OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juana Salabert

Juana Salabert (París, 1962) és una escriptora franco-espanyola. És llicenciada en Lletres Modernes per la Universitat de Tolosa de Llenguadoc Le-Mirail i autora de diverses obres en castellà. És també la guanyadora del Premi Biblioteca Breve de l'editorial Seix Barral per Velòdrom d'Hivern l'any 2001.
És filla de Miguel Salabert (1931-2007), periodista, traductor i autor de la novel·la L'exili interior.

## Biografia

Va néixer a París l'any 1962. És filla de l'escriptor i traductor Miguel Salabert, que, per fugir del règim franquista i de la censura de què era víctima a Espanya, es va exiliar a França l'any 1956. Va créixer entre França i Espanya convertint-se en bilingüe. Diplomada de la Universitat de Tolosa-Joan Jaurés, va debutar com a novel·lista l'any 1996 amb Varadero. La seva segona novel·la Arde lo que será escrita i publicada el mateix any va ser finalista del Premi Nadal i va ser traduïda al francès per l'editorial Payot & Rivages. L'any 2001, va obtenir el Premi Biblioteca Breve de l'editorial Seix Barral amb Velódromo de invierno també traduït al francès.

## Obra

* Varadero (Alfaguara, 1996)
* Arde lo que será (Destinació, 1996: finalista del Premi Nadal)
* Mar de los espejos (Plaza & Janés, 1998)
* Aire nada más (Plaza & Janés, 1999)
* Estación central (Plaza & Janés, 1999)
* La bruja marioneta (Espada, 2001)
* Velódromo del invierno (Seix Barral, 2001: Premi Biblioteca Breve; Alianza, 2009)
* La noche ciega (Seix Barral, 2004; finalista del Premi Nacional de Narrativa 2005)
* Hijas de la ira (Plaza & Janés, 2005; Nocturna, 2009)
* El bulevar del miedo (Alianza, 2007: VIII Premi Unicaja de Novel·la Fernando Quiñones; finalista del premi Dashiell Hammett 2008)
* Cuentos de amigas (Anagrama, 2009) (antologia de diverses autores)
* La faz de la tierra (Alianza, 2011)
* La regla del oro (Alianza, 2015)

## Enllaços externs

* Entrevista a Juana Salabert

## Referències

* ↑ «Juana Salabert gana el Biblioteca Breve con «Velódromo de invierno»» (en castellà). Diari ABC. Sergi Doria, 29-03-2001. [Consulta: 11 gener 2020].
* ↑ «Juana Salabert» (en castellà). Nocturna Ediciones. [Consulta: 11 gener 2020].
# La xifra negra

La xifra negra (originalment en castellà, La cifra negra) és una pel·lícula documental del 2018, dirigida per Ales Payá. A través d'una trentena de casos, el llargmetratge realitza una panoràmica de la vulneració dels drets humans per part de funcionaris públics a l'estat espanyol i analitza l'índex d'impunitat d'aquest tipus de delictes. El treball parla de casos com el d'Iñigo Cabacas, d'Unai Romano i de Martxelo Otamendi, i inclou víctimes, advocats, jutges, policies, defensors dels drets humans i altres experts, que analitzen les causes i apunten possibles vies de superació d'aquesta problemàtica. La pel·lícula compta amb la participació de Manuela Carmena, Joaquim Bosch, Rodolfo Ares i Rafael Ribó, entre els personatges entrevistats, i amb actors com Willy Toledo, Isak Férriz i Gorka Lasaosa per a les reconstruccions de fets demostrats en seu judicial.
El documental va guanyar el 16è Festival de Cinema i Drets Humans de Sant Sebastià, on públic va atorgar-li una puntuació de 8,92 sobre 10, i va inaugurar l'edició de 2017 del BccN Barcelona Creative Commons Film Festival. També va participar en la secció competitiva del Festival de Cinema i Drets Humans de Barcelona i ha comptat amb el suport d'Amnistia Internacional i la Coordinadora per a la Prevenció i Denúncia de la Tortura. A partir de l'1 de març de 2018, es va estrenar a diversos cinemes d'Espanya. El 9 d'abril de 2019 es va estrenar en català al programa Sense ficció de TV3.

## Referències

* ↑ Ramos, Miquel. «La Cifra Negra: un documental sobre violencia institucional» (en castellà). La Marea, 04-05-2018. [Consulta: 26 desembre 2021].
* 1 2 Naya, Eduardo «La represión policial, en TV-3». El Periódico de Catalunya, 08-04-2019.
* ↑ «"La cifra negra" gana el 16 Festival de Cine y Derechos Humanos de Donostia» (en castellà). EFE, 27-04-2018. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ «'La cifra negra' abre el 7 de junio el festival de cine Creative Commons BccN» (en castellà). EFE, 30-05-2017. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ «El documental 'La cifra negra' llega este jueves a Santander» (en castellà). elDiario.es Cantabria, 02-07-2018. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ Juan, Asun. «La Fundación Paurides proyecta el documental “La cifra negra. La violencia institucional”» (en castellà). Radio Elda, 16-05-2018. [Consulta: 26 desembre 2021].
# Astroblepus simonsii

Astroblepus simonsii és una espècie de peix de la família dels astroblèpids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Perú.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003. Astroblepidae (Naked sucker-mouth catfishes). p. 312-317. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Nombre 182

El nombre 182 (CLXXXII) és el nombre natural que segueix el nombre 181 i precedeix el nombre 183. La seva representació binària és 10110110, la representació octal 266 i l'hexadecimal B6. La seva factorització en nombres primers és 2×7×13; altres factoritzacions són 1×182 = 2×91 = 7×26 = 13×14; és un nombre 3-gairebé primer: 7 × 2 × 13 = 182.
# FK SKA Rostov del Don

El FK SKA Rostov del Don (en rus ФК СКА Ростов-на-Дону, nom complet Foetbolny Kloeb Sportivnogo Kloeba Armieji, en català Futbol Club Club Esportiu de l'Armada) és un club rus de futbol de la ciutat de Rostov del Don.

## Història

El club va ser fundat el 27 d'agost de 1937. A través de la història ha rebut les denominacions:
* RODKA (1937-1953)
* ODO (1954-1956)
* SKVO (1957-1959)
* SKA (1960-avui)
L'equip va jugar a categories inferiors fins que el SKVO entrà a la segona divisió soviètica el 1958. Fou campió i pujà a primera aquell mateix any, on es mantingué fins al 1973, i on destacaren les posicions segona el 1966 i quarta els anys 1959, 1960, 1963, i 1964.
A les dècades dels 70 i 80 el club es va moure entre la primera (1974, 1976-1978, 1982-1983, 1986-1989) i segona divisió soviètica (1970-1973, 1975, 1979-1981, 1984-1985, 1990-1991). Es proclamà campió de la Copa soviètica de futbol el 1981, essent finalista el 1969 i el 1971.
El 1992 l'equip entrà a la segona divisió russa on ha jugat normalment. Estigué a la tercera divisió el 1994, a la lliga amateur el 1998, i a la primera divisió el 2002.

## Palmarès

* Copa soviètica de futbol (1): 1981

## Referències

* ↑ «Timeline of the Renaming of Russian Top Flight Clubs». russianfootballnews.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial (rus)
* SKA Rostov a KLISF
# Platja de la Barceloneta (Picasso)

Platja de la Barceloneta és un quadre del 1896 de Pablo Picasso dipositat al Museu Picasso de Barcelona.

## Context històric i artístic

L'exercici paisatgístic centra una part important de l'obra de Picasso durant els seus anys de formació. L'artista està influenciat, en part, per la importància que havia assolit el gènere en el segle xix i, en particular, per l'interès que aquest despertà en la seua Màlaga natal amb l'arribada del pintor valencià Muñoz Degrain (1843-1924).
En el decurs de l'any 1896, el paisatge té una importància cabdal en la seua obra i esdevé una pràctica habitual i essencial. Els punts d'interès són l'entorn familiar, la ciutat vella i els seus voltants. Entre aquests hi ha el popular barri de la Barceloneta, construït a partir de la segona meitat del segle xix, on es concentra una població marinera i menestral.

## Descripció

En aquest oli sobre tela de 24,4 × 34 cm Picasso aprofita la vista del litoral per a realitzar un magnífic exercici de perspectiva. Se serveix de l'aigua en xocar contra la sorra de la platja per traçar una diagonal que divideix la composició. Aprofita els dos espais pictòrics per a aplicar-hi dos estils artístics diferents. El que configura la platja i els elements que l'integren (fàbriques del Poblenou, cavalls, etc.) de marcat realisme, i el que forma el mar i l'horitzó marí, de pinzellada més emotiva i lliure i amb una acusada difuminació del fons.
Fou donat per l'artista al Museu Picasso el 1970.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Rafart i Planas, Claustre, 1998. Guia del Museu Picasso. Barcelona: Ajuntament de Barcelona. ISBN 8476098693. Pàg. 25.

## Enllaços externs

* El Museu Picasso exposa els 'Paisatges de Barcelona' de l'artista - Diari Ara (català)
* La Barcelona perduda de Picasso (català)
# Atac de míssils a Shayrat (2017)

Al matí del 7 d'abril de 2017, els Estats Units van llançar 59 míssils Tomahawk a Síria des del Mar mediterrani, va apuntar a la base aèria de Shayrat controlada pel govern sirià. L'atac va ser executat sota responsabilitat del President dels EUA Donald Trump, com a resposta directa a l'atac químic de Khan Shaykhun del passat 4 d'abril.

## Referències

* ↑ Gordon, Michael R. «Dozens of U.S. Missiles Hit Air Base in Syria», 06-04-2018.
* ↑ U.S. Department of Defense. "Statement from Pentagon Spokesman Capt. Jeff Davis on U.S. strike in S" (en anglès). Nota de premsa. “...today [6 April 2018] at about 8:40 p.m. EDT (4:40 a.m., April 7, in Syria)...”
* ↑ Starr, Barbara. «Trump launches military strike against Syria». CNN, 06-04-2018. [Consulta: 7 abril 2017].
* ↑ «Syria war: US launches missile strikes following chemical 'attack'». BBC News, 07-04-2017. [Consulta: 7 abril 2018].
* ↑ Lamothe, Dan. «U.S. strikes Syrian military airfield in first direct assault on Bashar al-Assad's government», 06-04-2018. [Consulta: 7 abril 2017].
# FK Rīga

* No s'ha de confondre amb Riga FC.
El FK Rīga fou un club de futbol letó de la ciutat de Riga.

## Història

Evolució del nom:
* 1999: FK Riga
L'any 2008 fou dissolt, fusionat amb FK Olimps/ASK.

## Palmarès

* Copa letona de futbol:
** 1999

## Referències

* ↑ «Latvia - List of Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 28 juliol 2011].
# Nobuyo Fujishiro

Nobuyo Fujishiro (Prefectura de Chiba, Japó, 25 de gener de 1960) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Nobuyo Fujishiro va disputar 2 partits amb la selecció japonesa.

## Referències

* ↑ «Nobuyo Fujishiro 藤代 伸世 (Player)». National Football Teams. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ «FUJISHIRO Nobuyo». Japan National Football Team Database. Arxivat de l'original el 12 de juny 2018. [Consulta: 4 febrer 2022].

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Platja de la Cala Bea

La platja de Cala Bea és una platja seminatural del municipi de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant (Baix Camp), situada entre la platja del Torn, a ponent, molt propera a l'Espai Natural Protegit de la Rojala-Platja del Torn, i la punta de Cala Bea, a llevant, on desemboca el barranc de Caladoques, i que la separa de la platja de l'Arenal. Té una longitud de 299 metres i una amplada mitjana de 17 metres, formada per sorra mitjana i fina. S'hi practica el nudisme.
A la platja hi ha els búnquers de Caladoques, un niu de metralladores de la Guerra Civil espanyola.

## Referències

* ↑ «Cala Bea». L'Hospitalet de l'Infant i la Vall de Llors.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Les platges d’ús nudista de Catalunya». Club Català de Naturisme.
* ↑ «Escapada a l'Hospitalet de l'Infant i la Vall de Llors». Time Out, 25-10-2017.
# José Luis Rodrigo Velasco

José Luis Rodrigo Velasco, més conegut com a "Rodri" (Madrid, 8 de setembre de 1968) és un exfutbolista professional madrileny, que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Comença a destacar amb el Rayo Vallecano. Amb els madrilenys, debuta a primera divisió tot jugant 27 partits i marcant 3 gols. El Rayo baixa a Segona, i durant les dues següents temporades, serà titular al conjunt vallencà, fins a assolir de nou l'ascens a Primera el 1992. En el retorn, però, el migcampista passa a ser suplent, jugant tan sols 20 partits, 17 d'ells de suplent.
La temporada 93/94 recala a l'Hèrcules CF, amb qui baixa a Segona B. Retornaria a la categoria d'argent a la campanya 97/98, tot militant a les files de l'Elx CF.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Lakebogaïta

La lakebogaïta és un mineral de la classe dels fosfats. Fou anomenat així per la seva localitat tipus el llac Boga (Lake Boga en anglès). Va ser aprovat per la IMA l'any 2007.

## Característiques

La lakebogaïta és un fosfat de fórmula química CaNaFe$^{3+}$₂H(UO₂)₂(PO₄)₄(OH)₂·8H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la lakebogaïta pertany a «08.EA - Uranil fosfats i arsenats, amb proporció UO₂:RO₄ = 1:2» juntament amb els següents minerals: walpurgita, fosfowalpurgita, hal·limondita, parsonsita, ulrichita i ortowalpurgita.

## Formació i jaciments

Només s'ha descrit a la seva localitat tipus, el llac Boga, a Austràlia.

## Referències

* ↑ «Lakebogaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 desembre 2019].
* ↑ «Lakebogaite Mineral Data». [Consulta: 10 gener 2020].
# Fernando Redondo Ituarte

Fernando Redondo Ituarte (Maó, 2 de novembre de 1882 - Mèxic, 1949) va ser un militar i esperantista menorquí.
Va ser un estret col·laborador de Julio Mangada Rosenörn, tant a les seves activitats com a esperantista com posteriorment a l'exèrcit. També van ser companys a la maçoneria. Entre les seves activitats en relació a la llengua auxiliar internacional esperanto, cal destacar la creació de la revista "Homaro" el 1910, així com la participació en la direcció de les principals associacions esperantistes espanyoles, la impartició de cursos i la traducció de diverses obres de la literatura espanyola a la llengua internacional. A més, va ser un actiu col·laborador de diverses publicacions republicanes i socialistes, sobre temes de política, teosofia i esperantisme. També va col·laborar a la redacció de l'Enciklopedio d'Esperanto (1934).
Pel que fa a la seva activitat com a militar, va destacar en la creació de mapes cartogràfics de les Illes Canàries i de les Illes Balears. El 1933 va actuar com a cap de l'estat major del llavors comandant militar de Mallorca, Francisco Franco. A la fi d'aquest any es va retirar del servei actiu. Durant la Guerra Civiles va reincorporar a l'exèrcit i va lluitar a la serra de Guadarrama, com a integrant de la Columna Mangada. El 1937 va ser nomenat Cap de l'Estat Major a Menorca. Va ser una de les últimes persones a abandonar l'illa quan aquesta es va rendir a les tropes de Franco. Es va exiliar a Mèxic, on va morir.

## Referències

* 1 2 Marco Botella, Antonio. Analoj de la Esperanta movado en Hispanujo (en esperanto). 2a ed.. Saragossa, 1988.
* 1 2 3 Ivan Širjaev; Ludoviko Kökény; Vilmos Bleier; Kálmán Kalocsay. Enciklopedio de Esperanto (en esperanto). Budapest: Literatura Mondo, 1933-1934.
* 1 2 3 4 5 Margais Basi, Xavier. El moviment esperantista a Mallorca (1898-1938). Mallorca: Arbre de Mar, 2002. ISBN 84-95694-29-8.

## Enllaços externs

* Poema original en esperanto "La misvojo. Himno de la pesimistoj" Arxivat 2015-02-04 a Wayback Machine.
* Poema original en esperanto "La gruntado"
* Biografia Arxivat 2007-08-16 a Wayback Machine. homenatge a Fernando Redondo per part del Grup d'Esperanto de Mallorca
# Nobuo Fujishima

Nobuo Fujishima (Akita, Prefectura d'Akita, Japó, 8 d'abril de 1950), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Nobuo Fujishima va disputar 65 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Plectroglyphidodon lacrymatus

Plectroglyphidodon lacrymatus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental fins a les Illes Marshall, les Illes de la Societat, les Illes Ryukyu i Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# José Antonio Mateos García

José Antonio Mateos García (San Fernando, 27 de febrer de 1971) és un exfutbolista andalús que jugava com a defensa.
Va destacar a les files del Cadis CF, equip amb el qual va sumar 59 partits a primera divisió (34 la temporada 91/92 i 25 a la següent). També va militar amb el conjunt andalús a Segona Divisió.

## Referències

* ↑ Fitxa del jugador
# José Manuel Colmenero Crespo

José Manuel Colmenero (Gijón, 29 de novembre de 1973) és un futbolista asturià, que ocupa la posició de migcampista. Ha jugat 71 partits en primera divisió, marcant 5 gols.

## Trajectòria

Va sorgir del planter del club de la seua ciutat natal, l'Sporting de Gijón, i després de passar pels diferents equips inferiors, debuta amb l'Sporting a Primera la temporada 93/94, tot i que només apareix set minuts sobre el camp. Més o menys semblant passaria les dues següents campanyes, en les quals apareixeria en pocs partits i de suplent (11 entre el 94 i el 96).
L'estiu de 1996 passar al RCD Mallorca, i allí obté la titularitat. Juga 34 partits i el seu equip puja a primera divisió. De nou a Gijón, José Manuel ja gaudeix de minuts amb l'Sporting, tot i que a la temporada 97/98 els asturians perden la categoria. El gijónes acompanya al seu equip a la categoria d'argent, on segueix sent titular.
Per a l'inici de la temporada 99/00, s'enrola al Deportivo de La Corunya, però no disputa de cap minut a Riazor i és enviat a mitja temporada a la SD Compostela de Segona. No compta tampoc per al Depor la temporada 00/01 (encara que ja debuta amb l'equip gallec) i és cedit al CD Numancia. Els sorians estaven a Primera divisió, però perden la categoria. L'asturià, tot i això, marca 5 gols en 28 minuts.
La 02/03 la passa entre la Bundesliga alemanya, a les files del Hannover 96 i el Polideportivo Ejido de Segona Divisió. L'any següent fitxa per l'Elx CF i a l'estiu del 2004 és traspassat al Pontevedra CF, sense que despunte en cap d'ells. A partir d'ací, José Manuel apareix en equips de Segona B i inferiors, com el Marbella (05-06) i el Roquetas (des del 06).
# L'infern a la ciutat

L'infern a la ciutat (títol original: Nella città l'inferno) és un drama italià ambientat en una presó femenina a la ciutat de Roma basat en la novel·la ''Roma, Via delle Mantellate'' de l'escriptora Isa Mari i dirigit per Renato Castellani.

## Argument

Lina (Giulietta Masina) és una serventa, amb certa ingenuïtat que ha sigut acusada injustament d'haver robat a la casa on treballava i és enviada a la presó, on coneix Egle (Anna Magnani), una prostituta que l'ajudarà a adaptar-se a la situació i espavilar-se a la presó. Un cop es reconeix la innocència de Lina, aquesta surt de la presó i transformarà la seva visió del món, així com la seva forma de vida. Mentrestant, Egle farà amistat amb Marietta (Cristina Gajoni), una noia jove amb somnis d'una vida millor i que s'aferra a l'esperança de casar-se amb un home que ha conegut observant-lo des de la seva cel·la. Finalment Lina torna a presó i Egle s'adonarà de la seva culpabilitat en la transformació i retorn a presó de Lina.

## Premis

* 1959: David de Donatello a la millor actriu per Anna Magnani
* 1960: Nastro d'argento a la millor actriu secundària per Cristina Gaioni

## Referències

* ↑ MARI, Isa. Roma, Via delle mantellate. El infierno en la ciudad. Buenos Aires: 1962. Losada. (Primera edició: Roma, 1953)
* ↑ Renato Castillani a IMDB
* ↑ BRAGAGLIA, Cristina (1993). Pàgina 146
* ↑ CHITI, Roberto; POPPI, Roberto (1993). Pàgina 248

## Bibliografia

* BRAGAGLIA, Cristina. Il piacere del racconto: narrativa italiana e cinema, 1895-1990. Florència: 1993. La Nuova Italia.
* CHITI, Roberto; POPPI, Roberto. Dizionario del cinema italiano. I film (Vol. 2) - Dal 1945 al 1959. Roma: 1991. Gremese.
* VIZIANO, Teresa. Anna Magnani una voce umana. Corazano (Pisa): 2008. Tivillius Edizioni.
# Barnsley

Barnsley és una ciutat del South Yorkshire, Anglaterra. Es troba a la vora del riu Dearne, a 19 km al nord de la ciutat de Sheffield, a 27 km al sud de Leeds i a 23 quilòmetres a l'oest de Doncaster. La ciutat està envoltada de diversos assentaments més petits que en conjunt formen el Municipi Metropolità de Barnsley, dels quals Barnsley és el més gran i el centre administratiu. La ciutat metropolitana tenia 218.063 habitants segons el cens de 2001 del Regne Unit, l'àrea urbana de Barnsley tenia 71.599 habitants.

## Referències

* Expodata/Spreadsheets/D8271.xls Office for National Statistics:Census 2001: Urban Areas: Table KS01: Usual Resident Population
# Osceola (Missouri)

Osceola és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 835 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Osceola tenia 835 habitants, 373 habitatges, i 207 famílies. La densitat de població era de 346,7 habitants per km².
Dels 373 habitatges en un 26,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,2% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 44,5% no eren unitats familiars. En el 39,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 20,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.563 $ i la renda mediana per família de 27.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.786 $ mentre que les dones 15.750 $. La renda per capita de la població era de 17.247 $. Entorn del 13,5% de les famílies i el 19,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Osceola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Osceola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].