OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parc Natural Regional del Bosc Orient

Parc Natural Regional del Bosc Orient (francès: Parc naturel régional de la Forêt d'Orient) és una àrea protegida de boscos i llacs en la regió Xampanya-Ardenes de França. Cobreix una àrea total de 70.000 hectàrees (170.000 acres) El parc comprén el gran Reserva de Naturalesa Nacional del Bosc Oriental així com tres llacs fets per l'home: Lac d'Orient, Lac du Temple, i Lac Amance. L'àrea va ser oficialment designada com a parc natural regional el 1970.

## Comunes que comprén

El parc inclou les següents comunes:
* Amance • Argançon • Assencières
* Blaincourt-sur-Aube • Bossancourt • Bouranton • Brévonnes • Briel-sur-Barse • Brienne-la-Vieille • Brienne-le-Château
* Champ-sur-Barse • Chauffour-lès-Bailly • Courteranges
* Dienville • Dolancourt • Dosches
* Épagne
* Géraudot
* Jessains • Juvanzé
* Lassicourt • Laubressel • Lesmont • La Llotja-aux-Chèvres • Lusigny-sur-Barse • Luyères
* Magny-Fouchard • Maison-des-Champs • Maizières-lès-Brienne • Mathaux • Mesnil-Sant-Père • Mesnil-Sellières • Molins-sur-Aube • Montiéramey • Montreuil-sur-Barse
* Onjon
* Pel-et-Der • Piney • Précy-Notre-Dame • Précy-Sant-Martin • Puits-et-Nuisement
* Radonvilliers • Rosnay-l'Hôpital • La Rothière • Rouilly-Sacey
* Sant-Christophe-Dodinicourt • Sant-Léger-sous-Brienne
* Thennelières • Trannes
* Unienville
* Val-d'Auzon • Vauchonvilliers • Vendeuvre-sur-Barse • Villemoyenne

## Llacs

El tres llacs fets per l'home ofereixen esport i activitats de lleure per visitants. El llac més gran, Lac d'Orient, cobreix 2.500 hectàrees (6.200 acres) i inclou dos marines i tres platges de sorra.
* Lac Amance
* Lac du Temple
* Lac d'Orientar

## Referències

* ↑ IUCN Commission on National Parks and Protected Areas. 1990 United Nations list of national parks and protected areas. IUCN, novembre 1990, p. 89. ISBN 978-2-8317-0032-8.
* 1 2 Michelin. Michelin Green Guide Alsace Lorraine Champagne. Michelin Apa Publications, 2010, p. 427. ISBN 978-1-906261-72-6.

## Enllaços externs

* Pàgina web de parc oficial (en francès)
* Pàgina web de parc oficial Arxivat 2020-05-21 a Wayback Machine. (en anglès)
# Parricidi

El parricidi és l'assassinat del pare, la mare o de familiars consanguinis directes. Els motius històricament més freqüents han estat el desig d'heretar o assumir el poder (especialment en el cas de reis o nobles), l'abús sexual patit durant la infantesa o la defensa de la mare (quan el mort és el pare, que maltracta o abandona la dona).
Segons Freud existeixen parricids simbòlics comesos mentalment a la infantesa com a part del desenvolupament de la persona, ja que pel complex d'Èdip, hom vol estar amb el progenitor de sexe oposat i es veu el del propi com a rival (especialment el pare com a figura que sotmet i conquereix la mare).
Alguns parricides cèlebres són el mateix Èdip, Marc Juni Brut tiranicida o els titans grecs.
# Ousseynou Darboe

Ousseynou Darboe (8 d'agost de 1948) és un advocat i polític gambià, ex vicepresident del Col·legi d'advocats de Gàmbia, defensor dels drets humans, que el 1995 fou detingut pel règim militar de Yahya Jammeh i després alliberat, i el 1996, al front del Partit de la Unitat Democràtica, es va enfrontar a les eleccions presidencials a Jammeh, obtenint més del 35% dels vots. El seu partit va obtenir l'any següent vers el 34% dels vots, però només 7 escons. El 2001 quasi es va repetir el resultat a les presidencials (vers el 33%) però el 2002 el seu partit no va participar en les legislatives. Aquest mateix any fou detingut, acusat d'instigar la mort d'un membre del partit del president, però el judici s'ha anat ajornant. El novembre de 2021, la Comissió Electoral Independent (CEI) valida la candidatura d'Ousanou Darboe per a les eleccions presidencials del 2021-22. El 14 de desembre de 2021, Ousainou Darboe va demanar al Tribunal Suprem que anul·lés la proclamada reelecció del president sortint Adama Barrow a les eleccions presidencials de 2021.
# Paleontological Journal

Paleontological Journal és una revista científica russa avaluada per experts i especialitzada en paleontologia. El seu títol se sol abreujar a Paleontol. J. a les llistes bibliogràfiques. És publicada mensualment per Springer Science+Business Media en nom de MAIK Naüka/Interperiódica. El primer número de la revista sortí el 1967. Es publica tant en anglès com en rus (en aquest últim cas, amb el nom de Paleontologuítxeski Jurnal).
# Papa Gregori III

Gregori III (? - Roma, 28 de novembre de 741) va ser Papa de l'Església Catòlica entre el 18 de març de 731 i la seva mort, el 741. La seva festa se celebra el 10 de desembre.
Nascut a Síria, va ser elevat pel poble (llavors era el costum) a la cadira pontifícia durant els funerals del papa Gregori II. Se sap molt poc de la seva vida, anterior al pontificat. Era fill d'un sirià anomenat Joan i parlava llatí i grec. Algunes fonts el fan monjo benedictí, i tenia una devoció especial per Crisògon d'Aquileia, que va morir màrtir en temps de Dioclecià.
Va combatre als longobards i als iconoclastes però va morir sense haver erradicat aquesta heretgia. Va guanyar-se, per la seva caritat el sobrenom d'"Amic dels pobres" tot i que va excomunicar l'emperador d'Orient, Lleó III, per heretge iconoclasta i a més el va insultar en diferents cartes tractant-lo de bàrbar i indigne de regnar.
Amb el rei de la Llombardia, Luitprand, va tenir un tracte doble: primer es va fer amic seu perquè no s'apoderés de Roma i perquè li cedís els pobles de la seva província, després va acollir els rebels ducs de Spoleto i de Benevent, per lluitar contra Luitprand. I com que el rei longobard va tractar de venjar-se, Gregori va reconèixer la seva debilitat i va enviar una sèrie d'ambaixadors al duc de França Carles Martell perquè l'ajudés contra Luitprand.
Al llarg del seu pontificat va promoure l'església al nord d'Europa, especialment amb l'establiment de les missions de Bonifaci de Fulda a Germània i a Bohèmia.

## Referències

* ↑ Mann, Horace K. The lives of the Popes in the Early Middle Ages, vol I: The Popes under the Lombard rule, part 2, 675-795. Londres: Kegan Paul, Trench, Trübner & Co, 1914, p. 203-224 [Consulta: 24 desembre 2022].

## Enllaços externs

* http://www.documentacatholicaomnia.eu/01_01_0731-0741-_Gregorius_III,_Sanctus.html
* Mann, H. Pope St. Gregory III. The Catholic Encyclopedia
# Pamano

«Pamano» té aquests significats:
* Riu o Barranc de Pamano, corrent fluvial del terme municipal de Sort, a la comarca del Pallars Sobirà
* Tossal de Pamano, cim de la Serra d'Altars al lloc on s'uneix amb la Serra de la Mainera
* Les veus del Pamano, novel·la de Jaume Cabré publicada originalment en català el 2004 per Edicions Proa a Barcelona
* Pa del Pamano, pa negre de blat de xeixa tradicional de la Vall d'Àssua, al Pallars Sobirà
* Les veus del Pamano (minisèrie), minisèrie de TV3 basada en la novel·la de Jaume Cabré.
# Pamba

Pamba va ser un rei d'Hatti cap al segle XXIII aC. El regne d'Hatti era un antic estat de l'edat del bronze del període pre-hitita, situat a les regions centrals d'Anatòlia.
Només es coneix aquest rei per una única font, una versió hitita de l'any 1400 aC d'una història accàdia més antiga, que narra diversos esdeveniments relacionats amb èpoques molt anteriors, que van tenir lloc durant el govern del gran rei Naram-Sin d'Akkad al segle XXIII aC. La narració diu que aquest rei va lluitar contra una coalició de 17 reis entre ells Pamba d'Hatti i Zipani de Kanes o Kanesh (Kaniš).
No està testimoniat per troballes arqueològiques. Aquesta referència és la més antiga que menciona Hatti.

## Referències

* ↑ Bryce, Trevor. The Kingdom of the Hittites. Oxford: Oxford University Press, 2010, p. 10. ISBN 9780199281329.
* ↑ Konstan, David (et al.). Epic and History. Chichester: John Wiley & Sons, 2014, p. 51-65. ISBN 9781118785119.
# Pau de Perpinyà

Pau de Perpinyà, el Benaurat (Rosselló?, s. XV - Perpinyà, 1458) fou un frare franciscà, del convent de Sant Francesc de Perpinyà. Fou venerat en l'orde franciscà i el seu nom figura com a servent de Déu i benaurat en martirologis i santorals fins al segle xix, però el seu culte caigué en l'oblit.

## Biografia

No se'n coneix res de la vida, llevat que es va doctorar en Teologia i que ingressà com a franciscà al convent de Sant Francesc de Perpinyà, on destacà per la seva vida virtuosa i per la seva tasca com a confessor. Se li confessà una dona que estava amistançada amb un home casat i el frare aconseguí que la dona se'n penedís i volgués deixar el seu amant. Aquest, que era una persona violenta, en veure que havia perdut la seva amant, anà a cercar el franciscà i el trobà pregant davant l'altar de la Mare de Déu. D'un cop d'espasa, li partí el cap en dos i el matà, en 1458.
Al martirologi franciscà figurava el 12 de gener: Perpiniani beati Pauli martyris...

## Veneració

Des de llavors fou venerat com a màrtir, amb el títol de servent de Déu, venerable i fins i tot, segons Coll, sant. El culte es mantingué fins a la Revolució francesa, que la comunitat desaparegué. A l'altar on morí, de la Mare de Déu del Consol, es conservaven les taques de sang produïdes durant l'atac del soldat, i se'n deia que per més que es volguessin rentar, no marxaven o tornaven a sortir. Sebollit al convent, el seu cos s'hi servà incorrupte i se li atribuïren diversos miracles. Fou venerat popularment i, per evitar el destorb de les visites dins l'església, el seu cos fou traslladat al claustre, on continuà rebent veneració. Els tumults de la Revolució francesa destruïen el convent i la tomba i les restes desaparegueren; amb el temps, el culte caigé en l'oblit.

## Bibliografia

* José Antonio de Hebrera y Esmir. Chronica serafica de la santa provincia de Aragon de la Regular Observancia de Nuestro Padre San Francisco: primera parte. Zaragoza: Diego de Larumbe, 1703. p. 471.
* Jean Capeille. Dictionnaire de biographies roussillonnaises (1914). "Paul de Perpignan (Le Bienheureux)", p. 452-453.
* Félix de Cantalice de Prades. "Le venerable père Paul, de Perpignan", Annales franciscaines, années 5-6 (sept. 1865-août 1867), t. 3, p. 99-106.
# Parc Nacional d'Ivvavik

El Parc Nacional d'Ivvavik (Ivvavik National Park o Parc national Ivvavik) abasta 10.170 quilòmetres quadrats al territori del Yukon (Canadà) a la costa del mar de Beaufort a l'oceà Àrtic gestionat per l'Agència Parcs Canadà (Parks Canada o Parcs Canada). A l'oest del parc es troba el Refugi Nacional de Fauna Salvatge de l'Àrtic (Arctic National Wildlife Refuge) a Alaska (Estats Units), mentre que al sud-est es troba el Parc Nacional de Vuntut (Vuntut National Park o Parc national Vuntut).
Ivvavik significa "guarderia" o "lloc de naixement" en inuvialuktun. Establert el 1984, és el primer parc nacional creat al país com a resultat d'un acord sobre les reclamacions de terres amb els pobles indígenes.
El parc protegeix una part de les zones binacionals als Estats Units i Canadà on vedellen els ramats dels rens del Porcupine (Rangifer tarandus granti). En algunes zones la visitació és limitada per protegir els ecosistemes fràgils. També hi ha una abundància de bous mesquers així com els ossos bruns, negres i blancs que habiten a la zona.

## Referències

* 1 2 3 «Ivvavik National Park». About.com. Arxivat de l'original el 13 d’abril 2013. [Consulta: 10 abril 2013].
* ↑ «Vuntut National Park of Canada». Parks Canada. [Consulta: 10 abril 2013].
* ↑ Himiak, Lauren. «Ivvavik National Park of Canada». About.com. Arxivat de l'original el 13 d’abril 2013. [Consulta: 10 abril 2013].
* ↑ «Ivvavik National Park of Canada Management Plan, p 51-52». Parks Canada. [Consulta: 10 abril 2013].
* ↑ Finkelstein, Maxwell W. «Ivvavik National Park». The Canadian Encyclopedia. Historica Foundation. Arxivat de l'original el 2012-10-13. [Consulta: 10 abril 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès) (francès)
# Parc Nacional d'Iriqui

El Parque nacional d'Iriqui és un espai protegit en el sud-est del Marroc. Ocupa l'espai entre el riu Draa i els contraforts del sud de l'Anti-Atles, a les províncies de Zagora i Tata. És un parc saharià creat en 1994 per a les espècies dèsertiques.

## Flora i fauna

El parc es caracteritza pel paisatge típic del desert del sud del Marroc. La vegetació està representada per una arbrada estepa i sabana amb acàcies. Algunes de les seves dunes són cobertes de tamarix.
Durant els períodes humits, el llac Iriqui es converteix en un aiguamoll temporal, un port d'escala i lloc d'hivernada per a les aus aquàtiques migratòries, incloent flamencs, fotges i oques, el que dona al parc un caràcter ecològic important. La rehabilitació de l'aiguamoll era un dels objectius principals quan es va crear el parc.
Al parc hi ha exemplars de pioc hubara, estruç del Sàhara, arruí, gasela comuna, òrix i hiena ratllada. També hi ha un gran nombre de rèptils com llangardaixos, varànids, camaleons, gecos i diferents varietats de serps.

## Població humana

A part d'unes poques famílies assentades dins del parc, tota la població humana de la zona són nòmades. Aquestes últimes, majoritàriament de M'hamid El Ghouzlane practiquen la transhumància al llarg del circuit de Figuig a Tan-Tan. L'àrea d'Iriqui és el lloc principal per al pasturatge causa del seu bon potencial de pastures.

## Turisme

El ric paisatge i el patrimoni cultural de la regió dona al parc un important potencial ecoturístic que és una palanca per al desenvolupament econòmic local. El seu establiment és part d'una estratègia per impulsar el turisme al sud del Marroc, que podria convertir-se en última instància en un important instrument per a la promoció i desenvolupament de les zones del Sàhara.

## Galeria

* Gasela comuna (Gazella dorcas)
* Arruí (Ammotragus lervia)
* Pioc hubara (Chlamydotis undulata)
* Le Flamenc rosat (Phoenicopterus roseus)

## Referències

* ↑ http://www.eauxetforets.gov.ma/fr/text.aspx?id=1082&uid=93 Arxivat 2013-04-04 a Wayback Machine.
* ↑ Les sites d'intérêt biologique au Maroc. per Med BEDHRI
* 1 2 3 4 5 «Parc National d'lriqui». Arxivat de l'original el 2019-01-06. [Consulta: 28 agost 2016].
* ↑ Sylvie Jourjon: L'Oasis Sacrée d'Oum Lâalag. 5 December 2012 (French).

## Enllaços externs

* (francès) Parc national d'Iriqui Arxivat 2013-04-04 a Wayback Machine., Haut Commissariat des Eaux et Forêts et de la Lutte contre la Désertification
* (francès) Parc national Iriqui Arxivat 2012-09-04 a Wayback Machine., Centre d'Échange d'Information sur la Biodiversité du MAROC
# Penestola

Penestola és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per Heinrich Benno Möschler el 1890.

## Taxonomia

* Penestola bufalis (Guenée, 1854)
* Penestola simplicialis (Barnes & McDunnough, 1913)
* Penestola stercoralis (Möschler, 1881)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 24 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Penestola Möschler, 1890» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Paraíso escondido

Paraíso escondido (estrenada en anglès com Little Boy Blue and Pancho) és una pel·lícula mexicana dirigida el 1958 per Mauricio de la Serna i Raphael J. Sevilla. Fou estrenada el 1962 subtitulada en anglès i destinada al públic estatunidenc.

## Argument

La història del xicot "Noi blau", a l'estil de Tom Sawyer, que és segrestat per uns lladres a la selva del Yucatan amb el seu mico "Pancho".

## Repartiment

* María Elena Marqués... Mariana
* Jorge Martínez de Hoyos ... Don Lorenzo
* Luis Osorno Barona Jr. ... Noi Blau

## Recepció

Va formar part de la selecció oficial al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1960.

## Referències

* ↑ Rob CraigAmerican International Pictures: A Comprehensive Filmography, p. 232-233
* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1960 al web del Festival
# Paraíba

Paraíba és un estat situat a l'est de la Regió Nord-est del Brasil. Té com a límits: Rio Grande do Norte (N), l'oceà Atlàntic (E), Pernambuco (S) i Ceará (O). Posseeix una superfície de 56.439,8 km². La capital és João Pessoa. Altres ciutats importants: Campina Grande, Santa Rita, Patos i Souza.
Turísticament en destaca Cabedelo

## Geografia

El 66% del territori es troba entre els 300 i 900 metres d'altitud. Els rius principals són: riu Paraíba, riu Branco, riu Piranhas, riu Taperoá, riu Mamanguape, riu Curimataú i riu Peixe.

## Relleu

Gran part del territori de l'estat està constituïda de roques resistents i molt antigues, del Precambrià, amb més de 2,5 mil milions d'anys.
Formen un complex cristal·lí que afavoreix l'ocurrència de minerals metàl·lics, no metàl·lics i gemmes. Els jaciments arqueològics i paleontològics també resulten de l'edat geològica d'aquests terrenys.
Al litoral es troba la plana costanera, formada per platges i terres sorrenques.
En l'agrest es troben depressions de relleu i també l'altiplà de Borborema, amb algunes serres. El punt més alt de l'estat és el Pico do Jabre, que té una altitud de 1.197 msnm.
Al Sertao es presenten depressions de relleu.

## Clima

Tropical humit a la costa, amb pluges més abundants. Després del Planalto de la Serra da Borborema (que funciona com una barrera als vents humits del mar) el clima és semiàrid, amb sequeres que poden durar gairebé un any sencer.

## Economia
### Turisme

El Turisme de Paraíba es destaca principalment per les seves platges animades i agradable temperatura sempre amb aigua tèbia. L'estat també té l'única platja naturista al nord-est del Brasil (Platja Tambaba - Costa Sud) i està a punt de ser inaugurada la primera obra de l'arquitecte Oscar Niemeyer a João Pessoa, denominada Estação Ciência, Cultura e Artes (a Ponta do Cabo Branco).
També en destaca els menjars típics, artesanies i ecoturisme. Altres esdeveniments importants són la reunió de la nova consciència i de Sant Joan de Campina Grande, Patos i Santa Luzia, la Festa del Chivo Rei i Lajeo del Pare Mateo Cabaceiras al Caranguefest a Bayeux, el Festival d'Estiu a João Pessoa.

## Vegeu també

* Alagoa Grande

## Enllaços externs

* Governo da Paraíba (en portuguès).
# Parbhani

Parbhani (marathi: परभणी) és una ciutat i municipi de Maharashtra, capital del districte de Parbhani a la regió de Marathwada, situada al centre de l'estat a 19° 16′ N, 76° 47′ E﻿ / ﻿19.27°N,76.78°E﻿ / 19.27; 76.78. Consta al cens del 2001 amb una població de 259.170 habitants. El 1901 la població era de 9.958 habitants. És també capital d'una taluka amb el seu mateix nom.

## Història

Va pertànyer al principat d'Hyderabad entre 1724 i 1948, quedant sota ocupació índia, i part de l'estat d'Hyderabad del 1950 al 1956 i de l'estat de Bombai fins a 1960, quan es va formar Maharashtra.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Districte de Parbhani, lloc oficial Arxivat 2010-03-14 a Wayback Machine.
* Marathwada Agricultural University Arxivat 2009-12-19 a Wayback Machine.
# Peristedion brevirostre

Peristedion brevirostre és una espècie de peix pertanyent a la família dels peristèdids.

## Descripció

* Fa 25 cm de llargària màxima (normalment, en fa 15).

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 55 i 550 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: les Antilles, el sud de Florida i des d'Hondures fins a Nicaragua.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1801. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 3. i-lxvi + 1-558.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther, A., 1860. Catalogue of the acanthopterygian fishes in the collection of the British Museum. 2. Squamipinnes, Cirrhitidae, Triglidae, Trachinidae, Sciaenidae, Polynemidae, Sphyraenidae, Trichiuridae, Scombridae, Carangidae, Xiphiidae. British Mus., Londres. Cat. Fishes v. 2: i-xxi + 1-548.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Miller, G.C. i W.J. Richards, 2002. Peristediidae. Armoured searobins (armoured gurnards). P. 1278-1285. A: K.E. Carpenter (ed.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Atlantic. Vol. 2: Bony fishes part 1 (Acipenseridae to Grammatidae).
* ↑ Robins, C.R. i G.C. Ray, 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* ↑ Claro, R. i L.R. Parenti, 2001. The marine ichthyofauna of Cuba. p. 21-57. A Claro, R., K.C. Lindeman i L.R. Parenti (eds) Ecology of the marine fishes of Cuba. Smithsonian Institution Press, Washington i Londres. 253p.
* ↑ Cotto Sanchéz, A., 1998. Listado taxonómico de los peces identificados en los océanos Pacífico y Atlántico de Nicaragua. Ministerio de Economía y Desarrollo. MEDE PESCA. Managua, Nicaragua. pag. var.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Peebles (Ohio)

Peebles és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.739 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Peebles tenia 1.739 habitants, 705 habitatges, i 456 famílies. La densitat de població era de 554,9 habitants per km².
Dels 705 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,4% hi vivien parelles casades, en un 13% dones solteres, i en un 35,3% no eren unitats familiars. En el 31,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.250 $ i la renda mediana per família de 25.365 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 19.375 $. La renda per capita de la població era de 12.326 $. Aproximadament el 25,1% de les famílies i el 28,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Peebles». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Peebles». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].