OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Illa Drygalski

L'illa Drygalski és una illa deshabitada que es troba al mar de Davis, a l'oceà Antàrtic, uns 85 quilòmetres al nord de la costa de la Terra de la Reina Maria i uns 45 quilòmetres al nord-nord-est del cap Filchner, a l'Antàrtida. Fa uns 20,4 quilòmetres de llarg i s'eleva fins als 325 msnm.
L'illa fou vista per primera vegada des de la costa del continent Antàrtic el novembre de 1912 per membres de l'Expedició Antàrtica Australiana de 1911-1914, i observada amb més detall des del vaixell Aurora per Sir Douglas Mawson el gener de 1914. Mawson li posà aquest nom perquè pensava que aquesta illa era la "terra alta de Drygalski" que havia cartografiat el professor Erich von Drygalski durant l'Expedició Antàrtica Alemanya de 1901-1903.
L'estiu de 1957 a 1958 científics soviètics van investigar l'illa i van establir-hi una base meteorològica automàtica.

## Referències

* ↑ 4109 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Drygalski Island (en anglès)
* ↑ S. E. Jones: The Western Base – Linking up with Kaiser Wilhelm II Land. A: Douglas Mawson: The Home of the Blizzard, William Heinemann, Londres, 1915.
* ↑ Günter Skeib: Einige Bemerkungen über Orographie und Witterung der Drygalski-Insel (PDF; 771 kB). A: Polarforschung. Band 32, Nr. 1/2, 1962, pàg. 132–135.
* ↑ Günter Skeib: Orkane über Antarktika. Forscherarbeit in Schnee und Eis, 2. Auflage, Brockhaus, Leipzig 1963, pàg. 117 ff.
# Comtat de Fiònia

El comtat de Fiònia (danès Fyns Amt) fou un antic comtat (danès, amt) al centre de Dinamarca, que comprenia les illes de Fiònia, Langeland, Tåsinge, Ærø,i unes altres 90, de les quals només 25 són habitades.
El comtat fou creat l'1 d'abril del 1970, amb els antics comtats d'Odense i Svendborg. L'1 de gener del 2007, el comtat fou abolit i passà a formar part de la nova Regió de Syddanmark (i.e. Dinamarca Meridional).

## Municipis (1970-2006)

Els antics municipis que formaven part del comtat eren:
| Assens Bogense Broby Egebjerg Ejby Faaborg Glamsbjerg Gudme Haarby Kerteminde Langeskov Middelfart Munkebo Nyborg Nørre Aaby | Odense Otterup Ringe Rudkøbing Ryslinge Svendborg Sydlangeland Søndersø Tommerup Tranekær Ullerslev Vissenbjerg Ørbæk Ærø (format l'1 de gener del 2006, de la unió dels de Marstal i Ærøskøbing) Årslev Aarup |
# La Vilata

Lavillatte és un municipi francès situat al departament de l'Ardecha i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 78 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lavillatte era de 78 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 66 habitatges, 36 eren l'habitatge principal de la família, 29 eren segones residències i 1 estava desocupat. 56 eren cases i 9 eren apartaments. Dels 36 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 12 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lavillatte el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 44 persones, 24 eren actives i 20 eren inactives. De les 24 persones actives 22 estaven ocupades (17 homes i 5 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 20 persones inactives 9 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa immobiliària.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una fusteria i 1 restaurant.
L'any 2000 a Lavillatte hi havia 12 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lavillatte a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lavillatte a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Anhidrosi

El nom d'anhidrosi prové del terme en grec antic ἱδρώς (hidro, "suor") + -si, que significa una deficiència o absència de transpiració. Es coneix també per altres noms com hiperhidrosi, adiaforesis, isquidrosi, i deficiència de sudoració.
Pot ser causada per la inactivitat del sistema nerviós simpàtic. Les glàndules sudorípares estan connectades als nervis per mitjà del receptor muscarínic, per aquest motiu medicaments antimuscarínics (inhibidors d'aquest complex) causen o poden causar anhidrosi.
# Distribució de Fréchet

La distribució de Fréchet, també coneguda com a distribució inversa de Weibull, és un cas especial de la distribució de valors extrems generalitzada. Té la funció de distribució acumulada
$\Pr(X\leq x)=e^{-x^{-\alpha }}{\text{ si }}x>0.$
on α>0 és un paràmetre de forma. Es pot generalitzar per incloure un paràmetre de localització m (el mínim) i un paràmetre d'escala s>0 amb la funció de distribució acumulada
$\Pr(X\leq x)=e^{-\left({\frac {x-m}{s}}\right)^{-\alpha }}{\text{ si }}x>m.$
Anomenat així per Maurice Fréchet, que va escriure un article relacionat el 1927, Fisher i Tippett van fer més treballs el 1928 i Gumbel el 1958.

## Característiques

El paràmetre únic Fréchet amb paràmetre $\alpha$ té moment estandarditzat
$\mu _{k}=\int _{0}^{\infty }x^{k}f(x)dx=\int _{0}^{\infty }t^{-{\frac {k}{\alpha }}}e^{-t}\,dt,$
(amb $t=x^{-\alpha }$) definit només per a $k<\alpha$:
$\mu _{k}=\Gamma \left(1-{\frac {k}{\alpha }}\right)$
on $\Gamma \left(z\right)$ és la funció Gamma.

## Aplicacions

* En hidrologia, la distribució de Fréchet s'aplica a esdeveniments extrems com ara les precipitacions màximes anuals d'un dia i els cabals fluvials. La imatge blava, feta amb CumFreq, il·lustra un exemple d'ajust de la distribució de Fréchet a les pluges màximes anuals d'un dia classificades a Oman i mostra també el cinturó de confiança del 90% basat en la distribució binomial. Les freqüències acumulades de les dades de pluja es representen traçant posicions com a part de l'anàlisi de freqüències acumulades.
* En l'anàlisi de la corba de declivi, la distribució de Fréchet pot descriure un patró decreixent de les dades de sèrie temporal de la taxa de producció de petroli o gas al llarg del temps per a un pou.
* En Economia s'utilitza per modelar el component idiosincràtic de les preferències dels individus per a diferents productes (Organització Industrial), ubicacions (Economia Urbana) o empreses (Economia Laboral).

## Referències

* ↑ Hansen, Alex «The Three Extreme Value Distributions: An Introductory Review». Frontiers in Physics, 8, 2020. DOI: 10.3389/fphy.2020.604053/full. ISSN: 2296-424X.
* ↑ Fréchet, M. «"Sur la loi de probabilité de l'écart maximum".». Ann. Soc. Polon. Math., 6, 1927, pàg. 93.
* ↑ Fisher, R. A.; Tippett, L. H. C. Proceedings of the Cambridge Philosophical Society, 24, 2, 1928, pàg. 180–190. Bibcode: 1928PCPS...24..180F. DOI: 10.1017/S0305004100015681.
* ↑ Gumbel, E. J.. Statistics of Extremes (en anglès). Nova York: Columbia University Press, 1958. OCLC 180577.
# Sant Cristòfol (els Hostalets de Pierola)

Sant Cristòfol és una ermita al terme municipal dels Hostalets de Pierola (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Capella molt enrunada, de planta rectangular, no hi ha restes d'absis i tan sols queden la façana i un tram de paret. A la façana hi ha dues portes, una d'arc de mig punt i dovelles. Sembla que va ser utilitzada per usos no religiosos com ho demostra l'existència d'un cup a l'interior i les restes d'una ampliació o pis sobrealçat on s'hi observa maó i un cos adossat en el seu costat esquerre. A l'interior hi ha restes de motllures ornamentals. Té també un campanar d'espadanya fet amb maó.
El 1033 existia l'ermita de Sant Cristòfol i Sant Martí situada en un turó sobre Can Cardús als límits del terme de Pierola i Masquefa. Aquesta va ser traslladada i edificada de nou el 1374 en la peça de terra que va donar el noble Albert Durfort en el lloc anomenat Font de les Fàbregues en l'antic camí que anava al monestir de Montserrat, tocant al límit del terme de Collbató i Pierola. El 1767 hi ha un permís del Vicari General per beneir la capella bastament obrada. L'ermita fou saquejada i incendiada pels francesos durant la guerra del Francès i actualment està enrunada.

## Notes

* 1 2 «Sant Cristòfol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Irina Kondràtova

Irina Kondràtova (segle XX) és una anestesiòloga pediàtrica ucraïnesa que el 2022 va decidir quedar-se a Ucraïna per atendre les pacients malgrat la guerra.
Des del 2014 dirigeix un equip de metges que dona suport mèdic i psicològic a dones de Luhansk i Donetsk, que el 2022 ja havia atès més de 3.000 dones. Després de la Invasió russa d'Ucraïna del 2022 moltes persones van decidir marxar del país patint per la seva vida davant els persistents atacs aeris. Malgrat aquestes circumstàncies, Kondràtova i el seu equip van decidir quedar-se per continuar atenent dones embarassades, mares i nounats, alguns en cures intensives i amb patologies quirúrgiques. I ho van fer desplaçant-se des de les primeres setmanes de la guerra al soterrani convertit en maternitat del Centre Perinatal Regional de Kharkiv. Com a màxima responsable de l'equip, al març es va fer càrrec de l'Instagram de David Beckham per donar visibilitat a les dificultats i demanar ajuda.
El 2022 va ser escollida una de les 100 dones més inspiradores per la BBC.

## Referències

* ↑ «The Spirit of Ukraine and TIME's 2022 Person of the Year» (en anglès). [Consulta: 31 gener 2023].
* 1 2 «BBC 100 Women 2022: Who is on the list this year? - BBC News» (en anglès britànic). [Consulta: 11 desembre 2022].
* ↑ «Ukrainian mothers and newborns find sanctuary in city hospital» (en anglès). [Consulta: 31 gener 2023].
* ↑ «Ukraine: Premature babies struggling for life in bombed cities» (en anglès). BBC News, 27-03-2022.
* 1 2 «David Beckham 'cede' su cuenta de Instagram a la doctora ucraniana Iryna Kondratova» (en castellà), 21-03-2022. [Consulta: 31 gener 2023].
* ↑ «Los bebés siguen naciendo en Ucrania... en medio de la guerra | UNICEF». [Consulta: 31 gener 2023].
* ↑ «David Beckham cede su cuenta de Instagram a una doctora ucraniana para visibilizar los estragos de la guerra» (en castellà), 22-03-2022. [Consulta: 31 gener 2023].
# Comtat de Flers

El comtat de Flers fou una jurisdicció de l'antic règim a França centrada a Flers (Orne) i a l'antic castell de Flers. Fou una senyoria al segle x. Al segle xi segons la tradició, dos germans de noms Folc d'Aunou i Guillem de Gasprée, es van casar amb dues germanes, senyores de Flers i altres dominis. La capital, Flers, va quedar en la part de Folc d'Aunou. El castell es va construir al segle xii. El 1356 durant la Guerra dels Cent Anys, el castell no és esmentat el que voldria dir que havia perdut importància almenys estratègica. Junt amb altres senyories va formar la baronia de Flers. Nicolas de Grosparmy governava la bornia la primera meitat del segle xvi (1527-1541); més tard el domini fou transmès a la família de Pellevé. Al segle xvii fou elevat a comtat. Lluís de Pellevé era comte quan va construir la nova façana del castell el 1698. Després Jacint Lluís de Pellevé va fer arranjar el parc. Al segle xviii va passar a la família de La Motte-Ango pel matrimoni d'Antonieta de Pellevé, senyora i comtessa de Flers, amb Felip Ramon de La Motte-Ango. El seu fill Àngel Jacint de La Motte-Ango, comte de Flers, va encomanar treball de reforma del castell. El comtat fou suprimit amb la revolució restant només el títol.
# L'oest boig

L'oest boig (títol original en anglès: Waterhole No. 3) és un western estatunidenc dirigit per William A. Graham i estrenat el 1967. Ha estat doblat al català.

## Argument

Sabent que un atracador acaba d'enterrar el producte del seu furt, prop d'un punt d'aigua, al desert, Lewton Cole marxa a la recerca del tresor. No triga a descobrir-ho, però s'adona que el xèrif el cobeja igualment.

## Repartiment

* James Coburn: Lewton Cole
* Carroll O'Connor: Xèrif John H. Copperud
* Margaret Blye: Billee Copperud
* Claude Akins: Sergent Henry Foggers
* Joan Blondell: Lavinia
* Timothy Agoglia Carey: Hilb
* Bruce Dern: Diputat Samuel P. Tippen
* James Whitmore: Capità Shipley
* Harry Davis: Ben
* Roy Jenson: Doc Quinlen

## Referències

* ↑ esadir.cat. L'oest boig. esadir.cat.
* ↑ «Waterhole 3». The New York Times.
# Distribució de Gompertz desplaçada

La distribució de Gompertz desplaçada és la distribució de la més gran de dues variables aleatòries independents, una de les quals té una distribució exponencial amb paràmetre $b$ i l'altre té una distribució Gumbel amb paràmetres $\eta$ i $b$. En la seva formulació original, la distribució s'expressava fent referència a la distribució de Gompertz en comptes de la distribució de Gumbel, però, com que la distribució de Gompertz és una distribució de Gumbel revertida, l'etiquetatge es pot considerar exacte. S'ha utilitzat com a model d'adopció d'innovacions. Va ser proposat per Bemmaor (1994). Algunes de les seves propietats estadístiques han estat estudiades més a fons per Jiménez i Jodrá (2009) i Jiménez Torres (2014).

## Especificació
### Funció de densitat de probabilitat

La funció de densitat de probabilitat de la distribució de Gompertz desplaçada és: $f(x;b,\eta )=be^{-bx}e^{-\eta e^{-bx}}\left[1+\eta \left(1-e^{-bx}\right)\right]{\text{ per }}x\geq 0.\,$
on $b\geq 0$ és un paràmetre d'escala i $\eta \geq 0$ és un paràmetre de forma. En el context de la difusió de les innovacions, $b$ es pot interpretar com l'atractiu global de la innovació i $\eta$ és la propensió a adoptar en el paradigma de la propensió a adoptar. Com més gran $b$ és a dir, com més fort és l'atractiu i més gran $\eta$ és a dir, menor és la propensió a adoptar.

### Funció de distribució acumulada

La funció de distribució acumulada de la distribució de Gompertz desplaçada és:
$F(x;b,\eta )=\left(1-e^{-bx}\right)e^{-\eta e^{-bx}}{\text{ per }}x\geq 0.\,$

## Referències

* ↑ Bemmaor, Albert C. «Modeling the Diffusion of New Durable Goods: Word-of-Mouth Effect Versus Consumer Heterogeneity». A: G. Laurent, G.L. Lilien & B. Pras. Research Traditions in Marketing (en anglès). Boston: Kluwer Academic Publishers, 1994, p. 201–223. ISBN 978-0-7923-9388-7.
* ↑ Jiménez, Fernando; Jodrá, Pedro Communications in Statistics - Theory and Methods, 38, 1, 2009, pàg. 78–89. DOI: 10.1080/03610920802155502.
* ↑ Jiménez Torres, Fernando Journal of Computational and Applied Mathematics, 255, 1, 2014, pàg. 867–877. DOI: 10.1016/j.cam.2013.07.004 [Consulta: lliure].
* ↑ Eghwerido, Joseph Thomas; Agu, Friday Ikechukwu «The shifted Gompertz-G family of distributions: Properties and applications» (en anglès). Mathematica Slovaca, 71, 5, 01-10-2021, pàg. 1291–1308. DOI: 10.1515/ms-2021-0053. ISSN: 1337-2211.
# Saniat Berguig

Saniat Berguig (àrab سانية برڭيڭ) és una comuna rural de la província de Sidi Bennour de la regió de Casablanca-Settat. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 28.854 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Humphrey Carpenter

Humphrey William Bouverie Carpenter (Oxford, 29 d'abril de 1946 – 4 de gener de 2005) va ser un biògraf, escriptor i locutor de ràdio anglès.
Carpenter va néixer, viure i morir pràcticament tota la seva vida a Oxford. El seu pare era Harry Carpenter, bisbe d'Oxford. La seva mare era Urith Monica Trevelyan, la qual havia estat educada segons el mètode Fröbel. De petit, va viure a les dependències del guardià al Keble College, on el seu pare era guardià (Warden) fins que va ser nomenat bisbe. Va estudiar a la Dragon School d'Oxford i, posteriorment, al Marlborough College. Més tard va ser lector d'anglès al Keble.
Entre les seves biografies més destacades destaquen J. R. R. Tolkien: A Biography (1977; a més d'editar The Letters of J. R. R. Tolkien), The Inklings: CS Lewis, JRR Tolkien, Charles Williams and their Friends (1978; guanyadora del premi Somerset Maugham el 1978), W. H. Auden (1981), Ezra Pound (1988; guanyadora del Duff Cooper Memorial Prize), Evelyn Waugh (1989), Benjamin Britten (1992), Robert Runcie (1997), Dennis Potter i Spike Milligan (2004). El seu darrer llibre, The Seven Lives of John Murray (2008) sobre John Murray i la famosa editorail d'Albemarle Street, va ser publicada de manera pòstuma.
Locutor reconegut, va començar la seva carrera a BBC Radio Oxford com a presentador i productor, a més de conèixer allí la que seria la seva muller, Mari Prichard (el pare de la qual era Caradog Prichard, el poeta i novel·lista gal·lès); es van casar el 1973.

## Referències

* ↑ "Humphrey Carpenter. Telegraph (5 January 2005) accessed: 16 June 2008
* ↑ "Carpenter." Telegraph, 2005.
* ↑ Kelly, John. "Humphrey Carpenter." The Guardian 5 January 2005 (; accessed 16 June 2008)
# Gilles de Lessines

Gilles de Lessines OP (c. 1230, Comtat d'Hainaut - † 1304) fou un frare dominic astrònom, alumne de Tomàs d'Aquino i molt influenciat per Albert el Gran. Va estudiar de teologia a la Universitat de París, i fou gran defensor del Tomisme.
Fou un gran científic, astrònom i teòric de l'economia. Estudiós del món celeste, a la tradició d'Ibn al-Hàytham, estudià els fenòmens òptics i astronòmics lligats als crepuscles del vespre i del matí. Del juliol a l'octubre de 1264 es veié al cel un cometa que l'opinió popular posà en relació amb la mort del Papa. Gilles, a qui havien consultat, escrigué una petita obra Sur l'essence, le mouvement etl a signification des comètes, on tractà les opinions d'astrònoms grecs, llatins i àrabs. Adoptà una teoria d'Aristòteles a les Meteorològiques, tractat que acabava de traduir Willem van Moerbeke.

## Referències

* ↑ «History of Medieval Philosophy 313». Arxivat de l'original el 2023-09-03. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ Albert the Great (Stanford Encyclopedia of Philosophy)
* ↑ Work 9: The Doctrinal Life and the Thomistic School
* ↑ «Usury, Scriptural Economics and Eschatological Time». Arxivat de l'original el 2007-11-20. [Consulta: 31 octubre 2007].
# Cobaltkoritnigita

La cobaltkoritnigita és un mineral que pertany al grup de la koritnigita, de la classe dels arsenats. Va ser anomenada així per K. Schmetzer, W. Horn, and O. Medenbach l'any 1981, com a anàleg de cobalt de la koritnigita.

## Característiques

La cobaltkoritnigita és un arsenat de cobalt i zinc. Cristal·litza en el sistema triclínic formant petits cristalls d'1 mm o menys, normalment radials aciculars. És isostructural amb la koritnigita, de la qual n'és l'anàleg amb cobalt. Es pot confondre fàcilment amb l'eritrita. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 2 i 3. Pertany al grup koritnigita de minerals, juntament amb la koritnigita i la magnesiokoritnigita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cobaltkoritnigita pertany a «08.CB - Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, només amb cations de mida mitjana, RO₄:H₂O = 1:1» juntament amb els següents minerals: serrabrancaïta, hureaulita, sainfeldita, vil·lyael·lenita, nyholmita, miguelromeroïta, fluckita, krautita, koritnigita, yvonita, geminita, schubnelita, radovanita, kazakhstanita, kolovratita, irhtemita i burgessita.

## Formació i jaciments

Es troba com a mineral secundari en zones d'oxidació del cobalt. Sol trobar-se associada a altres minerals com: esferocobaltita, quars, pitticita, glaucodot, eritrita o cobaltita. Se n'ha trobat a la República Txeca, a Alemanya, al Japó, al Marroc, a Suïssa i a Catalunya, concretament a la mina de Les Ferreres, Rocabruna (Camprodon), sent la primera referència a la península Ibèrica.

## Referències

* ↑ «Cobaltkoritnigite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 febrer 2015].
* 1 2 «Koritnigite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 febrer 2015].
* ↑ Joan Rosell, Josep L. Garrido, Gemma Masons, Fermí Bobí. Rocabruna i el seu entorn. La mina de les Ferreres, febrer 2014. ISBN B-3687-2014 [Consulta: 8 desembre 2014].
# La desaparició de l'Embry

La desaparició de l'Embry (original: Abandon) és un thriller estatunidenc dirigit el 2002 per Stephen Gaghan i doblat al català.

## Argument

Katie Burke és una brillant estudiant que acaba la seva tesi a la universitat. Dos anys abans, el seu amic Embry, un estudiant ric i ple de vida, ha desaparegut sense deixar rastre. Un policia, mig alcoholitzat, està encarregat d'investigar aquesta desaparició. Però aviat, Embry reapareix davant Katie ...

## Repartiment

* Katie Holmes: Katie Burke
* Benjamin Bratt: Wade Handler
* Zooey Deschanel: Samantha Harper, l'amiga de Katie
* Fred Ward: Tinent Bill Stayton
* Mark Feurstein: Robert Hanson
* Melanie Lynskey: Mousy Julie, la bibliotecària
* Philip Bosco: Professor Jergensen
* Gabriel Mann: Harrison Hobart, l'amic de Katie
* Will McCormack: August
* Gabrielle Union: Amanda Luttrell, l'amiga de Katie
* Greg Kramer: André
* Gillian Ferrabee: Susan
* Barry Julien: Ted
* Tony Goldwyn: Dr. David Schaffer
* Scott Faulconbridge: Jed
* Charlie Hunnam

## Referències

* ↑ La desaparició de l'Embry
* ↑ «La desaparició de l'Embry». The New York Times.
# Distribució de Gumbel de tipus II

En teoria de la probabilitat i estadística, la distribució de Gumbel de tipus II és aquella distribució de probabilitat que té, com a funció de densitat de probabilitat:
    $f(x|a,b)=abx^{-a-1}e^{-bx^{-a}}\,$
per:
    $0<x<\infty$.
Això implica que és similar a la distribució de Weibull, substituint $b=\lambda ^{-k}$ i $a=-k$. Noti's, tanmateix, que un valor positiu de k (com és el cas en la distribució de Weibull) faria que a fos negatiu, cosa que no està permesa en aquesta distribució, ja que es tindria una densitat de probabilitat negativa.
Per $0<a\leq 1$ la mitjana és infinita. Per $0<a\leq 2$ la variància és infinita.
La seva funció de distribució acumulada és:
    $F(x|a,b)=e^{-bx^{-a}}\,$
Els moments $E[X^{k}]\,$ existeixen per $k<a\,$
El cas particular en què b = 1 correspon a la distribució de Fréchet.
La distribució rep el nom del matemàtic alemany Emil Julius Gumbel (1891 – 1966).

## Vegeu també

* Distribució de Gumbel de tipus I

## Referències

* ↑ «The Type-2 Gumbel Distribution» (en anglès). GNU Scientific Library. [Consulta: 3 desembre 2018].