OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lepidotrigla calodactyla

Lepidotrigla calodactyla és una espècie de peix pertanyent a la família dels tríglids.

## Descripció

* Fa 18 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical (19°S-32°S) que viu a la plataforma continental.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: és un endemisme de la costa occidental d'Austràlia.

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1860. Catalogue of the Acanthopterygian fishes in the collection of the British Museum. 2. Squamipinnes, Cirrhitidae, Triglidae, Trachinidae, Sciaenidae, Polynemidae, Sphyraenidae, Trichiuridae, Scombridae, Carangidae, Xiphiidae. Londres. Cat. Fishes v. 2. i-xxi + 1-548.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ogilby, J. D., 1910. On some new fishes from the Queensland coast. Endeavour Series, I. On some new fishes from the Queensland coast. Endeavour Series, I.: 85-139.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Grant, E.M., 1986. Guide to fishes. The Department of Harbours and Marine. Brisbane, Queensland. 896 p.
* ↑ Gloerfelt-Tarp, T. i P.J. Kailola, 1984. Trawled fishes of southern Indonesia and northwestern Australia. Australian Development Assistance Bureau, Austràlia, Directorate General of Fishes, Indonèsia i German Agency for Technical Cooperation, República Federal d'Alemanya. 407 p.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Richards, W.J., 1992. Comments on the genus Lepidotrigla (Pisces: Triglidae) with descriptions of two new species from the Indian and Pacific oceans. Bull. Mar. Sci. 51(1):45-65.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Natale sul Nilo

Natale sul Nilo és una pel·lícula italiana de comèdia del 2002 dirigida per Neri Parenti, i protagonitzada per Massimo Boldi, Christian De Sica, Enzo Salvi, Biagio Izzo, i Fichi d'India, Mabel Lozano, Manu Fullola, Nuria de la Fuente i Lucrezia Piaggio en la seva primera aparició cinematogràfica. El guió era de Fausto Brizzi, futur director de Notte prima degli esami.

## Argument

L'advocat romà Fabio Ciulla (Cristian De Sica) va de vacances a Egipte. Persegueix la seva dona, a qui ha traït repetidament, per intentar persuadir-la que el perdoni. El sergent de la policia Enrico Ombroni (Massimo Boldi) també viatja a la terra dels faraons amb un guàrdia (Biagio Izzo) per allunyar la seva filla petita (Lucrezia Piaggio) d'un grup musical del qual és fan. Els dos protagonistes es reuneixen a Egipte per un intercanvi de malentesos, ja que per error Ciulla té declara el seu amor a una jove mentre la seva dona el perdona. La noia cerca al fill de Ciulla, que planeja desfer-se de l'enredat amb un enginy intel·ligent. Mentrestant, la filla d'Ombroni va fugint amb la tripulació del seu grup musical preferit, que han vingut a Egipte per rodar un vídeo exòtic.

## Repartiment

* Christian De Sica: Avv. Fabio Ciulla
* Massimo Boldi: Gen. Enrico Ombroni
* Fichi d'India: Max & Bruno
* Enzo Salvi: Oscar Tufello
* Biagio Izzo: Mar. Gennaro Saltalaquaglia
* Mabel Lozano: Gianna Ciulla
* Nuria de la Fuente: Paola Rampelli
* Paolo Conticini: Capità
* Manu Fullola: Marco Ciulla
* Lucrezia Piaggio:Lorella Ombroni
* Iuliana Ierugan: show girl A
* Kimberly Greene: show girl B
* Gloria Anselmi: show girl C
* Luisella Tuttavilla: show girl D
* Maria De Filippi: ella mateixa

## Producció

Les escenes ambientades a Itàlia en realitat foren rodades a Espanya, Algunes escenes foren rodades al Mena House Hotel de Guiza. En algunes escenes utilitza la cançó Aserejé de Las Ketchup. Va tenir un gran èxit comercial a Itàlia, recaptant en taquilla un total de 28.296.128 euros.

## Referències

* ↑ Natale sul Nilo a cinemaitaliano.info
* ↑ «il Davinotti».
* ↑ Neri Parenti: "Natale su Nilo" a cinecitta.com
* ↑ «Box Office Story: 10 anni di successi, ovvero come è risorto il cinepanettone». Cineblog.it.

## Enllaços externs

* Natale sul Nilo, pel·lícula sencera a facebook.
# Museu de Ceràmica

«Museu de Ceràmica» té aquests significats:
* Museu Nacional de Ceràmica i de les Arts Sumptuàries "Gonzàlez Martí", de València
* Museu de Ceràmica de Barcelona
# Neues Greetsieler Sieltief

El Neues Greetsieler Sieltief (alemany) o Nee Greetsieler Sieldeep (baix alemany) és un curs d'aigua de Greetsiel (Baixa Saxònia) a Alemanya. És un tief o deep que bifurca del Knockster Tief a Hinte i que desemboca via el Leyhörner Sieltief al Mar de Wadden a Greetsiel. Fins ben entrat el segle xx, el canal tenia un paper essencial en el comerç, ja que al terra pantanós de la península de Krummhörn no hi havia gaire carreteres fiables. Connecta Greetsiel amb Emden terra endins via Hinte. El darrer barquer Martin Boomgarden (1899-1979) que tenia un comerç de carbó i que conduïa la barca «Elke», va jubilar-se el 1940.

## Afluents

* Pilsumer Tief
* Altes Greetsieler Sieltief

## Referències

* ↑ Hummerich, Gunther; Lüdde, Wolfgang. Dorfschiffer: Tee aus Emden, Korn aus der Krummhörn. Norden: Verlag Soltau-Kurier, 1992, p. 34-35 (Bibliothek Ostfriesland). ISBN 3922365612.
* ↑ Hümmerich & Lüdde, 1992, p. 132.
# Nansa

* Per a altres significats, vegeu «Nansa (pesca)».
Una nansa o ansa és una part d'un objecte, o un altre objecte connectat a aquest, que s'utilitza per moure'l o agafar-lo amb la mà. El disseny d'una nansa deriva de la ciència de l'ergonomia, però es fa sovint guiat per la intuïció, o seguint una tradició. En particular, pot ser oberta o tancada, vertical o horitzontal, recta o corbada. També s'anomena de vegades maneta quan el mànec és molt allargat.

## Referències

* ↑ «nansa | enciclopedia.cat». [Consulta: 3 juny 2023].

## Vegeu també

* Maneta
* Mànec
Viccionari
# Riverdale (Dakota del Nord)

Riverdale és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 273 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Riverdale tenia 273 habitants, 108 habitatges, i 84 famílies. La densitat de població era de 75,3 hab./km².
Dels 108 habitatges en un 27,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75,9% hi vivien parelles casades, en un 0,9% dones solteres, i en un 21,3% no eren unitats familiars. En el 19,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 21,6% entre 25 i 44, un 31,5% de 45 a 60 i un 19,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 113,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.333 $ i la renda mediana per família de 52.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.972 $ mentre que les dones 27.500 $. La renda per capita de la població era de 18.970 $. Cap de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Riverdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Riverdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Gregorio de Mijares

Gregorio de Mijares (Madrid, segle XIX) va ser un advocat i polític espanyol.
Era un home cultivat que coneixia bé la literatura i els espectacles teatrals i tenia dots d'organitzador. Les primeres notícies d'ell són com a alcalde de Reus el 1861, encara que sembla que exercia d'advocat a la ciutat des d'un temps abans. Quan va arribar a l'alcaldia, va reorganitzar l'organigrama municipal, suprimint departaments inoperants i creant un arxiu documental. Va nomenar per portar-lo a Joan Malegue, comerciant reusenc que ja havia treballat en diferents càrrecs municipals. Durant quatre mesos va estar absent de l'alcaldia per motius que no es coneixen, i va ser nomenat "regente de la alcaldia" el segon tinent d'alcalde Cristòfol Montagut. El mateix any 1861 va fundar El Entreacto, una revista de teatre que es repartia als entreactes de les representacions que es feien al Teatre de les Comèdies. Va iniciar una gran reforma urbanística a la ciutat, fent enderrocar les portes de les muralles que encara quedaven dempeus i va dissenyar nous carrers en espais que havien estat cultius fins aleshores. Va retolar els carrers nous amb noms genèrics, trencant el costum antic de posar-los-hi els noms dels propietaris dels terrenys, i va rectificar i actualitzar la numeració de les cases. La construcció de la línia del ferrocarril de Reus a Montblanc, va propiciar la ràpida edificació de l'estació i Mijares va fer obrir un carrer des de la plaça de les Comèdies, (avui plaça de Catalunya), fins al davant del nou edifici. El 1861 va establir un cos de bombers, davant l'increment de les indústries tèxtils a la ciutat, moltes d'elles mogudes a vapor. Va ser alcalde de Reus fins al 1863, quan va presentar la dimissió per tornar a la seva terra, ocupant el càrrec com a "regente de la alcaldía" Josep Maria Pàmies Juncosa. Membre del Partit Liberal Conservador, cap al 1878 vivia a Madrid i era membre de la Real Sociedad Económica Matritense de Amigos del País. El 1887 va ser nomenat governador civil de la província de Guadalajara i el 1889 de la d'Ourense.

## Referències

* 1 2 "Actes Municipals 1858 a 1861". p. 525 i 989
* ↑ "Actes Municipals 1858-1861", 13-V-1861, p. 967
* 1 2 "Actes Municipals 1862-1865" 20-II-1863, p. 224
* 1 2 Bofarull, Andreu de. Anales históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. Reus: Imp. de la V. e Hijo de Sabater, 1866, p. 338 i 402.
* ↑ «Memoria redactada ... por Gregorio de Mijares ... Gobernador civil de Guadalajara». BPE en Guadalajara. [Consulta: 8-I-2018].
* ↑ «Memoria redactada... por Gregorio de Mijares... gobernador civil de Orense». BNE. [Consulta: 8-I-2018].
# Julia García Games

Julia García Games (Buenos Aires, 6 de juliol de 1899-ibídem, 12 de febrer de 1964) va ser una assagista i feminista argentina.
Des de molt jove va publicar llibres d'assaig, destacant Contribución al estudio de la Poesía de la Gran Guerra, Portales, el predestinado (1931), i Cómo los he visto yo (aquest últim sobre els xilens). També va escriure poesia. Com a periodista va escriure en diversos periòdics i revesteixis argentins i uruguaians.
En la seva faceta de promotora del feminisme, va participar des dels vint anys en campanyes per a l'emancipació de la dona. En 1923 va participar en la Conferència de Dones Treballadores que va tenir lloc a Viena. Dins d'aquesta faceta va escriure nombrosos articles i va pronunciar conferències, fins que als quaranta anys la seva salut li va obligar a retirar-se de la vida pública.
En política, va formar part de la Unió Feminista Nacional argentina i va recolzar a la Unió Cívica Radical del Poble.

## Referències

* 1 2 3 4 Casajuana Roca, Jaime. «Biografía y necrología». A: Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. Suplemento anual, 1963-1964 (en castellà). Espasa-Calpe, 1968, p. 258. ISBN 8423945960. OCLC 489562559.
* ↑ «Biblioteca Nacional - Vista completa del Registro» (en castellà). [Consulta: 5 març 2018].
* 1 2 Rosalía,, Gallo, Edit. Periodismo político femenino : ensayo sobre las revistas feministas en la primera mitad del siglo XX. 1a edition. ISBN 9872083843. OCLC 874914261.
# Julio Carbó

Julio Carbó (Morella, Els Ports, 1964) és un fotògraf valencià, editor gràfic i fotògraf d'El Periódico de Catalunya des del 1989. Ha col·laborat amb Sunday Express, The Guardian, Reuters, De Volkskrant, El País, Ara, Interviú, GEO, Woman, ELLE, Fotogramas i In Out. Ha obtingut premis a Fotopres, FotoGranPrix i Foto Mercé; finalista a l'Ortega i Gasset i menció especial al Fuji de Prensa. La seva obra personal gira al voltant de la seva Morella natal i la comarca dels Ports, i es pot veure a llibres com Morella: imatge i paraula i Aquell sexenni de l'any 2000.

## Referències

* ↑ «Projecte 1 dia 1 foto». Dossier. Arts Santa Mònica, Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 29 de novembre 2014. [Consulta: 22 novembre 2014].
# José Manuel Díaz Gallego

* Per a altres significats, vegeu «José Manuel Díaz».
José Manuel Díaz Gallego (Jaén, 18 de gener de 1995) és un ciclista espanyol que milita en les files del conjunt Burgos-BH.
Va destacar com a amateur guanyant el 2016 el Memorial Valenciaga. El primer triomf com a professional fou al Tour de Rwanda de 2020. El 2021 guanyà la general i una etapa de la Volta a Turquia.

## Palmarès

* 2020
** Vencedor d'una etapa al Tour de Rwanda
* 2021
** 1r a la Volta a Turquia i vencedor d'una etapa
* 2023
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Internacional de ciclisme de Torres Vedras - Trofeu Joaquim Agostinho

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2022. 43è de la classificació general
* 2023. 64è de la classificació general

## Referències

* ↑ José Manuel Díaz Gallego correrá en el Delko Marseille
* ↑ José Manuel Díaz (Extremadura) gana el Memorial Valenciaga
* ↑ «Díaz Gallego logra en Ruanda su primer triunfo profesional». Arxivat de l'original el 2021-01-24. [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ «José Manuel Díaz conquista la Vuelta a Turquía» (en castellà), 18-04-2021. [Consulta: 25 abril 2021].

## Enllaços externs

* José Manuel Díaz Gallego a ProCyclingStats
* Fitxa de José Manuel Díaz Gallego en sitiodeciclismo.net
# José Manuel Esnal

José Manuel Esnal, Mané, és un entrenador de futbol basc nascut a Balmaseda (Biscaia) el 25 de març de 1950.
El tècnic basc començà la seva trajectòria com a entrenador a l'equip de la seva ciutat natal, Balmaseda, a principis de la dècada dels vuitanta, en la qual també va entrenar al Barakaldo, al Sestao i al Deportivo Alavés. No obstant això, el seu primer gran èxit arribaria entrenant a la UE Figueres, on aconseguí ascendir a l'equip empordanès de Segona Divisió B a la Segona Divisió estatal.
Aquest èxit el catapultà a la banqueta de la Unió Esportiva Lleida, club en el qual també assolí diversos ascensos i en el qual entrenà durant set temporades. A la temporada 1990-91 guanyà el seu grup de la Segona Divisió B i la 1993-94 guanyà el campionat de Segona Divisió, portant així a la UE Lleida a la màxima categoria del futbol espanyol on l'equip lleidatà obtingué vèncer al Futbol Club Barcelona 0-1 al Camp Nou i al Reial Madrid 2-1 al Camp d'Esports de Lleida, això no obstant, la UE Lleida acabaria descendint de categoria. De nou a la Segona Divisió, l'equip acabaria tercer a final de temporada però perdent la Promoció d'Ascens amb el Sporting de Gijón.
Després de deixar el Lleida, Mané entrenà el RCD Mallorca i el Llevant UE, arribant al 1997 a la banqueta de Mendizorroza per fer-se novament càrrec del Deportivo Alavés, el qual el portà del fons de la classificació de Segona Divisió espanyola a tota una final de la Copa de la UEFA que perdé 4-5 enfront del Liverpool en el Westfallstadium de Dortmund el 16 de març de 2001.
La temporada 2005-06 tornà a fer-se càrrec del Llevant UE, al qual aconseguí ascendir de Segona Divisió a Primera, mentre que a la següent campanya es feu càrrec de l'Athletic Club, després de la destitució de Félix Sarriugarte, aconseguint mantenir a primera divisió l'equip basc.
L'1 de desembre de 2008 fitxa pel RCD Espanyol de Barcelona en substitució de "Tintín" Márquez, això no obstant, els resultats de l'equip no milloren i és destituït el 20 de gener de 2009, essent substituït per Mauricio Pochettino.

## Equips entrenats

* 1980-1982: Barakaldo CF
* 1982-1984: Sestao River
* 1984-1985: Deportivo Alavés
* 1985-1987: UE Figueres
* 1988-1995: UE Lleida
* 1995-1996: Reial Mallorca
* 1996-1997: Llevant UE
* 1997-2003: Deportivo Alavés
* 2005-2006: Llevant UE
* 2006-2007: Athletic Club
* 2008-2009: RCD Espanyol

## Palmarès

UE Figueres
* Segona Divisió B
** Promoció: 1985-86
UE Lleida
* Segona Divisió
** Campió: 1992-93
** Tercer: 1994-95
* Segona Divisió B
** Campió: 1989-90
* Copa Catalunya
** Finalista: 1992 i 1999
* Trofeu Ciutat de Lleida: 2
** Campió:1992 i 1994
Deportivo Alavés
* Segona Divisió
** Campió: 1997-98
* Copa de la UEFA
** Finalista: 2001
Llevant UE
* Segona Divisió
** Tercer: 2005-06

## Enllaços externs

* Estadístiques d'entrenadors de Primera Divisió
* Estadístiques d'entrenadors de Segona Divisió
* Entrenadors de l'Any 2000-01
* Biografia al web del Athletic Club
# Juan García Torres

Juan García Torres, conegut com a Juanito Mariana, (Cadis, 10 de febrer de 1946) fou un futbolista espanyol de les dècades de 1960 i 1970.

## Trajectòria

El sobrenom Mariana prové del nom de la seva àvia amb què era conegut. Començà a practicar el futbol a l'escola La Salle i als clubs Pastora i Santo Domingo. Amb 12 anys es traslladà a Barcelona on jugà a la Penya Kubala, del barri de Collblanc. Tres anys més tard retorna a Cadis per jugar al CD Berchmans i al Balón de Cádiz amb 16 anys. Amb 18 anys passa al Cadis CF a Segona Divisió. La temporada 1968-69 fitxa pel FC Barcelona, debutant a primera divisió. No triomfà al Barça per culpa de les lesions i la temporada següent fitxà pel Granada CF. Acabà la seva carrera novament al Cadis CF i al Llevant UE.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Juanito Mariana». cadistas1910. Arxivat de l'original el 2016-08-20. [Consulta: 7 maig 2016].
* 1 2 3 4 «El nen d'or de Cadis». L'Esportiu, 15-03-2007. [Consulta: 7 maig 2016].
* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Juan García de Miranda

Juan García de Miranda (Madrid, 1677 - 1749) és un pintor del barroc espanyol.
Nasqué sense la mà dreta i hagué de pintar amb la mà esquerra. Era deixeble de Juan Delgado. Tingué accés a les col·leccions reials del Palau on pogué veure en directa la pintura dels venecians, dels flamencs, de Rubens i Velázquez. Després de l'incendi que es produí el 1734 al Real Alcázar, García de Miranda, va treballar com a restaurador oficial per salvar les pintures que no havien estat cremades. Treballà amb Andrés de la Calleja. Aquest treball el conduí més tard a convertir-se en pintor de cambra. La seva obra més important és de temàtica religiosa que va fer per a esglésies i convents.

## Referències

* ↑ «Museo del Prado Enciclopedia Online». [Consulta: 3 desembre 2013].
# Kaissa Ould Braham

Kaissa Ould Braham (1972) és una filòloga i periodista de la Cabília. Des del 2008 viu als Països Catalans, acollida pel PEN Català a causa de la persecució lingüística, ètnica i religiosa de què és objecte. Defensar la cultura, la llengua i el laïcisme a les pàgines del diari Izuran («Arrels») la va enfrontar, a ella i al seu marit, Salem Zenia (director de la publicació), amb la censura del govern i amb la violència de grups islamistes. En l'actualitat continua amb l'activisme a favor de la democràcia, la llibertat del poble amazic i els drets de les dones.

## Referències

* ↑ «La Cabília». TV3, 25-03-2012. [Consulta: 2 setembre 2019].
* ↑ «La repressió del govern espanyol a Catalunya repercuteix a la Cabília». Directa, 09-10-2017. [Consulta: 6 maig 2020].
* ↑ «Què és la pau per Kaissa Ould Braham?». ICIP, 16-04-2019. [Consulta: 2 setembre 2019].
# Ján Hollý

Ján Hollý (amb ortografia contemporània Gán Hollí; Borský Mikuláš, 24 de març de 1785 – Dobrá Voda, 14 d'abril de 1849]) fou un poeta i traductor eslovac. Fou el primer gran poeta eslovac a escriure només en la nova versió estàndard de la llengua eslovaca. Els seus predecessors havien escrit en les diverses varietats regional del txec, el txec eslovaquitzat o bé el llatí. Hollý Va traduir l'Eneida de Virgili i també va escriure un poema èpic en versos alexandrins per mostrar com es podia escriure bé amb l'eslovac acabat d'estandarditzar per Anton Bernolák, d'aquesta manera es veia que era una llengua capaç d'expressar formes poètiques complexes.

## Biografia

Hollý va estudiar a Skalica, Bratislava i Trnava. Fou un sacerdot catòlic a Madunice, prop de Piešťany, on va escriure la major part de la seva obra als peus d'un gran arbre. Hollý fou un membre actiu de la renaixença eslovaca. Va usar el tema de la Gran Moràvia per encoratjar la nació, i avui dia és considerat el pare de la poesia eslovaca.

## Obres destacades

* Svatopluk
* Cyrilo-Metodiáda
* Sláv

## Referències

* ↑ «Slovak Culture». Slovakia.org. Arxivat de l'original el 25 de febrer 2010. [Consulta: 8 febrer 2010].
* ↑ Murray, Christopher John. Encyclopedia of the romantic era, 1760-1850, Volume 1. Nova York: Fitzroy Dearborn, 2004, p. 244. ISBN 1-57958-423-3 [Consulta: 8 febrer 2010].
# Ján Kozák

Ján Kozák (n. 17 abril 1954) és un anterior migcampista de futbol i posterior entrenador eslovac. És l'entrenador actual de la selecció de futbol d'Eslovàquia, càrrec que va assumir el juliol de 2013. El seu fill Ján Kozák també és un futbolista. Com actual entrenador d'Eslovàquia, el seu equip es va classificar per a la Eurocopa de futbol 2016, convertint-se així en la primera vegada que Eslovàquia apareix en el torneig.
El 1981, Kozák va esdevenir el futbolista de l'any a Txecoslovàquia. Va jugar 254 partits en la primera divisió de Txecoslovàquia i va marcar 57 gols. També va participar en l'Eurocopa de futbol 1980 i la Copa del Món de futbol de 1982.

## Honors
### Jugador

Dukla Prague
* Primera divisió de Txecoslovàquia: Guanyadors: 1981–82
* Copa de Txecoslovàquia: Guanyadors: 1981
Lokomotíva Košice
* Copa de Txecoslovàquia: Guanyadors (2x): 1977, 1979
Txecoslovàquia
* Eurocopa de futbol 1980: 3r lloc
* Copa del Món de futbol de 1982: fase de grups
Individual
* Futbolista txecoslovac de l'any: 1981

### Entrenador

1.FC Košice
* MARS Superliga: Guanyadors (2) 1996–97, 1997–98
* UEFA Champions League: Fase de grups 1997–98
MFK Košice
* DOXXbet liga: Guanyadors: 2005–06 (ascens)
* Copa eslovaca de futbol: Guanyadors: 2009
Eslovàquia
* Eurocopa de futbol 2016: Fase de grups

## Referències

* ↑ «Kozák nommé sélectionneur de la Slovaquie» (en francès). uefa.com, 02-07-2013. [Consulta: 21 agost 2015].

## Enllaços externs

* Ján Kozák - estadístiques internacionals al lloc web de l'Associació de Futbol de la República Txeca (txec)
* Weltfussball.de profile Arxivat 2013-02-12 at Archive.is
# Karaköy (Beyoğlu)

Karaköy (l'antic Gàlata) és un barri del districte de Beyoğlu a Istanbul (Turquia), situat a la costa nord del Corn d'Or, l'entrada que el separa de la península històrica de l'antiga Constantinoble. El Corn d'Or és creuat per uns quants ponts, el més important dels quals és l'anomenat Pont de Gàlata.