OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sítnoie

Sítnoie - Ситное (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2021 tenia 29 habitants. Pertany al districte (raion) de Rakítnoie.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования муниципального района "Ракитянский район" Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Aleksandrovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 9 gener 2022].
# Sòbol

Sòbol és una masia situada al municipi de Navès a la comarca catalana del Solsonès.
# Sultanat de Borchali

El sultanat de Borchali fou un petit estat de situat al nord-est del llac Sevan a l'antiga regió de l'Artsakh tocant a Geòrgia, al nord-oest del sultanat de Kazak o Gazak. El títol de sultà era un grau mitja entre el més alt de kan i el inferior de beg que portaven els caps militars i governadors locals. Al final del segle xviii depenia del regne de Kakhètia tot i els esforços del kan de Gandja; el 1783, després del tractat entre Rússia i Kartli-Kakhètia, Erekle o Irakli II va donar una llista al tsar de Rússia sobre els dominis existents a Geòrgia i àrees adjacents amb el seu escut i citava com a propis Erevan, Gandja, Atabashi, Kazak (Gazak, avui Qazax), Borchali, Shamshadil, Xirvan i Shakon. L'escut de Borchali era una espasa. La capital era Savanlar. Tenia al nord i oest el regne de Geòrgia, al sud i sud-est el sultanat de Gazak, i al sud, terres de l'Imperi Otomà i del Kanat d'Erevan.
Després de la guerra entre els otomans i perses (1723-1727) la regió de Borchali, igual que la de Gazak, van passar als turcs. Dins de Turquia Borchali no va formar una unitat i els seus diversos districtes formaven part d'almenys dos sandjaks, un dels quals era Gazak. Vers el 1740 el kan de Gandja no donava suport actiu a Nadir Xah i aquest el va castigar cedint la regió de Borchali i la de Gazak incloent les terres dels Shamshadinli al rei de Kartli-Kakhètia. A la mort de Nadir Xah algunes tribus turcmans es van fer independents i es van formar diversos kanats i sultanats entre els quals el de Gazak, Borchali, Shamshadil i la comunitat de Jar-Balakan. Els tres sultanats de Borchali, Gazak i Sham shadil foren incorporats pels russos el 12 de setembre de 1801 per una declaració del tsar, i annexionats com a part de Geòrgia. La detenció dels seus sultans va provocar fortes protestes. El sultanat fou formalment abolit el 1819.
Les deportacions en massa d'armenis entre 1826 i 1830 van provocar l'armenització de Borchali i Gazak. La composició ètnica anterior era a favor dels àzeris i Borchali va formar un "districte tàtar" com altres territoris musulmans. Gazak i Shamshadil també van formar districtes dins la província de Geòrgia. Gazak i Shamshadil es van revoltar contra Rússia el 1844-1845, sense èxit i el 1846 foren incloses en la nova província de Tiflis però el 1867 es va canviar a la provincia d'Elizavetpol. El 1880 Borchali fou creat districte de la mateixa província.

## Referències

* Districte de Qazak i Borchali
# Pont Suramadu

El pont Suramadu (indonesi: Jembatan Suramadu), també conegut com a pont Sura baya– Madu ra, és un pont atirantat que connecta Surabaya, a l'illa de Java i la ciutat de Bangkalan a l'illa de Madura, a Indonèsia. Es va obrir el juny del 2009. Amb 5,4 km de longitud és el més llarg d'Indonèsia i el primer pont a creuar l'estret de Madura.
La part atirantada té tres obertures amb longituds de 192 m, 434 mi 192 m. El pont té dos carrils en cada direcció, a més d'un carril d'emergència i un carril exclusiu per a motocicletes.

## Història

El pont va ser construït per un consorci de les empreses indonèsies PT Adhi Karya i PT Waskita Karya, juntament amb Xina Road and Bridge Corp. i Xina Harbor Engineering Co Ltd. El cost total del projecte, incloses les vies de connexió, s'ha estimat en 4,5 bilions de rupies (US$ 445 milions).
La construcció va començar l'agost del 2003. El juliol del 2004, es va esfondrar una biga, matant un treballador i ferint-ne nou més. La construcció del pont va ser aturada a finals del 2004 a causa de la falta de fons, però va ser represa el novembre del 2005. El va principal del pont, va connectar-se el 31 de març de 2009, i el pont es va obrir al públic el 10 de juny del 2009.
Els peatges es van fixar inicialment en 30000 Rupies Indonèsies (Rp). (3 US$ el 2009) per als vehicles de quatre rodes i 3000 Rp. (0,30 US$) per als de dos. A partir del 27 d'octubre de 2018, es van suprimir les tarifes de peatge per a tota mena de vehicles.
Una setmana després de l'obertura, es va descobrir que havien robat femelles i caragols, així com llums de manteniment i que hi havia evidències de vandalisme als cables que suportaven el va principal.
La construcció del pont Suramadu ha augmentat l'interès en la possibilitat de construir el pont de l'Estret de la Sonda, molt més gran, que creui l'estret de la Sonda a l'oest de Java. El pont va aparèixer en la introducció i l'episodi dos de The Amazing Race 21 .

## Referències

* ↑ Indra Harasputra, 'Special report:Suramadu bridge could last for 100 years', The Jakarta Post, 10 June 2009.
* ↑ «The Suramadu Bridge». The Jakarta Post, 10-06-2009 [Consulta: 10 juny 2009].
* ↑ «Indonesia Launches First Inter-Island Bridge». Tempo, 10-06-2009 [Consulta: 10 juny 2009]. Arxivat 2012-02-22 a Wayback Machine.
* ↑ «Special Report: 'Made in China' poses as RI's pride». The Jakarta Post, 10-06-2009 [Consulta: 10 juny 2009].
* ↑ «Akhirnya, Bagian Tersulit Pada Jembatan Suramadu Tersambung». , 01-04-2009.
* ↑ «Sebanyak 6.500 Undangan Hadiri Peresmian Jembatan Suramadu». , 09-06-2009.
* ↑ «Suramadu Toll Bridge Fares Announced». , 10-06-2009.
* ↑ «Jokowi announces no more toll fee in Suramadu bridge | Republika Online» (en anglès). Republika Online.
* ↑ «Còpia arxivada». , 17-06-2009 [Consulta: 4 gener 2022]. Arxivat 2009-06-19 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-06-19. [Consulta: 4 gener 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial del pont de Suramadu (en indonesi)
# Tavolojka

Tavolojka (en rus: Таволожка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 418 habitants. Pertany al districte municipal de Petrovsk.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Arxivat de l'original el 2021-09-08.
* ↑ Коряков Ю.Б. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Tavorita

La tavorita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de l'ambligonita. Rep el seu nom en honor d'Elysairio Tavora (1911-), professor de mineralogia de la Universitat Federal de Rio de Janeiro, al Brasil.

## Característiques

La tavorita és un fosfat de fórmula química LiFe$^{3+}$(PO₄)(OH). Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5. És un mineral isostructural amb l'ambligonita i la montebrasita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tavorita pertany a «08.BA: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ sobre 1:1» juntament amb els següents minerals: ambligonita, montebrasita, triplita, zwieselita, sarkinita, triploidita, wagnerita, wolfeïta, stanĕkita, joosteïta, hidroxilwagnerita, arsenowagnerita, holtedahlita, satterlyita, althausita, adamita, eveïta, libethenita, olivenita, zincolibethenita, zincolivenita, auriacusita, paradamita, tarbuttita, barbosalita, hentschelita, latzulita, scorzalita, wilhelmkleinita, trol·leïta, namibita, fosfoel·lenbergerita, urusovita, theoparacelsita, turanita, stoiberita, fingerita, averievita, lipscombita, richel·lita i zinclipscombita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Sapucaia, situada a la localitat de Sapucaia do Norte, a Galiléia (Minas Gerais, Brasil).

## Referències

* ↑ «Tavorite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Tavríiske (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Tavrítxeskoie».
Tavríiske (en (ucraïnès): Таврійське, en rus: Таврическое) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 912 habitants. Pertany al districte rural de Krasnoperekopsk. Fins al 1948 la vila es deia Kalantxak.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Tavrítxeskoie

«Tavrítxeskoie» té aquests significats:

## Crimea

* Tavríiske (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea

## Rússia

* Tavrítxeskoie (Krasnodar), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
# Takahiro Ogihara

Takahiro Ogihara (Sakai, Prefectura d'Osaka, Japó, 5 d'octubre de 1991) és un futbolista japonès. Va disputar 13 partits amb les categories inferiors de la selecció del Japó i ha debutat amb l'absoluta.

## Referències

* ↑ Japan National Football Team Database
* ↑ National Football Teams
# Takahashi Korekiyo

    En aquest nom japonès, el cognom és Takahashi.
Takahashi Korekiyo (Tòquio, 19 de setembre de 1854 - 26 de febrer de 1936) va ser un polític japonès, primer ministre del Japó el 1921.
Va néixer a Edo, actualment Tòquio, fill il·legítim de Kawamura Shoemon, pintor oficial resident a la cort del shogun. Va ser adoptat com a fill per Takahashi Kakuji, un samurai de baix rang al servei del dàimio de Date, al domini de Sendai. Cursà llengua anglesa i cultura americana a les escoles privades del missioner James Hepburn. El 25 de juliol de 1867, va embarcar-se en direcció a Oakland (Califòrnia), als Estats Units, on va trobar feina com a treballador domèstic. Amb tot, altres versions de la història recullen que ell va anar a estudiar als Estats Units, però el que seu senyor el va vendre com a esclau i va poder tornar al Japó el 1868, no després de passar certes dificultats.
En tornar al Japó, va ensenyar conversa d'anglès i va ser mestre de l'Institut Kyoritsu, alhora que va començar a treballar com a buròcrata de baix rang al Ministeri d'Educació, i després al d'Agricultura i Comerç. El 1887, va ser nomenat director de l'Oficina de Patents, i va col·laborar en l'establiment del sistema de patents al Japó. En cert moment, va deixar el seu càrrec i provà una aventura empresarial de mineria d'argent al Perú, que tanmateix resultà fallida. Més tard, el 1892, entrà al Banc del Japó, n'esdevingué vicepresident el 1899; hi demostrà habilitat en la cotització de préstecs estrangers per recaptar fons per la Guerra russo-japonesa. Anys més tard, n'arribaria a ser el 7è governador, entre 1911 i 1913.
Ocupà de forma successiva càrrecs polítics d'importància com el de ministre de Finances als primers governs de Yamamoto i Hara, la presidència del Rikken Seiyukai, i el 1921 va esdevenir Primer Ministre. Va prendre part al segon moviment de protecció de la Constitució. Més tard, ocupà successivament càrrecs ministerials com el de ministre d'Agricultura i Comerç al govern de Kato Takaaki, de nou ministre de Finances als governs de Tanaka Giichi, Inukai, Saito i Okada. Tenia un enfocament financer positiu que va ser anomenat com «Finances Takahashi». Aquesta política es basava en controlar la despesa militar. Takahashi s'oposà a l'exèrcit i va ser assassinat en el transcurs de l'incident de 26 de febrer.

## Referències

* 1 2 «Takahashi Korekiyo Memorial Park» (en anglès). Minato City Data Base. Arxivat de l'original el 21 de juny 2021. [Consulta: 14 novembre 2021].
* ↑ Smethurst, Richard J. From Foot Soldier to Finance Minister: Takahashi Korekiyo, Japan's Keynes (en anglès). Cambridge: Harvard University Press, 2007, p. 22.
* 1 2 3 4 «Takahashi, Korekiyo» (en anglès). Portraits of Modern Japanese Historical Figures. Biblioteca Nacional de la Dieta. [Consulta: 14 novembre 2021].
* 1 2 Schlesinger, Jacob M.; Takahashi, Nakamichi «As Japan Battles Deflation, a Bitter Legacy Looms». The Wall Street Journal, 11-06-2015.
* ↑ «The 7th Governor : Mr. Korekiyo Takahashi» (en anglès). Banc del Japó. [Consulta: 14 novembre 2021].
# Terratrèmol de Salta de 1692

El terratrèmol de Salta de 1692 fou un moviment sísmic que va tenir lloc a la província de Salta, Argentina, el 13 de setembre de 1692, a les 11.00 (UTC-3). Va enregistrar una magnitud de 7,00 a l'escala de Richter.
El seu epicentre va estar a 25° 24′ S, 64° 48′ O﻿ / ﻿25.40°S,64.80°O﻿ / -25.40; -64.80, a una profunditat de 30 km.
Aquest terratrèmol es va percebre en grau IX en l'escala de Mercalli. Va destruir la petita població de Talavera del Esteco, a la província de Salta, i va ocasionar 13 morts i ferits. Va produir danys considerables a la ciutat de Salta.

## Referències

* Institut Nacional de Prevenció Sísmica. Llista de Terratrèmols Històrics .
* Terratrèmols històrics ocorreguts a la República Argentina. http://www.inpres.gov.ar/seismology/historicos1.php Arxivat 2013-06-21 a Wayback Machine.
# Portina

Portina (en rus: Портина) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 20 habitants. Pertany al districte rural de Fatej.

## Referències

* ↑ «Прогноз погоды в д. Бригадирово (Курская область)». Arxivat de l'original el 2013-09-25. [Consulta: 1r desembre 2019].
# Portiranhas

Portiranhas (en francès Portiragnes) és un municipi occità del Llenguadoc situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Tabriz Shahrdari Team

El Tabriz Shahrdari Team (codi UCI: TST) és un equip ciclista professional iranià, de categoria Continental.
No s'ha de confondre amb el també equip Tabriz Petrochemical.

## Principals resultats

* Tour de l'Iran: Mirsamad Pourseyedi (2016)
* Volta al Singkarak: Khalil Khorshid (2017)

### Grans Voltes

* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

A partir del 2014 l'equip participa en les proves dels circuits continentals, especialment a l'UCI Àsia Tour.
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2014 | 33è | Hossein Alizadeh (115è) |
| 2015 | 38è | Saeid Safarzadeh (89è) |
| 2016 | 2n | Samad Poor Seiedi (10è) |
| 2017 | 6è | Ilià Davidenok (21è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2016-03-27 a Wayback Machine.
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Pou i font del Carrer del Pou

El pou i font del Carrer del Pou és un conjunt dins del nucli urbà de la població de Ventalló (Alt Empordà), a la part nord-est del terme, al bell mig del Carrer del Pou. Tot el conjunt es troba construït al bell mig d'un solar entre mitgeres, amb tanca delimitadora. És format per un pou cobert i dues fonts o brolladors, de recent construcció, que l'acompanyen. El pou és de planta quadrada, bastit amb lloses de pedra i emmarcat dins d'una estructura d'obra, que sustenta un mecanisme de ferro utilitzat per extreure el líquid. El pou es troba a l'interior d'una caseta de planta rectangular amb coberta de dues vessants, bastida amb maons. Presenta dues portes obertes per accedir-hi, una a cada extrem de la construcció. A l'exterior, adossades als murs de la caseta, hi ha dos fonts de recent construcció, bastides amb maons. La caseta està arrebossada i pintada de color blau, amb les cantonades i els emmarcaments de les obertures de color grana.

## Descripció

* ↑ «Pou i font del carrer del Pou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Taisnières-en-Thiérache

Taisnières-en-Thiérache és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 511 habitants. Administrativament formà part de l'Avesnois, geològicament de la regió de les Ardenes, històricament de l'Hainaut i els seus paisatges formen part de la Thiérache.
Es troba a 96 km de Lilla, a 110 km de Brussel·les, a 128 km de Reims (Marne), a 47 km de Valenciennes i Mons (B), a 22 km de Charleroi (B) i a 10 km d'Avesnes-sur-Helpe. Limita amb Marbaix, Dompierre-sur-Helpe, Noyelles-sur-Sambre, Maroilles i Monceau-Saint-Waast.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 603 | 605 | 530 | 495 | 516 | 497 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Pierette Delevaque | |
| 2008- | Claude Connart | |
# Taula de transició d'estats

En la teoria dels autòmats i la lògica seqüencial, una taula de transició d'estats és una taula que mostra a quin estat (o estats en el cas d'un autòmat finit no determinista) es mourà una màquina d'estats finits, en funció de l'estat actual i altres entrades. És essencialment una taula de veritat en què les entrades inclouen l'estat actual juntament amb altres entrades, i les sortides inclouen l'estat següent juntament amb altres sortides.
Una taula de transició d'estats és una de les moltes maneres d'especificar una màquina d'estats finits. Altres maneres inclouen un diagrama d'estats.
Les taules de transició d'estats són de vegades taules unidimensionals, també anomenades taules de característiques. S'assemblen molt més a taules de veritat que a la seva forma bidimensional. La dimensió única indica entrades, estats actuals, estats següents i (opcionalment) sortides associades a les transicions d'estat.
| Entrada | Estat actual | Següent estat | Sortida |
| I $_1$ | S $_1$ | S $_i$ | O $_x$ |
| I ₂ | S $_1$ | S $_j$ | $_{Oi}$ |
| I $_n$ | S $_1$ | S $_k$ | $_{Oz}$ |
| I $_1$ | S ₂ | S $_{i′}$ | O $_{x′}$ |
| I ₂ | S ₂ | S $_{j′}$ | $_{Oi}$ |
| I $_n$ | S ₂ | S $_{k′}$ | O $_{z′}$ |
| I $_1$ | S $_m$ | S $_{i″}$ | O $_{x″}$ |
| I ₂ | S $_m$ | S $_{j″}$ | O $_{i″}$ |
| I $_n$ | S $_m$ | S $_{k″}$ | O $_{z″}$ |
Taula de transició d'estats de la Figura 1 :
Taula de trabsició d'estats :
| Entrada etat actual | 0 | 1 |
| S$_1$ | S₂ | S$_1$ |
| S₂ | {S$_1$, S₂} | S₂ |

## Referències

* ↑ «State Transition Table - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com.+[Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ «Transition Table in Automata» (en anglès). https://www.geeksforgeeks.org,+01-09-2021.+[Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ «Example Transition Table» (en anglès). https://chortle.ccsu.edu.+[Consulta: 14 novembre 2022].
# The Lark Ascending

The Lark Ascending (L'alosa Ascendent) és una obra per a violí i orquestra escrita el 1914 pel compositor anglès Ralph Vaughan Williams. La composició s'inspirà en un poema de George Meredith del mateix nom sobre el l'alosa vulgar. És una de les peces més populars en el repertori clàssic entre els oients britànics.
L'obra es va escriure i dedicar al violinista anglesa Marie Hall, que l'estrenà amb acompanyament de piano. Al contrari de la imaginació popular, de fet Vaughan Williams va escriure els esbossos mentre mirava els vaixells de guerra que creuaven el canal durant la Primera Guerra Mundial. Un noi petit el veia fent els esbossos i, pensant que estava apuntant un codi secret, informava a la policia que posteriorment arrestava el compositor.
La guerra aturà la composició, però fou revisada el 1920 i estrenada sota la direcció d'Adrian Boult el 14 de juny de 1921, una altra vegada amb Marie Hall com a solista.
L'ús de l'escala pentatònica allibera el violí d'un centre tonal dur, i mostra el costat impressionista de l'estil de Vaughan Williams.

## Referències

* ↑ Megan Hobbs, Birds of a feather, Limelight, Octubre 2002
# The Ex

The Ex és un grup musical underground dels Països Baixos. Després de la seva creació el 1979, en ple auge de la música punk, el grup va desenvolupar un estil musical que unia rock, jazz, improvisació i música ètnica. Al llarg dels més de 25 anys de carrera, els seus integrants han realitzat més de mil concerts a Europa, Amèrica del Nord i Àfrica, i publicat una vintena d'àlbums. Entre els seus discos consten Starters alternators (1998), In the fishtank (1999) i Dizzy spells (2001).

## Membres
### Present

* Terrie Hessels (1979–present)
* Katherina Bornefeld (1984–present)
* Andy Moor – (1990–present)
* Arnold de Boer – (2009–present)

### Anterior

* G.W. Sok – vocals (1979–2009)
* Geurt Van Gisteren – tambors (1979–1981)
* René de Groot – baix (1979–1980)
* Bas Masbeck – Baix (1980–1983)
* Wim ter Weele – Bateria (1981–1982)
* Sabien Witteman – Bateria (1982–1984)
* Luc Klaasen – baix (1983–2002)
* Jou Laarman – baix (1983–1985)
* Johannes van de Weert – vocals (1986–1987)
* Nicolette Schuurman – guitarra (1987–1989)
* Colin – baix (1993–1994, 2005)
* Han Buhrs – vocals (1995–1997)
* Han Bennink – Bateria (1997)
* Rozemarie Heggen – Contrabaix (2003–2005)
* Massimo Pupillo – baix (2005)

## Discografia
### Àlbums

* Disturbing Domestic Peace (1980)
* History Is What's Happening (1982)
* Tumult (1983)
* Blueprints for a Blackout (1984)
* Pokkeherrie (1985)
* 1936, The Spanish Revolution (1986)
* Too Many Cowboys (1987)
* Hands Up! You're Free (1988)
* Aural Guerrilla (1988)
* Joggers and Smoggers (1989)
* 6' (1991)
* Scrabbling at the Lock (1991)
* And the Weathermen Shrug Their Shoulders (1993)
* Instant (1995)
* Mudbird Shivers (1995)
* Starters Alternators (1998)
* Dizzy Spells (2001)
* Een Rondje Holland (2001)
* Turn (2004)
* Moa Anbessa (2006)
* Catch My Shoe (2011)
* Y'Anbessaw Tezeta (2012)
* Enormous Door (2013)

## Referències

* ↑ «The Ex». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Telmatobius mayoloi

Telmatobius mayoloi és una espècie de granota que viu al Perú a les zones tropicals de gran altitud (més de 3500m), on és usada per a la medicina tradicional i l'alimentació de les poblacions locals. Aquest ús fa que la població estigui en declivi, fins al punt que l'espècie ha estat declarada en perill d'extinció, ja que es recol·lecten tant exemplars adults com larves, impedint la seva regeneració natural. Podria estar afectada de quitridiomicosi com altres espècies del mateix gènere, però no se n'ha confirmat cap afectació.

## Referències

* ↑ Monteza, J.I. & Lehr, E. 2004. Telmatobius mayoloi. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Accedit a data 17 de gener de 2008.
# Telmatobius intermedius

Telmatobius intermedius és una espècie de granota que viu al Perú.

## Referències

* Monteza, J.I., Sinsch, U., Lehr, E. & Arizabal, W. 2004. Telmatobius intermedius. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 de gener de 2008.
# Telmatobius laticeps

Telmatobius laticeps és una espècie de granota que viu a l'Argentina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Lavilla, E. 2004. Telmatobius laticeps. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 de gener de 2008.