdi.

## Bibliografia

* R. Deveraux, The first Ottoman constitutional period, Baltimore, 1963
Gran visir otomà :
# Julio Cerón Ayuso

Julio Cerón Ayuso (1928-5 d'abril de 2014) fou un filòsof i diplomàtic espanyol.

## Biografia

Després de viatjar a la República Popular de la Xina i l'URSS el 1953-1956, contactà amb exiliats del franquisme i activistes interiors de la Hermandad Obrera de Acción Católica, i el 1958 va fundar el Frente de Liberación Popular (FLP, també conegut com a la Fiesta, el Felipe o FELIPE), grup d'agitació antifranquista que tenia la pretensió d'arribar a una entesa entre marxistes i catòlics; alhora, ocupava la secretaria de l'ambaixada espanyola a l'OIT.
El 10 de juny de 1959 fou detingut per participar en la jornada de vaga pacífica convocada pel PCE. Fou condemnat a 8 anys de presó, malgrat l'enèrgica defensa que va fer José María Gil-Robles y Quiñones, qui insistí en el seu catolicisme i anticomunisme. El 8 d'octubre de 1962 fou indultat per les autoritats franquistes i desterrat a Alhama de Múrcia, des d'on col·laborà a Cuadernos de Ruedo ibérico. A principis dels setanta fou rehabilitat com a funcionari i traslladat a l'ambaixada espanyola a França, on treballà per a la UNESCO i resideix des de llavors a un castell medieval de Caussade, a la localitat de Perigús (regió del Perigord), on va morir en 2014. El 1994 cessà del seu càrrec. És germà del també diplomàtic i polític espanyol José Luis Cerón Ayuso.

## Referències

* ↑ «La segunda muerte de Julio Cerón». El País, 08-04-2014. [Consulta: 9 abril 2014].

## Enllaços externs

* Pensament i biografia a filosofia.org (castellà)
# Tir amb arc als Jocs Olímpics d'estiu de 2016

En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2016, celebrats a la ciutat de Rio de Janeiro (Brasil), es realitzaran quatre proves de tir amb arc, dues en categoria masculina i dues més en categoria femenina, tant en format individual com per equips.
La competició es realitza entre els dies 6 i 12 d'agost al Sambódromo da Marquês de Sapucaí.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Individual masculí Detalls | Ku Bon-chan (KOR) | Jean-Charles Valladont (FRA) | Brady Ellison (USA) |
| Per equips Detalls | Corea del Sud Ku Bon-chan Lee Seung-yun Kim Woo-jin | Estats Units Brady Ellison Zach Garrett Jake Kaminski | Austràlia Alec Potts Ryan Tyack Taylor Worth |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Individual femení Detalls | Chang Hye-jin (KOR) | Lisa Unruh (GER) | Ki Bo-bae (KOR) |
| Per equips Detalls | Corea del Sud Chang Hye-jin Choi Mi-sun Ki Bo-bae | Rússia Tuyana Dashidorzhieva Ksenia Perova Inna Stepanova | Xina Taipei Le Chien-ying Lin Shih-chia Tan Ya-ting |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Corea del Sud | 4 | 0 | 1 | 5 |
| 2 | Estats Units | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 3 | Alemanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Rússia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Austràlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Xina Taipei | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 4 | 4 | 4 | 12 |
# Llista de batles de Consell

Llista de Batles de Consell.
* Bartomeu Ordinas Villalonga (1925-1930)
* Antoni Gamundí Ordinas (1930-1931)
* Pere Isern Gelabert (1931-1936)
* Josep Pizà Moya (1936)
* Llorenç Ripoll Campins (1936-1937)
* Jaume Pol Company (1937-1938)
* Pere Perelló Perelló (1938-1941)
* Baltasar Isern Sampol (1941-1946)
* Anderu Vidal Isern (1946-1953)
* Bartomeu Garcias Amengual (1953-1954)
* Antoni Oliver Amengual (1953-1956)
* Antoni Gamundí Amengual (1956-1962)
* Joan Fiol Ramonell (1962-1971)
* Joan Coll Vidal (1971-1976)
* Joan Josep Fiol Paracuellos (1976-1979)
* Guillem Gelabert Pol (1979-1983)
* Joan Bibiloni Fiol (1983-2003)
* Antoni Amengual Perelló (2003-2006)
* Arnau Ramis Pericàs (2006-2007)
* Andreu Isern Pol (2007-2009)
* Bartomeu Nadal Pol (2009-2011)
* Andreu Isern Pol (2011-)

## Referències

* ↑ Bosch, Miquel. «El alcalde Andreu Isern y Som Consell reeditan el pacto» (en castellà). Diario de Mallorca, 19-06-2006. [Consulta: 15 octubre 2020].
# Fira de Sant Andreu de Torroella de Montgrí

La Fira de Sant Andreu de Torroella de Montgrí és una fira agrícola, ramadera i comercial tradicional amb més de sis segles d'història que se celebra per Sant Andreu -a finals de novembre- en aquest municipi del Baix Empordà. Celebrada inicialment (1373) pels volts de sant Bartomeu (20 d'agost) per privilegi atorgat pel rei Pere el Cerimoniós durava vuit dies. Fou traspassada vint anys més tard, 1393, durant el regnat de Joan el Caçador a sant Andreu (novembre) i allargada a quinze dies La fira el 2012 havia reviscolat fins a assolir més de 40.000 visitants, reconvertida en una fira multisectorial i acompanyada d'altres actes com el concurs de gossos d'atura

## Referències

* ↑ Fort, Joan «Privilegi per tenir fira els vuit dies següents a Sant Bartomeu» (pdf) (en llatí i català). Papers del Montgrí, Núm. 11. Sant Andreu: 600 anys de fira pagesa, 1993, p. 15-17 [Consulta: 4 març 2013]. «reproducció i transliteració del document original»
* ↑ Vert i Planas, Josep «La Fira de Sant Andreu i els oficis a Torroella». Papers del Montgrí, Núm. 11 Sant Andreu: 600 anys de fira pagesa, 1993, pàg. 41-45.
* ↑ Fort, Joan «Privilegi de la Fira de Sant Andreu i quinze dies després» (en llatí i català). Papers del Montgrí, 1993, p. 19-23 [Consulta: 4 març 2013]. «reproducció i transliteració del document original»
* ↑ «La Fira de Sant Andreu de Torroella de Montgrí aplega uns 45.000 visitants». Diari de Girona, 04-12-2012 [Consulta: 4 març 2013].
# Le Mans Sarthe Basket

El Le Mans Sarthe Basket és un club francès de bàsquet de la ciutat de Le Mans.

## Història

El Le Mans Sarthe Basket nasqué oficialment el 6 de setembre de 1993, com a continuador professional del Sporting Club Moderne Le Mans. L'any 1938 havia nascut a la ciutat de Le Mans un club que es dedicà a la pràctica del futbol, el Goulou Club. Però amb l'esclat de la Segona Guerra Mundial i la marxa de la majoria d'homes al front, les dones d'aquests continuaren l'existència del club amb un equip de basquetbol femení. L'any 1941 canvià el seu nom pel de Sporting Club Moderne. Abans de l'adopció del professionalisme i el canvi de nom, el club fou tres cops campió de França de bàsquet. Disputava els seus partits al pavelló Gouloumès puis La Retonde (1971). El 25 de setembre de 1995 inaugurà el nou pavelló d'Antarès, amb capacitat per a 6.000 espectadors.

## Jugadors destacats

* Alex Acker

## Palmarès

* 4 Lliga francesa de bàsquet: 1978, 1979, 1982, 2006.
* 2 Copa francesa de bàsquet: 1964, 2004.
* 1 Semaine des As: 2006.
* 1 Lliga francesa de segona divisió (Pro B): 1990.

## Enllaços externs

* Le Mans Sarthe Basket - Lloc web oficial
# Faixa amb gap baixista

Faixa amb gap baixista o Tasuki amb gap baixista (en anglès: Bearish Downside Tasuki Gap) és un patró d'espelmes japoneses que, malgrat l'espelma blanca llarga, indica continuïtat de la tendència baixista doncs l'espelma blanca és solament una presa de beneficis. És una variant, poc freqüent, del Triple formació amb gap baixista però sense omplir el gap baixista previ.

## Criteri de reconeixement

* La tendència prèvia és baixista
* Es formen dues espelmes negres, amb un fort gap baixista entre elles
* Al tercer dia es forma una espelma blanca llarga, que obra en el cos de l'anterior i no omple totalment el gap previ

## Explicació

La Faixa amb gap baixista és un patró que apareix enmig d'una tendència baixista. Les dues espelmes negres indiquen que la tendència és baixista, i el fort gap baixista evidencia que aquesta és forta. Tot i així el tercer dia s'obre per sobre de l'anterior i es forma un espelma blanca, però que no omple completament el gap previ. Si la tendència anterior era fortament baixista i s'havia produït sobrevenda, la presa de beneficis que representa l'espelma blanca tan sols serà un intermedi en aquesta tendència. Al no omplirt-se completament el gap baixista previ, aquest es converteix en una bona resistència.

## Factors importants

És important comprovar que no es produeix un augment significatiu del volum en l'espelma blanca. És imprescindible que el gap baixista format no sigui omplert en cap moment, de manera que actua com a poderosa resistència. Malgrat la força dels bears i la presa de beneficis, se suggereix esperar l'endemà per confirmar la continuació de la tendència en form d'espelma negra amb tancament inferior o obertura amb gap baixista.

## Bibliografia

* «Bearish Downside Tasuki Gap». Candlesticker. [Consulta: 12 maig 2011].
# Eupetaurus

Eupetaurus és un gènere d'esquirols voladors oriünds dels marges occidentals, nord-centrals i sud-orientals de l'Himàlaia (oest de Bhutan, nord de l'Índia, nord del Pakistan, centre-sud del Tibet i sud-oest de la Xina). Els representants d'aquest grup es troben entre els esquirols voladors més grossos que hi ha i tenen el pelatge llarg, espès i suau. Consumeixen principalment aliments abrasius. Era considerat un tàxon monotípic fins al 2021, quan se'n descrigueren dues noves espècies.

## Referències

* ↑ Jackson, S. M.; Li, Q.; Wan, T.; Li, X.-Y.; Yu, F.-H.; Gao, G.; He, L.-K.; Helgen, K. M.; Jiang, X.-L. «Across the great divide: revision of the genus Eupetaurus (Sciuridae: Pteromyini), the woolly flying squirrels of the Himalayan region, with the description of two new species» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, zlab018, 2021. DOI: 10.1093/zoolinnean/zlab018.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Federació d'Institucions Professionals del Còmic

L'associació Ficomic (Federació d'Institucions Professionals del Còmic) és una entitat sense ànim de lucre creada el 1988 per l'Associació de Professionals del Còmic, on eren presents editors independents, autors i crítics de la historieta amb el suport del Gremi d'Editors de Catalunya. El seu principal objectiu és la difusió, promoció i defensa del còmic i manga i d'organitzar anualment el Saló Internacional del Còmic de Barcelona, que la Fira de Barcelona havia organitzat entre 1981 i 1985.
A principis de la dècada de 1990 l'entitat travessa una complicadíssima situació econòmica, però l'èxit del Saló del Manga de Barcelona, que s'organitza per primer cop en 1995 va ajudar a la supervivència financera de la federació. L'entitat està representada pel gremi d'editors, distribuïdors i llibreters de Catalunya. El primer president de Ficomic fou Pere Vicens, president del Gremi d'Editors de Catalunya.
L'entitat participa en activitats de promoció del còmic fora dels Salons, a la Fira del Llibre de Frankfurt, va impulsar l'exposició d'instal·lacions al carrer titulada “La Batalla Final” amb motiu del Tricentenari del 1714, el Centre de les Arts del Còmic i la Il·lustració (CACI).

## Presidència

La presidència de Ficomic és ostentada pel president del Gremi d'Editors de Catalunya. Aquest càrrec ha estat exercit per les següents persones:
| Anys | President |
| 1988-1994 | Pere Vicens |
| 1994-2001 | Jordi Úbeda |
| 2001-2005 | Josep M. Puig de la Bellacasa |
| 2005-2010 | Antoni Comas |
| 2010-2013 | Xavier Mallafré |
| 2013-2014 | Daniel Fernández |
| 2014-present | Patrici Tixis |

## Direcció

El director de Ficomic exerceix també la direcció del Saló del Còmic i del Saló del Manga (a partir de 1995) de Barcelona. Per ordre cronològic, els directors de Ficomic han estat els següents:
| Període | Director general |
| 1988-1994 | Joan Navarro |
| 1995-1996 | Carles Santamaría |
| 1997-1998 | Jordi Sánchez Navarro |
| 1999-2005 | Pilar Gutiérrez |
| 2006-2017 | Carles Santamaría |
| 2018-present | Meritxell Puig |

## Referències

* ↑ Costa, Jordi «Hogarth, Varenne y Mattotti, estrellas del VII Salón del Cómic de Barcelona. Amplia oferta cultural para la consolidación del certamen» (en castellà). ABC [Barcelona], 12-05-1989, pàg. 58.
* ↑ Santamaría Martínez, 2016, p. 134.
* ↑ Santamaría Martínez, 2016, p. 135.
* ↑ Gasull, Bernat «El conseller de Cultura, Joan Guitart, inauguró ayer en las Drassanes el Séptimo Salón del Cómic de Barcelona al estilo de las películas de la Rank Organization: golpeando con fuerza un gong» (en castellà). El Periódico [Barcelona], 19-05-1989.
* ↑ Santamaría Martínez, 2016, p. 137-138.
* ↑ Santamaría Martínez, 2016, p. 133.

## Bibliografia

* Santamaría Martínez, Carles «Còmic de Saló». Revista de Catalunya, 294, 2016. Arxivat de l'original el 2022-05-28 [Consulta: 21 gener 2021].
# Federació de Bòsnia i Hercegovina

La Federació de Bòsnia i Hercegovina (Federacija Bosne i Hercegovine, Федерација Босне и Херцеговине) és una de les entitats polítiques que formen l'estat de Bòsnia i Hercegovina (amb la República Sèrbia i el districte de Brčko).
Majoritàriament, està habitada per bosnians musulmans (o bosnians) i bosnians croats (o croats). Per aquest motiu també és coneguda com a Federació Croatomusulmana. Tot i això, els serbis van ser declarats el tercer grup ètnic constitutiu de la federació el 2001 per part del Tribunal Constitucional. El mateix va passar amb els bosnians i els croats a la República Sèrbia.
La federació va ser creada pels acords de Washington signats el 18 de març de 1994 i que van establir una Assemblea Constituent (Ustavotvorna skupština/Ustavotvorbeni Sabor) que va ser dissolta el 1996.
Actualment la federació té la seva pròpia capital, govern, bandera i escut d'armes, president, parlament, departament de policia, sistema postal i línia aèria. També té el seu propi exèrcit (Vojska Federacije Bosne i Hercegovine) que està sota el control del Ministeri de Defensa de Bòsnia i Hercegovina. La capital i ciutat més gran és Sarajevo amb 438.443 habitants, sense comptar la seva àra metropolitana, que suma 688.354 habitants.

## Vegeu també

* Cantons de la Federació de Bòsnia i Hercegovina.

## Referències

* ↑ «Preliminary Results of the 2013 Census of Population, Households and Dwellings in Bosnia and Herzegovina». Arxivat de l'original el 23 de novembre 2018.
Divisions polítiques de Bòsnia i Hercegovina :
Municipalitats de Bòsnia i HercegovinaMunicipalitats de la Federació de Bòsnia i Hercegovina
Banovići
Bihać
Bosanska Krupa
Bosanski Petrovac
Bosansko Grahovo
Bugojno
Busovača
Bužim
Čapljina
Cazin
Čelić
Centar
Čitluk
Drvar
Doboj East
Doboj South
Dobratići
Domaljevac-Šamac
Donji Vakuf
Foča-Ustikolina
Fojnica
Glamoč
Goražde
Gornji Vakuf-Uskoplje
Gračanica
Gradačac
Grude
Hadžići
Ilidža
Ilijaš
Jablanica
Jajce
Kakanj
Kalesija
Kiseljak
Kladanj
Ključ
Konjic
Kreševo
Kupres
Livno
Ljubuški
Lukavac
Maglaj
Mostar
Neum
Novi Grad
Novo Sarajevo
Novi Travnik
Odžak
Olovo
Orašje
Pale-Prača
Posušje
Prozor-Rama
Ravno
Sanski Most
Sapna
Sarajevo
Široki Brijeg
Srebrenik
Stari Grad
Stolac
Teočak
Tešanj
Tomislavgrad
Travnik
Trnovo
Tuzla
Usora
Vareš
Velika Kladuša
Visoko
Vitez
Vogošća
Zavidovići
Zenica
Žepče
Živinice
Municipalitats de la República Sèrbia
Berkovići
Bijeljina
Bileća
Bosanska Kostajnica
Bosanski Brod
Bratunac
Čajniče
Čelinac
Derventa
Doboj
Donji Žabar
Foča
Gacko
Banja Luka
Istočno Sarajevo
Gradiška
Han Pijesak
Istočni Drvar
Istočna Ilidža
Istočni Mostar
Istočni Stari Grad
Jezero
Kalinovik
Kneževo
Kozarska Dubica
Kotor Varoš
Krupa na Uni
Kupres
Laktaši
Ljubinje
Lopare
Lukavica
Milići
Modriča
Mrkonjić Grad
Nevesinje
Novi Grad
Novo Goražde
Osmaci
Oštra Luka
Pale
Pelagićevo
Petrovac
Petrovo
Prijedor
Prnjavor
Ribnik
Rogatica
Rudo
Šamac
Šekovići
Šipovo
Sokolac
Srbac
Srebrenica
Teslić
Trebinje
Trnovo
Ugljevik
Višegrad
Vlasenica
Vukosavlje
Zvornik :
# Federació d'Uganda d'Associacions de Futbol

La Federació d'Uganda d'Associacions de Futbol (FUFA) —en anglès: Federation of Uganda Football Associations— és la institució que regeix el futbol a Uganda. Agrupa tots els clubs de futbol del país i es fa càrrec de l'organització de la Lliga ugandesa de futbol i la Copa. També és titular de la Selecció de futbol d'Uganda absoluta i les de les altres categories.
Va ser formada el 1924.
* Afiliació a la FIFA: 1960
* Afiliació a la CAF: 1961
El 1924 es fundà la Kampala Football Association (KFA) que als anys 1950s esdevingué Uganda Football Association (UFA). El 1967 adoptà el nom Federation of Uganda Football Associations (FUFA).

## Presidents

Font:
* 1924-34 - King Sir Daudi Chwa
* 1935-44 – W.A. Hunter
* 1945-53 – W.B. Ouseley
* 1954-56 – Eriasafu Nsobya
* 1957-62 – W.W. Kulubya
* 1963-64 – George Magezi
* 1965-68 – A.A.A Nekyon
* 1969-71 – H. Blamaze Lwanga
* 1972-74 – Kezekia Ssegwanga Musisi
* 1974-76 – Era Mugisa
* 1977-79 – Capt. Muhammed Sseruwagi
* 1979-80 – Gerald Sendawula
* 1981 – Steven Ibale
* 1982 – Peter Abe
* 1982-83 – Careb Babihuga
* 1983-85 – Geresom Kagurusi
* 1985 – Chris Rwanika
* 1985-87 – Barnabas Byabazaire
* 1988-89 – Paul Katamba Lujjo
* 1989-92 – J.B. Semanobe
* 1992 – John Ssebaana Kizito
* 1994 – Ben Kurt Omoding
* 1994-95 – Brigadier Moses Ali
* 1995-98 – Twaha Kakaire
* 1998-2004 – Denis Obua
* 2004-13 – Lawrence Mulindwa
* 2013 – Moses Hassim Magogo

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». FIFA. Arxivat de l'original el 2013-12-30. [Consulta: 24 setembre 2019].
* ↑ «Uganda». CAF. [Consulta: 29 desembre 2013].
* ↑ Uganda Arxivat 2018-07-06 a Wayback Machine. at the FIFA website.
* ↑ Uganda at CAF Online
* ↑ CAF and FIFA, 50 years of African football - the DVD, 2009, CAF Correspondence 13 March 1961
* ↑ Kaddu Sserunkuma (2002) A life member to remember : at Wankulukuku : over thirty years back was it football or wrestling?. Uganda, p. 3. OCLC: 52640555
* ↑ «FUFA Presidents from the past». Soccer256. Arxivat de l'original el 2010-10-07. [Consulta: 1r gener 2014].
* ↑ Jackson, Andrew. «BBC Sport - Moses Magogo is voted in as the new Uganda FA President». Bbc.co.uk. [Consulta: 3 setembre 2013].
* ↑ «Magogo: Bring everyone on board». The Observer. Arxivat de l'original el 2022-11-27. [Consulta: 29 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Federació d'Uganda d'Associacions de Futbol - Lloc web oficial
# Llista d'estats de Mèxic per IDH

Aquesta és una llista dels estats mexicans ordenats per índex de desenvolupament humà (IDH) segons el "Report del Desenvolupament Humà Mèxic 2006, reportat per les Nacions Unides usant dades de l'any 2004. Cap estat té un índex de desenvolupament humà baix, i de fet la meitat en té un d'alt. El que és més, l'índex de tots es va incrementar pel que fa a l'any anterior 2003 (Quadre A7 del mateix informe). La tendència total del 2000 al 2004 per a cada entitat federativa també va ser a l'alça, la qual cosa indica que la classificació d'IDH alt inclou cada vegada més estats.
| Lloc | Estat | IDH 2004 |
| Desenvolupament Humà Alt |||
| 1r | Districte Federal | 0,8837 |
| 2n | Nuevo León | 0,8513 |
| 3r | Baja California | 0.8391 |
| 4t | Coahuila | 0.8356 |
| 5è | Chihuahua | 0.8340 |
| 6è | Baja California Sur | 0.8332 |
| 7è | Quintana Roo | 0.8296 |
| 8è | Aguascalientes | 0.8271 |
| 9è | Campeche | 0.8263 |
| 10è | Sonora | 0.8253 |
| 11è | Tamaulipas | 0.8246 |
| 12è | Colima | 0.8097 |
| 13è | Querétaro | 0.8087 |
| 14è | Jalisco | 0.8056 |
| 15è | Durango | 0.8045 |
| 16è | Morelos | 0.8011 |
| Desenvolupament Humà Mitjà |||
| 17è | Sinaloa | 0.7959 |
| 18è | Mèxic | 0.7871 |
| 19è | San Luis Potosí | 0.7850 |
| 20è | Yucatán | 0.7831 |
| 21è | Tabasco | 0.7800 |
| 22è | Guanajuato | 0.7782 |
| 23è | Nayarit | 0.7749 |
| 24è | Tlaxcala | 0.7746 |
| 25è | Zacatecas | 0.7720 |
| 26è | Puebla | 0.7674 |
| 27è | Hidalgo | 0.7645 |
| 28è | Michoacán | 0.7575 |
| 29è | Veracruz | 0.7573 |
| 30è | Guerrero | 0.7390 |
| 31è | Oaxaca | 0.7336 |
| 32è | Chiapas | 0.7185 |

## Referències

* ↑ Report del Desenvolupament Humà Mèxic en el Programa de les Nacions Unides per al Desenvolupament, Mèxic. (en castellà)

## Enllaços externs

* SAUL NUEVE Arxivat 2009-06-04 a Wayback Machine. (en castellà)