OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ezkaba

Ezkaba és un barri de la ciutat de Pamplona, capital de la Comunitat Foral de Navarra. Té una població de 14.883 habitants (cens de 2008). Limita al nord amb la ronda de Pamplona i la muntanya Ezkaba que el separa del municipi d'Ezkabarte, al sud amb Txantrea, a l'est amb Villava / Atarrabia i Antsoain.
Els blocs de cases es dibuixen sobre el plànol en forma d'ela, limitats per la Ronda Nord i la muntanya Ezkaba i el carrer Canal. Entre els habitatges s'intercalen zones verdes i els solars dotacionals se situen al costat de la ronda.

## Història

Al març de 2006, l'Ajuntament de Pamplona i l'empresa Avanco lliuraven les claus dels 32 primers pisos de la urbanització d'Ezkaba, un edifici de vuit altures al passeig dels Donantes de Sangre. Any i mig després, més del 66% de les 1.461 habitatges amb què compta la urbanització estan ja entregats (975 pisos). Es pot estimar que més de 2.000 persones viuen ja al nou barri.

## Comunicacions

Línies del Transport Urbà Comarcal que comuniquen el barri amb la resta de la ciutat i la Conca de Pamplona.
| Línia | Trajecte | Horari | Freqüència |
| | Ezkaba-Edificio El Sario – C.C. Galaria – P. Mutilva | 06:35 - 22:25 | 15´ |
| | Ps. Sarasate – San Jorge – Txantrea – Cl. Cortes de Navarra | 23:00 - 0:10 | 35´ |

## Referències

* ↑ «Población y estadistica de Pamplona por Barrios - 22/09/2008». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 gener 2013].
* 1 2 Ezkaba, un nuevo barrio compartido entre Ansoáin y Pamplona - Diario de Navarra - Martes, 4 de desembre de 2007 - 04:00 h
# Faetusa

Faetusa (en grec antic Φαέθουσα "radiant") va ser, segons la mitologia grega, una de les helíades, una filla d'Hèlios, el Sol, i de la nimfa Neera.
Segons explica l'Odissea, Odisseu va arribar a l'illa de Trinàcia (identificada amb Sicília), on ella i la seva germana Lampècia guardaven els ramats consagrats al seu pare, el Sol. Els homes d'Odisseu, contravenint les seves ordres, va matar algunes de les vaques del ramat i se les van menjar. Lampècia va anar a avisar el seu pare, que va demanar a Zeus que castigués els imprudents que havien mort el seu ramat. Zeus va enviar un llamp juntament amb trons, i una tempesta que va fer naufragar la nau amb la que marxaven de l'illa. Només se salvà Odisseu agafat al pal major flotant damunt del mar.
Per altra banda, Ovidi, a Les metamorfosis, explica que Faetusa era la germana més gran de Faetont. Quan aquest va morir, ella i les seves germanes, les helíades, van plorar el mort. De les seves llàgrimes en va néixer l'ambre, i elles van ser convertides en salzes.

## Referències

* ↑ Homer. Odissea, XII, 127-141
* ↑ Ovidi. Les metamorfosis, II, 345-347
# Faetó

«Faetó» té aquests significats:
* Faetó o Faetont, heroi grec fill d'Apol·lo i de Clímene.
* Faetó o Faetont, planeta hipotètic.
* Phaëton, òpera de Jean-Baptiste Lully.
* Faetó (carruatge), tipus de carruatge.
* Faetó (au), família d'aus pelicaniformes (Phaetontidae) formada pel gènere Phaethon.
# Fanfan

Fanfan és una pel·lícula francesa d'Alexandre Jardin, estrenada l'any 1993. Ha estat doblada al català.

## Argument

Alexandre ho té tot per ser feliç: una encantadora companya, Laure, amb la qual viu des de fa cinc anys, un pis espaiós i un brillant futur en perspectiva. Però és encara un etern adolescent, enemic de la rutina que la seva promesa s'esforça de combatre multiplicant les sorpreses i les extravagàncies. Una nit, Alexandre coneix Fanfan, que l'enlluerna per la seva vitalitat, la seva bellesa i el seu aplom. Perdudament enamorat, comença a cortejar-la. No obstant això, per evitar l'ocàs de la passió i els desenganys de la vida de parella, decideix de no declarar-li mai la seva flama. Sent així perpetuar amb ella la grisor dels preludis, la felicitat d'aquests instants on l'amor no és encara més que una promesa…

## Repartiment

* Sophie Marceau: Fanfan
* Vincent Pérez: Alexandre
* Marina Delterme: Laure
* Micheline Presle: Maude
* Gérard Séty: Ti
* Patrick Aubrée: El president
* Gérard Caillaud: El pare de Laure
* Jean-Marie Cornille: El propietari
* Béatrice Esterle: La mare de Fanfan
* Pierre Gérald: El vell senyor
* Maxime Lombard: L'advocat
* Marcel Maréchal: El pare de Fanfan
* Arielle Semenoff: La mare de Laure
* Samuel Sogno: Franck
* Bruno Todeschini: Paul
* Mathilde Vitry: La dona del propietari
* Thierry Lhermitte: cameo (al restaurant)

## Referències

* ↑ «Fanfan». esadir.cat.
* ↑ «Fanfan». Allociné.
# F. David Peat

F. David Peat (Liverpool, Anglaterra, 1938- 6 de juny de 2017) fou un físic anglès. Va néixer a Liverpool (Anglaterra), on va obtenir el doctorat. Va ser catedràtic de la Queen's University a Kingston abans de començar la investigació al National Research Council del Canadà, i també va ser consultor del Science Council del Canadà. Peat també ha organitzat grups per a Native American Elders and Western Scientists, així com amb artistes i científics. També va ser responsable de la sèrie de vint programes “A question of physics” –una història de la física del segle XX– emesa per CBC Ideas, així com altres documentals per a CBC. Peat també ha col·laborat amb el físic David Bohm.
L'any 1996, Peat es va traslladar al poble medieval de Pari, situat a dalt d'un turó a prop de Siena, on va crear el Pari Center for New Learning. El centre organitza congressos, cursos i té un programa de visitants adreçat a artistes, escriptors i estudiosos.
Peat és autor de vint llibres, entre els quals hi ha Blackfoot Physics, From Certainty to Uncertainty, The Blackwinged Night, Turbulent Mirror (amb John Briggs) i Science, Order and Creativity (juntament amb David Bohm). La seva obra més recent és Pathways of Chance.

## Referències

* ↑ «F. David Peat». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Federico Loygorri de la Torre

Federico Loygorri de la Torre (Màlaga, 3 de setembre de 1849 - 21 d'abril de Madrid, 1915) fou un polític i militar andalús, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Fou contralmirall de l'Armada espanyola i membre de la fracció demòcrata del Partit Liberal. Fou governador civil de les Illes Balears, Osca, Navarra i Guadalajara. També fou elegit diputat pel districte de Sagunt a les eleccions generals espanyoles de 1881, on el 1883 havia substituït Mariano Ros Carsí, pel de Gandesa a les eleccions generals espanyoles de 1886 i novament pel de Sagunt a les eleccions generals espanyoles de 1898. Després fou senador per la província de València el 1901-1902, per la província de Pontevedra el 1905-1907 i vitalici des d'aleshores. Fou pare del militar Federico Loygorri Vives.

## Enllaços externs

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2011-07-07 a Wayback Machine.
* Fitxa del Senat
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Ferozkohi

Ferozkohi és una tribu de l'Afganistan, del grup Aymak o Txahar Aymak, que viuen al nord a la vora del riu Murghab, a la riba superior.
Se suposa que la confederació dels Txahar Aymak es va formar vers el segle xviii, durant el període dels durrani, amb tribus autòctones del país i amb els hazares mongols oposats als turcmans.
# Faltó

Faltó (en llatí Falto) era un cognomen de família de la gens Valèria.
Personatges destacats van ser:
* Quint Valeri Faltó, magistrat romà, pretor i cònsol (242 aC).
* Publi Valeri Faltó, cònsol romà el 238 aC.
* Marc Valeri Faltó, ambaixador romà.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 135.
# Falsterbo

Falsterbo és una localitat situada a l'extrem sud-oest de Suècia. Forma part de la ciutat de Skanör med Falsterbo, dins el municipi de Vellinge i és una de les ciutats històriques de Suècia. Falsterbo és coneguda com a destí turístic a l'estiu i també per ser un dels llocs més atractius pels golfistes a Europa: el Club de Golf Falsterbo.
Els observadors d'aus troben en la península una gran font d'interès, ja que les aus tendeixen a descansar allà abans i després del viatge a través de les aigües que la separen d'Alemanya, Polònia o Dinamarca.
Una altra atracció a Falsterbo és el Gran Premi de Salt Eqüestre Internacional (part de l'Exhibició de Cavalls de Falsterbo) que se celebra anualment el juliol. Falsterbo és àmpliament coneguda així mateix per les platges de sorra molt blanca.
La ciutat va gaudir de privilegis comercials amb la Lliga Hanseàtica, que hi va establir una factoria i hi organitzava un mercat anual de l'areng.

## Vegeu també

* Canal de Falsterbo
* Falsterbo 3, grup de folk català que s'inspirà del nom d'aquesta localitat.

## Enllaços externs

* Falsterbo Golf Club (anglès)(suec) Arxivat 2005-08-02 a Wayback Machine.
* Falsterbo Horse Show (anglès)(suec)

## Referències

* ↑ «Lliga Hanseàtica i Ciutats (Alemanya, Letònia, Holanda, Polònia)». Arxivat de l'original el 2008-05-08. [Consulta: 16 setembre 2009].
# Pseudomys australis

Pseudomys australis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic d'Austràlia. Es tracta d'un animal nocturn que s'alimenta principalment de llavors, però també d'invertebrats i de les parts verdes de les plantes. El seu hàbitat natural són els deserts pavimentats. Està amenaçat pel sobrepasturatge. El seu nom específic, australis, significa 'austral' en llatí.

## Referències

* ↑ Burbidge, A. A.; Woinarski, J. Pseudomys australis. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 28 febrer 2018.
* ↑ Entrada «Pseudomys» d'Animalia (en anglès).
# Tino di Camaino

Tino di Camaino (Siena, c. 1280 - Nàpols, 1337 $^{(Gregorià)}$) és un escultor gòtic de Siena.

## Biografia

Fill de Camaino di Crescenzio di Diotisalvi, fou alumne de Giovanni Pisano, a qui ajudà en la construcció de la façana de la Seu de Siena. Continuà amb el seu mestre a Pisa, on fou nomenat mestre d'obres en la catedral el 1311. En aquest període esculpí la tomba d'Arrigo VII (1315).A Siena, on tornà de 1315 a 1320, feu el sepulcre del cardenal Petroni (1317), i el cèlebre monument del bisbe Orso, que realitzà per a la Seu de Florència després del 1321.
Altres treballs destacats del seu període florentí són una Marededéu al Museu Nacional del Bargello i la Caritat al Museu Bardini, a més d'un altre monument funerari per a Gastone de Tour conservat al museu de la basílica de la Santa Creu.
El 1323 es trasllada a Nàpols al servei de Robert d'Anjou, on realitzà molts monuments funeraris: el 1323, el de Caterina d'Habsburg, reina de Polònia, en San Lorenzo Maggiore, el 1325; el de la reina Maria d'Hongria en Santa Maria Donnaregina. A l'església de Santa Clara als darrers anys de la seua vida, esculpí la tomba de Carles de Calàbria i Maria de Valois.

## Bibliografia

* Enzo Carli, Tino di Camaino scultore, Firenze, Li Monnier, 1934 (en italià)
* Wilhelm Reinhold Valentiner, Tino di Camaino. A Sienese sculptor of the fourteenth century, Paris, The Pegasus Press, 1935 (en anglés)
* Max Seidel, Art italiana del Medioevo i del Rinascimento, II, Architettura i scultura, Venezia, Marsilio, 2003 (en italià)
* Roberto Bartalini, Scultura gotica in Toscana. Maestri, monumenti, cantieri del Due i Trecento, Cinisello Balsamo, Silvana Editoriale, 2005 (en italià)
* Francesca Baldelli, Tino di Camaino, Morbio Inferiore, Selective Art Edizioni, 2007 (en italià)
# Peskovatka-Boiarskaia

Peskovatka-Boiarskaia (en rus: Песковатка-Боярская) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2011 tenia 143 habitants. Pertany al districte rural d'Úsman.

## Referències

* ↑ «Комсомольская правда». «В Липецкой области в селе сгорело 103 дома». Николай Боков, 30 июля 2010. Проверено 01-08-2010
# Jordi V

Jordi V és el nom dels següents personatges:
* Jordi V del Regne Unit (Londres, 1865 - 1936), Rei del Regne Unit de la Gran Bretanya i d'Irlanda (1910 - 1922), i emperador de l'Índia
* Jordi V de Hannover (Berlín, 1819 - París, 1878), Rei de Hannover, segon duc de Cumberland i Teviotdales i Príncep del Regne Unit de la Gran Bretanya i Irlanda.
# Philoria frosti

Philoria frosti és una espècie de granota que viu a Austràlia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Gillespie et al (2004). Philoria frosti. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 24 d'abril del 2008. (en anglès).
# Menjagrà cantaire

El menjagrà cantaire (Phonipara canora) és una espècie d'ocell endèmica de Cuba, pertanyent a la família Thraupidae de l'ordre Passeriformes, i única espècie del gènere Phonipara Bonaparte, 1850.

## Referències

* ↑ «Menjagrà cantaire». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Marc Cecili Metel (pretor 206 aC)

Marc Cecili Metel (en llatí Marcus Caecilius L. F. C. N. Metellus) va ser un magistrat romà, germà de Quint Cecili Metel (cònsol) (Quintus Caecilius L. F. L. N. Metellus) i de Luci Cecili Metel (Lucius Caecilius L. F. C. N. Metellus). Formava part de la gens Cecília, una antiga família romana plebea.
Va seredil plebeu l'any 208 aC i pretor urbà el 206 aC. El 205 aC va ser ambaixador davant el rei Àtal I de Pèrgam i va portar a Roma la pedra sagrada que era considerada la Mare dels Déus.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXVII,36; XVIII,10
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1057.
# Marc Cedici

Marc Cedici (en llatí: Marcus Caedicius) va ser un romà que es va dirigir als tribuns del 391 aC per dir que en el silenci de la nit havia escoltat una veu sobrehumana que deia que els gals s'acostaven a la ciutat. Probablement era la mateixa persona que va ser centurió i nomenat comandant pels romans que havien fugit de Veïs després de la conquesta de la ciutat pels gals (390 aC). Va dirigir l'exèrcit contra els etruscs que es van aprofitar de la desgràcia dels romans per saquejar el territori de Veïs.
Va proposar Marc Furi Camil com a general i segons un dels relats ell mateix va portar a Camil el decret del senat que el nomenava dictador i comandant suprem.

## Referències

* ↑ Smith, William; Schmitz, Leonhard. «2. M. Caedicius». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). vol.1. Boston: Little, Brown, and Company, 1867, p. 531.
# Marc Metti Epafrodit

Marc Metti Epafrodit (en llatí Marcus Mettius Epaphroditus, en grec antic Ἐπαϕρόδιτος) va ser un escriptor grec nascut a Queronea deixeble d'Àrquies d'Alexandria.
Era esclau i després llibert de Modest, el governador romà d'Egipte del que va educar al seu fill Pitelí. Una vegada manumès va anar a Roma on va viure des del regnat de Neró fins al de Nerva i va adquirir una gran reputació de savi.
Va col·leccionar llibres i es diu que en va arribar a tenir més de trenta mil. Va morir als 75 anys. Suides, que dona aquesta petita nota biogràfica, diu que va deixar escrites diverses obres de qualitat, però no les menciona. Tanmateix, per altres fonts es coneixen uns comentaris sobre l'Odissea i la Ilíada, un comentari sobre L'escut d'Hèracles d'Hesíode, i un sobre el poeta Cal·límac. La font principal dels títols d'aquestes obres és Esteve de Bizanci.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/34?rgn=full+text;view=image;q1=EpaphroditusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 24. ]
# Marc Meteli

Marc Meteli (en llatí Marcus Metilius) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Metília, originaris d'Alba Longa.
Va ser tribú de la plebs l'any 217 aC i va presentar una rogatio al senat romà per privar a Quint Fabi Màxim Verrugòs, que llavors era dictador, del control únic de les legions, i perquè el magister equitum Quint Minuci Therme agafés la meitat del comandament.
L'any 212 aC va ser llegat enviat pel senat davant dels cònsols, el setè any de la Segona Guerra Púnica.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1067.
# Mandayona

Mandayona és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Manpower

Manpower és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Raoul Walsh el 1941.

## Argument

Hank McHenry i Johnny Marshall treballen a la carretera en una empresa d'energia. En un accident Hank és ferit i és promogut a cap de la colla. Una nit Hank i Johnny coneixen Fay Duval, però comencen les tensions entre Hank i Johnny.

## Repartiment

* Edward G. Robinson: Hank 'Gimpy' McHenry
* Marlene Dietrich: Fay Duval
* George Raft: Johnny Marshall
* Alan Hale: Jumbo Wells
* Frank McHugh: Omaha
* Eve Arden: Dolly
* Barton MacLane: Smiley Quinn
* Ward Bond: Eddie Adams
* Walter Catlett: Sidney Whipple
* Joyce Compton: Scarlett
* Lucia Carroll: Flo
* Egon Brecher: Antoine 'Pop' Duval

## Referències

* ↑ «Manpower». The New York Times.
# Marianne Thamm

Marianne Thamm (nascuda el 12 de març de 1961) és una periodista, escriptora i humorista sud-africana. És editora assistent del Daily Maverick i ha escrit diversos llibres. El 2016, va publicar les memòries, Hitler, Verwoerd, Mandela i jo.
Thamm va néixer a Anglaterra, on el seu pare alemany havia estat presoner de guerra i va conèixer la mare de Thamm, una treballadora de la llar portuguesa. Thamm es descriu com una "meitat portuguesa, meitat alemanya, una immigrant lesbiana atea catòlica romana en recuperació". Viu a Ciutat del Cap amb la seva parella i dues filles.

## Referències

* 1 2 Video – Between The Lines: Hitler, Verwoerd & Marianne Thamm Daily Maverick. 27 September 2016.
* ↑ Past imperfect: Michele Magwood talks to Marianne Thamm about her ‘memoir of sorts’, Hitler, Verwoerd, Mandela And Me The Sunday Times. 17 October 2016
# Marianne Thieme

Marianne Louise Thieme (Ede, 6 de març de 1972) és una política neerlandesa, líder del Partit pels Animals i escriptora sobre drets dels animals.

## Vida
### Vida abans de la política

Marianne Thieme va estudiar al Duno College a Doorwerth. Després va estudiar des de 1991 a 1992 a La Sorbona a París, França. A partir de 1992 va estudiar Dret alemany a l'Erasmus University Rotterdam, especialitzant-se en dret administratiu. En aquest temps es va fer vegetariana. El seu interès en els drets dels animals la va motivar a estudiar dret. Es va graduar el 1997.
De 1998 a 2001 Marianne Thieme va treballar a l'agència d'investigació B&A Group a La Haia. Entre 2001 i 2004 va ser l'oficial de política a Bont voor Dieren (Pell per Animals, una fundació neerlandesa benestarista anti-pell). Fins a novembre de 2006 va ser la directora general de Stichting Wakker Dier (una fundació neerlandesa benestarista contra l'agricultura industrial).

### Vida política

En octubre de 2002, ella i altres proteccionistes dels animals varen fundar el Partit pels Animals (Partij voor de Dieren). Durant les Eleccions legislatives neerlandeses de 2006 el partit va guanyar 50.000 vots (0,5%), però no un seient a la Tweede Kamer der Staten-Generaal (Cambra baixa del Parlament dels Països Baixos).
Al febrer de 2004 va ser nominada a convertir-se en la lijsttrekker (líder del partit) per les Eleccions al Parlament Europeu de 2004. Aquest cop el partit va guanyar 153.000 vots (3,2%), tres vegades més que en 2004. El nombre de vots no va ser suficient per a obtenir un seient al Parlament Europeu.
Durant les Eleccions legislatives neerlandeses de 2006 el Partit pels Animals va guanyar 179.988 vots (1,8%), suficient per a dos seients al parlament neerlandès. El partit es va convertir en el primer partit mundial en guanyar un seient parlamentari tenint una agenda centrada primordialment en els drets dels animals.
Es va convertir en una adventista del Setè Dia en 2006 "perquè és una església amb compassió i cura pel nostre planeta".

## Publicacions

* En maig de 2004 es va publicar el seu llibre De eeuw van het dier (El segle de l'animal). En aquest llibre el punt central són els drets dels animals. Una línia es dibuixa des de la fi de l'esclavitud, passant per l'alliberació de la dona, fins als drets dels animals.
* Meat the Truth

## Referències

* 1 2 Julius Nam «A Platform of Compassion». Spectrum Magazine, 01-09-2007 [Consulta: 23 febrer 2008].
# Mani Tul·li Llong

Mani Tul·li Llong o Marc (en llatí Manius/Marcus Tullius Longus) va ser un magistrat romà del segle v aC. Formava part de la gens Túl·lia, originària d'Alba Longa.
Va ser elegit cònsol l'any 500 aC amb Servi Sulpici Camerí Cornut. Durant el seu mandat es va avortar una conspiració per restaurar als Tarquins. Va morir durant l'exercici del seu càrrec i el seu col·lega va restar sol en el consolat.

## Referències

* ↑ Smith, William. Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). William Smith, 1861, p. 590.
# Mani Rabuleu

Mani Rabuleu (en llatí Manius Rabuleius) va ser un magistrat romà del segle v aC. Formava part de la gens Rabuleia.
Va ser membre del segon decemvirat l'any 450 aC. Dionís d'Halicarnàs diu que era de classe patricia. El fet que un altre Rabuleu sigui conegut com a plebeu fa impossible determinar si la gens Rabuleia era plebea o patrícia.

## Referències

* Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III).
# Markus Reiner

Markus Reiner (hebreu: מרכוס ריינר‎ ,) (Czernowitz, Imperi austrohongarès, 5 de gener de 1886 - 25 d'abril de 1976) va ser un enginyer civil, creador juntament amb Eugene Bingham de la reologia.
Va néixer a Txernivtsí, i va estudiar enginyeria civil a la Technische Hochschule de Viena, i després de la Primera Guerra Mundial va emigrar al Mandat Britànic de Palestina. Després de la fundació de l'Estat d'Israel, va passar a ser catedràtic del Technion (Institut de Tecnologia d'Israel) de Haifa. En el seu honor el Technion va instituir la càtedra Markus Reiner de mecànica i reologia.
A més de ser qui va encunyar el terme reologia és conegut per l'equació de Buckingham-Reiner, l'equació de Reiner-Riwlin i el Nombre de Deborah.

## Obra

* G. W. Scott Blair & M. Reiner. 1957. Agricultural Rheology (Routledge & Kegan Paul, Londres)
* 1960. Deformation, strain and flow: an elementary introduction to rheology: Londres, H. K. Lewis
* 1964. Physics Today vol. 17 (1): 62 The Deborah Number
* 1971. Advanced Rheology: Londres, H. K. Lewis
* 1975. Selected Papers on Rheology: Amsterdam, Elsevier

## Honors

* 1958: guardonat amb el premi Israel, en ciències exactes.

## Referències

* ↑ Markovitz, Hershel «Markus Reiner». Physics Today, 29, 9, 01-09-1976, pàg. 70–71. Arxivat de l'original el 2013-09-27. DOI: 10.1063/1.3023922 [Consulta: 7 desembre 2016].
* ↑ J. F. Steffe (1996) Rheological Methods in Food Process Engineering 2nd ed ISBN 0-9632036-1-4 page 1
* ↑ «Israel Prize recipients in 1958 (en hebreo)». Israel Prize Official Site. Arxivat de l'original el 2017-02-11. [Consulta: 7 desembre 2016].

## Bibliografia addicional

* D. Abir (ed) (1975) Contributions to Mechanics: Markus Reiner Eightieth Anniversary Volume: Oxford, Pergamon Press
* G. W. Scott Blair & M. Reiner (1957) Agricultural Rheology (Routledge & Kegan Paul, London)
* M. Reiner (1960) Deformation, strain and flow: an elementary introduction to rheology: London, H. K. Lewis
* M. Reiner (1964) Physics Today volume 17 no 1 page 62 The Deborah Number
* M. Reiner (1971) Advanced Rheology: London, H. K. Lewis
* M. Reiner (1975) Selected Papers on Rheology: Amsterdam, Elsevier