OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Proteïna de transferència dels èsters de colesterol

La proteïna de transferència dels èsters de colesterol, abreujat com CETP (de l'anglès: Cholesterylester transfer protein) és una proteïna del plasma sanguini que facilita el transport dels èsters de colesterol i els triacilglicerols entre les diferents lipoproteïnes. Recull triacilglicerols del VLDL o LDL i els intercanvia per èsters de colesterol del HDL i vice versa.

## Genètica

El gen CETP es troba en el 16è cromosoma (16q21).

## Paper en la malaltia

Una mutació rara porta a incrementar la funció del CETP ha estat relacionada amb una ateroesclerosi accelerada. En contrast, un polimorfisme (I405V) del gen CETP ha estat relacionat amb una excepcional longevitat L'àcid elaídic, un component important del greix trans, incrementa l'activitat del CETP.

## Inhibidors de la CETP

Els inhibidors de la CETP són els medicaments contra la hipercolesterolèmia en curs de desenvolupament. Augmenten la taxa de HDL, considerat com el "colesterol bo".

## Notes i referències

* ↑ «Malalties que s'associen genèticament amb proteïna de transferència dels èsters de colesterol, vegeu/editeu les referències a wikidata».
* 1 2 3 GRCh38: Ensembl release 89: ENSG00000087237 - Ensembl, May 2017
* ↑ «Human PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ Zhong S, Sharp DS, Grove JS, Bruce C, Yano K, Curb JD, Tall AR «Increased coronary heart disease in Japanese-American men with mutation in the cholesteryl ester transfer protein gene despite increased HDL levels». J Clin Invest, 97, 12, juny 1996, pàg. 2917–23. DOI: 10.1172/JCI118751. ISSN: 0021-9738. PMC: 507389. PMID: 8675707.
* ↑ Barzilai N, Atzmon G, Schechter C, Schaefer EJ, Cupples AL, Lipton R, Cheng S, Shuldiner AR «Unique lipoprotein phenotype and genotype associated with exceptional longevity». JAMA, 290, 15, octubre 2003, pàg. 2030–40. DOI: 10.1001/jama.290.15.2030. ISSN: 0098-7484. PMID: 14559957.
* ↑ Abbey M, Nestel PJ «Plasma cholesteryl ester transfer protein activity is increased when trans-elaidic acid is substituted for cis-oleic acid in the diet». Atherosclerosis, 106, 1, March 1994, pàg. 99–107. DOI: 10.1016/0021-9150(94)90086-8. ISSN: 0021-9150. PMID: 8018112.
# Niquelzippeïta

La niquelzippeïta és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la zippeïta. Rep el seu nom pel seu contingut en níquel i per la seva relació amb la zippeïta.

## Característiques

La niquelzippeïta és un sulfat de fórmula química Ni₂(UO₂)₆(SO₄)₃(OH)$_{10}$·16H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la niquelzippeïta pertany a «07.EC: Uranil sulfats amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: cobaltzippeïta, magnesiozippeïta, natrozippeïta, zinczippeïta, zippeïta, rabejacita, marecottita, sejkoraïta-(Y) i pseudojohannita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Jáchymov, al districte homònim d'Erzgebirge, a la regió de Karlovy Vary (República Txeca). També ha estat descrita a Rožná, a la regió de Vysočina, també a la República Txeca; a Beerwalde, al dipòsit d'urani de Ronneburg (Turíngia, Alemanya), i a Bagdad, a l'estat d'Arizona, als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Nickelzippeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r juliol 2017].
# Salvi Almató i Espinach

Salvi Almató i Espinach († 25 de febrer de 1958) va ser alcalde accidental d'Esplugues de Llobregat l'octubre de 1945, entre els dies 11 i 20 d'aquell mes, a causa de la renúncia de Josep Mañé i Baleta. El va succeir Josep Martí i Brillas, que va estar-se pocs mesos al capdavant del consistori. Salvi Almató havia accedit al càrrec perquè era primer tinent d'alcalde. En el moment de la seva mort, era jutge de pau d'Esplugues.

## Referències

* ↑ «"Notas sociales de Esplugas"». Crònica de la Vida d'Esplugues, 99, 01-03-1958, pàg. 2 [Consulta: 16 febrer 2016].
# Reppiaïta

La reppiaïta és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom de la localitat de Reppia, a Ligúria (Itàlia), on va ser descoberta.

## Característiques

La reppiaïta és un fosfat de fórmula química Mn₅$^{2+}$(VO₄)₂(OH)₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1991. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 3 i 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la reppiaïta pertany a «08.BD - Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ = 2:1» juntament amb els següents minerals: cornwallita, pseudomalaquita, reichenbachita, arsenoclasita, gatehouseïta, parwelita, ludjibaïta i cornubita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Valgraveglia, dins la localitat italiana de Reppia, a la comune de Ne (Província de Gènova, Ligúria). També ha estat descrita a la glacera Pipji, a Pipjitälli (Valais, Suïssa). Es tracta dels dos únics indrets on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Reppiaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 desembre 2017].
# Reserva natural de Srèbarna

La Reserva natural de Srèbarna (búlgar: Природен резерват Сребърна, Příroda rezervate Srèbarna) és una reserva natural al nord-est de Bulgària, a 18 km a l'oest de Silistra i 2 km al sud del riu Danubi. Aquest comprèn el Llac Srèbarna i els seus voltants i es troba a la Via Pòntica, una ruta de migració d'aus entre Europa i Àfrica. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1983.
La reserva abasta 6 km² d'àrea protegida i una zona de protecció de 5,4 km². La profunditat del llac varia d'1 a 3 m. Hi ha un museu a banda, en què una col·lecció d'espècies dissecades que habiten la reserva.

## Història

En els segles passats (XIX-XX),el Llac Srébarna es va estudiar, el primer científic búlgar a prendre interès en la zona va ser Aleksi Petrov, que va visitar la reserva el 1911. El 1913, la província del sud de Dobrudja "es va incorporar a Romania, el territori va tornar a Bulgària el 1940, quan la zona va ser visitada una vegada més per Petrov per examinar les colònies d'aus que vivien allà.
La zona va ser declarada reserva natural el 1948 i és un lloc Ramsar des de 1975. La reserva es va incloure a la llista del Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 1983.

## Llegendes

Hi ha moltes llegendes sobre l'origen del nom del llac. Una versió parla d'un vaixell ple d'argent (la plata en búlgar) al llarg de les ribes del llac. D'acord amb una altra versió, una mica més lògica, el nom prové dels platejats reflexos a la superfície del llac durant la lluna plena.

## Flora

Hi ha moltes plantes i espècies aquàtiques com el canyís que viu dins i als voltants del llac. L'Estany és llar de més de 67 espècies de plantes que, fora d'aquest hàbitat, es troben en perill d'extinció.

## Fauna

Hi ha una gran varietat de fauna a la zona. Entre ells s'hi troben 39 tipus de mamífers, 21 rèptils i amfibis i 10 espècies de peixos aquesta zona és famosa per les 179 espècies d'aus que nien en el seu territori, algunes de les quals inclouen el Pelicà sorrut, el Cigne mut, l'ànec, l'ànsar comú, l'arpella, el Paridae, l'agró i el corb marí.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Srebarna Nature Reserve» (en anglès). [Consulta: 28 gener 2021].
# Reserva natural estricta de Bitxvintà-Miusseri

La Reserva natural estricta de Bitxvintà-Miusseri (georgià: ბიჭვინთა-მიუსერის სახელმწიფო ნაკრძალი) és una àrea protegida del districte de Gagra i del districte de Gudauta a Abkhàzia, antiga regió d'Abkhàzia a Geòrgia. L'objectiu principal de la reserva és protegir la relíquia de Bitxvintà i la flora i la fauna colonitzades.
La Reserva natural estricta de Bitxvintà-Miusseri es troba a la costa del mar Negre d'Abkhàzia i té tres seccions: Myussera (215 hectàrees), Lidzava (165 hectàrees) i Pitsunda (1296 hectàrees).
La Reserva natural estricta de Bitxvintà-Miusseri, famosa pels boscos de pi pitsundià (Pinus brutia var. Pityusa). També hi ha Buxus colchica, la noguera caucàsica (Pterocarya fraxinifolia), el teix (Taxus baccata), la figuera còlquica (Ficus colchica) i Diospyros lotus que són típics dels paisatges del mar Mediterrani.

## Referències

* ↑ Abkhàzia és objecte d'una disputa territorial entre la República d'Abkhàzia i Geòrgia. La República d'Abkhàzia va declarar la independència unilateralment el 23 de juliol de 1992, però Geòrgia continua reclamant-la com a part del seu territori sobirà i la designa com a territori ocupat per Rússia. Abkhàzia ha rebut un reconeixement formal com a estat independent de 7 de 193 estats membres de les Nacions Unides, 1 dels quals posteriorment ha retirat el seu reconeixement.
* 1 2 «Bichvinta-Miusera in Georgia» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-11-17. [Consulta: 29 novembre 2020].
* ↑ «Strict Nature Reserve Info - Agency of Protected Areas of Georgia» (en anglès). [Consulta: 29 novembre 2020].
* ↑ «Pitsundian Pine» (en anglès). IUCN 2018. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN. [Consulta: 29 novembre 2020]. «Versió 2018-2»
# Resecció segmentària

La resecció segmentària (o segmentectomia) és un procediment quirúrgic per extirpar part d'un òrgan o glàndula, com un subtipus de resecció. Pot implicar l'eliminació de tota la part del cos. També es pot usar per eliminar un tumor i el teixit normal que l'envolta. En cirurgia del càncer de pulmó, la resecció segmentària es refereix a l'eliminació d'una secció d'un lòbul del pulmó. El marge de resecció és la vora del teixit extirpat; és important que aquesta es mostri lliure de cèl·lules canceroses en l'examen per un patòleg.

## Enllaços externs

* Entrada «resecció» al TERMCAT
* Resecció segmentària de còlon, document PDF editat per la Conselleria de Sanitat de la Generalitat Valenciana
* Entrada al diccionari del càncer del NCI dels Estats Units (castellà)
# Viù

Viù (arpità Vjy) és un municipi italià, situat a la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 1.198 habitants. Està situat a la Vall de Viù (Valls de Lanzo), una de les Valls arpitanes del Piemont. Limita amb els municipis de Condove, Germagnano, Lemie, Mezzenile, Rubiana, Traves, Vallo i Varisella.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2000- | Carlo Gabriele | Llista cívica |
# Viñuelas

Viñuelas és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 188 | 123 | 123 | 118 |

## Personalitats cèlebres

* Alejo Vera y Estaca (1834-1923), pintor

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
* ↑ Redacció «La colección de Alejo Vera de Caja de Guadalajara viajará a Roma». Nueva Alcarria, 01-10-2010.
# Reproductibilitat

La reproductibilitat d'un experiment preveu la possibilitat de repetir-lo per part d'un equip diferent del primer que el va fer, en condicions similars, per mirar de comprovar si els resultats coincideixen. És un dels pilars del mètode científic, ja que una teoria i els seus exemples han de poder repetir-se i reproduir-se en contextos variats per mirar d'aplicar-la a àmbits nous i avançar a partir d'ella en el coneixement, és a dir, un postulat científic ha de ser reproduïble per a poder ser compartit per la comunitat i no quedar-se en l'especulació personal.
La reproductibilitat és el grau d'acord entre mesuraments o observacions conduïdes en espècimens replicats en diferents llocs per persones diferents, la reproductivitat forma part de la precisió d'un mètode de prova.
La reproductibilitat també es refereix a la capacitat de reproduir un experiment sencer o un estudi per qualsevol persona treballant de forma independent. Els valors resultants es diu que són commensurats si s'obtenen d'acord amb la mateixa descripció i procediment experimental reproduïble.

## Dades reproduïbles

La reproductibilitat és un dels components de la precisió d'un mètode de prova. L'altre component és la repetibilitat. La reproductibilitat es determina per programes de prova interlaboratoris controlats.

## Resultats irreproduïbles notables

Hideyo Noguchi va esdevenir famós per identificar correctament el bacteri de la sífilis, però també sostenia que l'havia pogut cultivar en el laboratori. Ningú més ha pogut reproduir aquest darrer resultat.
El març de 1989, els químics de la Universitat de Utah Stanley Pons i Martin Fleischmann van informar que la producció d'un excés de calor només podia ser explicat per un procés nuclear ("fusió freda"). Ningú va poder tornar a obtenir aquest resultat amb l'experiment que els havia portat a aquesta conclusió.
L'experiment de Nikola Tesla de 1904 amb el qual va dir que havia pogut enviar i rebre energia elèctrica sense cables no es va poder reproduir.

## Vegeu també

* Repetibilitat
* Exactitud i precisió

## Referències

* ↑ ASTM E177
* ↑ ASTM E691 Standard Practice for Conducting an Interlaboratory Study to Determine the Precision of a Test Method
* ↑ ASTM F1469 Standard Guide for Conducting a Repeatability and Reproducibility Study on Test Equipment for Nondestructive Testing
* ↑ Cheney, Margaret(1999), Tesla Master of Lightning, New York: Barnes & Noble Books, ISBN 0-7607-1005-8, pp. 107.; "Unable to overcome his financial burdens, he was forced to close the laboratory in 1905."
# Resolució 234 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 234 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 7 de juny de 1967, després de la seva crida als governs interessats a cessar immediatament totes les activitats militars al Pròxim Orient va fracassar. El Consell, preocupat per la possibilitat d'un conflicte més ampli, va exigir que els governs involucrats discontinuessin totes les activitats militars abans de les 20:00 GMT el 7 de juny de 1967. El Consell també va demanar que el Secretari General els mantingués informats amb promptitud i actualitat sobre la situació.
La reunió va ser convocada per la Unió Soviètica i la resolució va aprovar per unanimitat. Jordània i Israel van acceptar la resolució, sempre que les altres parts també l'acceptessin. L'endemà, la República Àrab Unida també va acceptar la solució d'alto el foc, a condició de reciprocitat.

## Referències

* ↑ Wellens, Karen; T.M.C. Asser Instituut. Resolutions and statements of the United Nations Security Council (1946-1989): a thematic guide. BRILL, 1990, p. 447. ISBN 978-0-7923-0796-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Hermarc

Hermarc (grec antic: Ἕρμαρχος, llatí: Hermarchus) va ser un filòsof grec de l'escola epicúria, fill d'Agermarc, un home pobre de Mitilene.
Al començament va estudiar retòrica, però després va esdevenir un deixeble fidel d'Epicur, qui el va nomenar com a successor al capdavant de la seva escola entorn de l'any 270 aC. Va morir a edat avançada a la casa de Lísies amb reputació de gran filòsof. Ciceró va conservar algunes cartes d'Epicur dirigides a Hermarc. Va escriure diverses obres que Diògenes Laerci esmenta: κάλλιστα, o Ἐπιστολικὰ περὶ Ἐμπεδοκλέους, en 22 llibres; Περὶ τῶν μαθημάτων, Πρὸς Πλάτωνα, i Πρὸς Ἀριστοτέλην, totes les quals s'han perdut, però podem deduir pel que diu Ciceró que eren de naturalesa polèmica i dirigides contra la filosofia de Plató i Aristòtil, i també sobre Empèdocles.

## Notes

* ↑ Sovint mal anomenat Hermac.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/419?rgn=full+text;view=image;q1=HermarchusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 409. ]
# Província de Nairobi

La província de Nairobi és una dels quaranta-set comptats de Kenya amb una població és de 4,397,073 habitants, segons el cens de 2019. Aquesta província només engloba la superfície de la ciutat de Nairobi, la capital de l'estat. És el tercer comtat més petit però el més poblat, i també esdevé la capital de Kenya.
L'any 2013, l'entitat provincial de Nairobi es va ser efectiva, substituint l'ajuntament de la ciutat, com la unitat d'administració de llarga data des de la pre-independència.
Aquesta entitat consta d'onze subdivisions i vuitanta-cinc districtes electorals. En l'àmbit nacional, Nairobi també envia disset membres del Parlament a les circumscripcions electorals, i una dona representant femení del comtat a l'Assemblea Nacional.
La província és diferent d'altres províncies de Kenya. És la més petita en àrea i és plenament urbana. Té solament una autoritat local, la ciutat i només un districte, el districte de Nairobi. La província de Nairobi té vuit districtes electorals, que segueixen els mateixos límits amb les divisions administratives (que no és el cas en la majoria dels districtes a Kenya). El nom del districte electoral pot diferenciar del nom de la divisió, tal que el districte electoral de Starehe és igual a la divisió central, districte electoral a la divisió de Kibera, districte electoral de Langata i de Kamukunji a la divisió de Pumwani en termes de límits.
El 25 d'agost de 2022 després de les eleccions generals a Kenya, el general Johnson Sakaja va jurar com a quart governador de l provinciia central de Nairobi.

## Referències

* ↑ «2019 Kenya Population and Housing Census Volume I: Population by County and Sub-County - Kenya National Bureau of Statistics». knbs.or.ke, 13-11-2019. Arxivat de l'original el 2019-11-13. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ The Report: Kenya 2014 (en anglès). Oxford Business Group, 2014-11-13, p. 140. ISBN 978-1-910068-13-7.
* ↑ Kinyanjui, Mary Njeri. The Sweet Sobs of Women in Response to Anthropain (en anglès). Cambridge Scholars Publishing, 2019-04-30, p. 97. ISBN 978-1-5275-3394-3.
* ↑ «Sakaja sworn in as the 4th Governor of Nairobi City County» (en anglès americà). nairobi.go.ke, 25-08-2022. [Consulta: 16 abril 2023].
# Lepidobatrachus llanensis

Lepidobatrachus llanensis és una espècie de granota que viu a l'Argentina, el Paraguai i, possiblement també, a Bolívia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Aquino, L., di Tada, I. & Lavilla, E. 2004. Lepidobatrachus llanensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# The Unpardonable Sin (pel·lícula de 1919)

The Unpardonable Sin' és una pel·lícula muda dirigida per Marshall Neilan i protagonitzada per Blanche Sweet en un paper doble. La pel·lícula, basada en la novel·la homònima de Rupert Hughes, es va estrenar el 2 de març de 1919. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Alícia Parcot i la seva mare queden atrapades a Bèlgica en esclatar la Primera Guerra Mundial. Allà són violades per soldats alemanys. Mentrestant, Dimny, la germana bessona d'Alícia s'ha quedat als Estats Units, és trobada inconscient al carrer per Nol Windsor, un instructor mèdic. La porta a casa seva on roman en coma alguns dies. Al final descobreix que el seu estat és conseqüència d'una carta que ha rebut de la seva germana en la qual li explica el que ha passat. En recuperar-se Dimmy te la intenció d'anar a Bèlgica a la recerca de la seva mare i la seva germana. Nol ha rebut l'encàrrec d'anar a Bèlgica amb la “Comissió de Socors a Bèlgica” i tots dos sol·liciten els passaports al mateix temps. A Dimny li neguen el passaport perquè és soltera, de manera que els dos decideixen casar-se només per solventar la situació. A Bèlgica coneixen el coronel Klemm, l'oficial alemany que va violar Alice, i confon Dimny amb la seva víctima. Després de patir molts insults i afronts, Nol i Dimny finalment troben a Alice i la seva mare, els proporcionen passaports, i marxen junts cap a la frontera holandesa. El coronel Klemm enganya Dimny i la condueix a les seves dependències on l'ataca. Per sort Nol arriba a temps per rescatar-la i es produeix una carrera cap a la frontera holandesa que per sort poden travessar.

## Repartiment

* Blanche Sweet (Alice Parcot / Dimny Parcot)
* Edwin Stevens (Stephen Parcot)
* Mary Alden (Mrs. Parcot)
* Matt Moore (Nol Windsor)
* Wesley Barry /anunciant de George Washington)
* Wallace Beery (coronel Klemm)
* Bull Montana (el salvatge)
* Bobby Connelly (el Boy Scout)
* Dick Curtis (no acreditat)
* John De Lacey (no acreditat)

## Referències

* ↑ «“Unpardonable Sin” captures Detroit». Motion Picture News, 22-03-1919, pàg. 1784.
* ↑ «"Unpardonable Sin” in Detroit». Motion Picture News, 15-03-1919, pàg. 1641.
* ↑ «“The Unpardonable Sin” opens in Detroit». Motion Picture News, 08-03-1919, pàg. 1502.
* ↑ «The Unpardonable Sin» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 16 maig 2020].

## Enllaços externs

* The Unpardonable Sin al catàleg de l'American Film Institute
# Titus Quinti Capitolí Barbat

* Per a altres significats, vegeu «Tit Quinti Capitolí Barbat».
Titus Quinti Capitolí Barbat (en llatí: Titus Quinctius Capitolinus Barbatus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Quíntia, i era de la família dels Capitolí. Segurament era germà de Cincinnat, i pare de Titus Quinti Capitolí Barbat.
Va ser elegit cònsol l'any 471 aC junt amb Api Claudi Sabí, i es va oposar al seu col·lega durant les disputes per la lex Publilia de plebiscitis cosa que li va valer el suport dels plebeus. Va fer la guerra contra els eques a les partides dels quals va derrotar i va assolar el seu territori fent molt de botí que va distribuir entre els seus soldats.
Va obtenir el consolat per segona vegada el 468 aC juntament amb Quint Servili Prisc Estructe, i altre cop va fer la guerra als volscs i als eques. Per la seva presència d'ànim va salvar el campament romà quan va ser atacat de nit pels enemics. Després d'aquesta guerra va obtenir els honors del triomf.
El 465 aC va ser cònsol per tercera vegada amb Quint Fabi Vibulà, i altre cop va lluitar contra volscs i eques. Els eques van fer diverses incursions dins del territori romà i Capitolí, que estava amb els seus homes al mont Àlgid (Mons Algidus), els va atacar i els va rebutjar i després va assegurar la frontera, mentre el seu col·lega Quint Fabi derrotava les forces eques.
L'any 446 aC va ser cònsol per quarta vegada amb Agripa Furi Medul·lí. Aprofitant les lluites entre patricis i plebeus que es produïen aquell any, els eques i els volscs van tornar a atacar Roma, van saquejar el Latium i es van acostar a les muralles de la ciutat. Capitolí va saber unir a patricis i plebeus, que en un principi no es van adonar de la proximitat de l'enemic, i va aconseguir fer front a l'atac. Amb consentiment del seu col·lega se li va donar el comandament únic de l'exèrcit i va derrotar els enemics en la ferotge batalla de Corbione.
L'any 443 aC va obtenir el seu cinquè consolat amb Marc Gegani Macerí. Durant aquest any es va establir a Roma per primera vegada la magistratura dels censors, funció que abans tenien els cònsols. Mentre Marc Gegani feia la guerra contra Ardea, Capitolí va fer de mediador entre plebeus i patricis i es va guanyar les simpaties de tots.
L'extraordinària saviesa i moderació que havia mostrat anteriorment, li van facilitar obtenir el sisè consolat l'any 439 aC, ara amb Agripa Meneni Lanat. Aquell any una epidèmia de gana va assolar Roma i es va fer necessari nominar un dictador, càrrec que es va oferir a Capitolí, però va rebutjar per la seva avançada edat i va recomanar a Luci Quinti Cincinnat, que tenia prou mèrits per aquesta dignitat.
L'any 437 aC va acompanyar al dictador Mamerc Emili Mamercí com a llegat en la seva campanya contra Fidenes (Fidenae).
Pocs anys després defensà d'una acusació al fill del dictador Tit Quinti Cincinnat Capitolí, que van absoldre, i devia morir poc després, abans del 430 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 605.