OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bowen-Apollo (cràter)

* No s'ha de confondre amb Bowen (cràter).
Bowen-Apollo és un petit cràter d'impacte lunar situat a la vall Taurus-Littrow. Els astronautes Eugene Cernan i Harrison Schmitt van recórrer la vora nord de Brontë a bord del seu rover durant la missió Apollo 17 el 1972. Durant la missió es van referir a ell simplement com «Bowen». Està ubicat just a l'est de l'Estació Geològica 8.
* Localització de Bowen-Apollo (superior dreta de la imatge)
* Cràter Bowen-Apollo. Imatge del LRO
Al sud-oest de Bowen es troben els cràters Cochise, Van Serg i Shakespeare. A l'oest apareix Henry.

## Denominació

El cràter va ser nomenat pels astronautes en referència al geòleg Norman L. Bowen, creador de la sèrie de Bowen. La denominació té el seu origen en els topònims utilitzats al full a escala 1/50.000 del Lunar Topophotomap amb la referència 43D1S1 Apollo 17 Landing Area.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Gens Sedàcia

La gens Sedàcia (en llatí Gens Sedatia), ocasionalment escrit Sedata, va ser una gens d'origen plebeu procedent de la Gàl·lia, que va florir d'ençà el segle I al segle iii. L'únic membre conegut de la gens que va aconseguir una posició en el Senat Romà va ser Marc Sedaci Severià, cònsol sufecte (suffectus) l'any 153.

## Membres coneguts de la família

* Gai Sedaci Flor (principis del segle II), secretari per a l'administració de Portus Namnetum (modern Nantes) amb Marc Bessó Segon.
* Marc Sedaci Miro: enterrat a Roma amb el seu germà Apol·linar.
* Gai Sedaci Vel·lei Prisc Macrí, legat imperial a Bitínia durant el regnat de Claudi el Gòtic (268-270).
* Gai Sedaci Esteve (a mitjan segle III), decurio del Civitatis Taunensium a Germània Superior.

### Sedaci Sever o Severià

* Gai Sedaci Sever Gaius Sedatius Severus (nascut al voltant del 75), pare de M. Sedaci Severià.
* Marc Sedaci Severià Marcus Sedatius Severianus (n. al voltant de 105-161/162), governador de Capadòcia al començament de la Guerra Parta de Luci Ver durant la qual és derrotat i se suïcida.
* M. Sedaci M. f. G. n. Sever Marcus Sedatus M. f. G. n. Severus (n. al voltant de 130), fill de M. Sedaci Severià.

## Referències

* ↑ (francès) Jacqueline Champeaux, Martine Chassignet, Aere perennius: en hommage à Hubert Zehnacker, 2006, p. 229
* ↑ AE 1987, 00078
* ↑ Prosopographia Imperii Romani (1891), S 233, p. 190
* ↑ (francès) Société nationale des antiquaires de France, Mémoires de la Société nationale des antiquaires de France, 1886, p.142
* ↑ CIL XIII, 7352
* 1 2 Picard, 1981, p. 889.
* ↑ Picard, 1981, p. 885-888.

## Notes

* ↑ G. Sedaci Esteve sembla haver estat adoptat en la gens Sedàtia ja que cap dels seus fills porta el seu nom.
# Launebod

Launebod fou dux de Tolosa al segle vi. És esmentat per Venanci Fortunat al poema Carmina, i per sant Gregori de Tours.
Els comtes que governaven els pagus estaven de vegades subjectes als dux que dominaven sobre diversos comtats o diòcesis (províncies o marques frontereres), i la funció principal dels quals era militar (manaven les tropes) i l'administració de justícia, per damunt de la que impartien els comtes o els seus vicaris (les vicaries eren subdivisions de cada comtat). El govern ducal de Tolosa incloïa diversos comtats dins la part d'Aquitània que corresponia a Khilperic I rei de Nèustria (561–584). Fortunat va deixar un elogi del duc del que diu que era de raça bàrbara (barharica prole), sense especificar si franc o got, de família il·lustre i reconegut per la seva pietat que el va portar a fer construir a Tolosa una església en honor de sant Sadurní de Tolosa al lloc on aquest sant havia estat enterrat on només hi havia un petit oratori; els seus ossos havien estat traslladats a l'església construïda en un altre lloc pels bisbes sant Selvi o Silvi (360-400) i sant Exuperi o sant Superi (400-?). L'església anomenada primer de Sant Sadurní fou rebatejada aviat com de Nostra Senyora del Brau que encara porta, perquè estava suposadament sobre el lloc on el brau va deixar el cos del sant.
Launebod estava casat amb Beretruda, una dama distingida, també notable per la seva religiositat, que va destacar per la fundació o l'embelliment de llocs sagrats. Va fundar diversos monestirs per dames i es va caracteritzar per la seva caritat amb les noies pobres a les quals donava la subsistència i els habita i tenia per costum de servir-les ella mateixa. Aquestes caritat no devien reduir gaire el seu patrimoni doncs a la mort de Launebod i Beretruda la seva filla única va heretar béns considerables. Launebod va morir no més tard del 674 any en què ja apareix com a duc Didier de Tolosa. La data de la mort de Beretruda no és coneguda.

## Notes

* ↑ altres vegades els comtes depenien directament del rei
* ↑ en francès Notre Dame du Taur

## Referències

* ↑ Brehaut, E. History of the Franks (en anglès). Рипол Классик, p. 274. ISBN 1176686127.

## Bibliografia

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Lepidotrigla deasoni

Lepidotrigla deasoni és una espècie de peix pertanyent a la família dels tríglids.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: les illes Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1860. Catalogue of the Acanthopterygian fishes in the collection of the British Museum. 2. Squamipinnes, Cirrhitidae, Triglidae, Trachinidae, Sciaenidae, Polynemidae, Sphyraenidae, Trichiuridae, Scombridae, Carangidae, Xiphiidae. Londres. Cat. Fishes v. 2. i-xxi + 1-548.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Herre, A. W. C. T. & Kauffman, D. E., 1952. New and little known Philippine triglids. Proceedings of the Biological Society of Washington v. 65: 27-30.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* Richards, W.J., 1992. Comments on the genus Lepidotrigla (Pisces: Triglidae) with descriptions of two new species from the Indian and Pacific oceans. Bull. Mar. Sci. 51(1):45-65.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Llena

«Llena» té aquests significats:

## Toponímia

* Ḷḷena Conceyu (municipi) d'Astúries
* Pic de Llena (Pallars Jussà)
* Barranc de Llena (Sarroca de Bellera)
Vegeu també la pàgina de desambiguació La Llena

## Persones

* Antoni Llena i Font
* Joaquim Llena i Cortina
# Pomo del nord

Pomo del nord, també conegut com a pomo de Sal, és una llengua pomo del Nord de Califòrnia. Es va parlar als marges del llac Clear, al comtat de Lake, pels pomo Habematolel d'Upper Lake, una de les tribus reconegudes federalment pomo.
El pomo del nord es va extingir en 1994 amb la mort d'Edna Guerrero.

## Bibliografia

* Mithun, Marianne. (1999). The languages of Native North America. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0-521-23228-7 (hbk); ISBN 0-521-29875-X.
* O'Connor, Mary Catherine. (1990). Third-person reference in Northern Pomo conversation: The indexing of discourse genre and social relations. International Journal of American Linguistics, 56 (3), 377–409.

## Enllaços externs

* Vocabulari en llengües ameríndies: Pomo
* Field recordings of Northern Pomo conducted by Eero Vihman with Edna Guerrero
* Pomo del nord a Survey of California and Other Indian Languages
* Northern Pomo basic lexicon at the Global Lexicostatistical Database
* OLAC resources in and about the Northern Pomo language
# Birch Tree

Birch Tree és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 634 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Birch Tree tenia 634 habitants, 276 habitatges, i 170 famílies. La densitat de població era de 184,1 habitants per km².
Dels 276 habitatges en un 30,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,4% hi vivien parelles casades, en un 14,5% dones solteres, i en un 38,4% no eren unitats familiars. En el 35,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 14.236 $ i la renda mediana per família de 18.182 $. Els homes tenien una renda mediana de 16.932 $ mentre que les dones 14.531 $. La renda per capita de la població era de 7.695 $. Entorn del 38,3% de les famílies i el 46% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Birch Tree». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Birch Tree». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Gens Sertòria

La gens Sertòria (en llatí Sertoria gens) va ser una gens romana, possiblement d'origen sabí. Passava relativament desapercebuda, excepte pel general romà Quint Sertori (123-72 aC), que va lluitar juntament amb Gai Mari i Luci Corneli Cinna, i posteriorment va crear un estat independent a Hispània durant la dictadura de Luci Corneli Sul·la.
Sertori va nàixer a Núrsia, on la seua família havia viscut durant generacions. El nom de la gens és un cognom patronímic, basat en el praenomen Sertor, que ja es considerava arcaic a Roma al voltant del segle i aC. Podria haver significat, qui protegeix o preserva. Tot i que Quint era un nom mol comú, els Sertorii estaven avesats a triar prenonímia arcaica i rara, tal com Pròcul.
Sertori va ser assassinat per Marc Perpenna, solucionant el problema i causant l'oblit una vegada més dels Sertorii.

## Referències

* ↑ Dictionary of Greek & Roman Biography & Mythology
* 1 2 Realencyclopädie der Classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Marc Terenci Varró, citat a De Praenominibus (epítom Julius Paris)
* ↑ George Davis Chase, "The Origin of Roman Praenomina", a Harvard Studies in Classical Philology, vol. VIII (1897).
* ↑ Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, William Smith, Editor.
* ↑ Realencyclopädie der Classischen Altertumswissenschaft
# Les Planes de Frontanyà

Les Planes de Frontanyà és una masia del municipi de Sant Jaume de Frontanyà (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una construcció civil, una masia de planta rectangular, coberta en doble vessant i amb el carener perpendicular a la façana, orientada a migdia. Correspon a un dels models de masies més primitiu i alhora amb menys possibilitats de modificacions i annexions. Al cos central de Les Planes s'hi afegí, a ponent i el segle xviii, un annexa pel tal d'ampliar la masia. L'aparell és molt rústec i la seva història i la seva situació geogràfica incomparable (prats naturals, bosc i una excel·lent panoràmica, etc.) són elements prou importants.

## Història

El topònim de les Planes és esmentat ja el s.VIII amb el nom de "Loca Plana". L'església de Sant Cristòfol de les Planes, surt citada ja el s. X com centre d'una petita comunitat d'una certa densitat demogràfica, doncs era regentada pels canonges agustins de St. Jaume de Frontenyà. A més, durant el segle xiv fou una de les batllies que, juntament amb Montner i Corrubí, configuraven la jurisdicció del prior de St. Jaume de Frontenyà. De predita església no en queda cap vestigi. Per altra banda, el fogatge de 1553 s'esmenta un tal "Joan de la Serras stant al Mas de les Planes".

## Referències

* 1 2 «Les Planes de Frontanyà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Rectoria de Sant Quirze i Santa Julita

La Rectoria de Sant Quirze i Santa Julita és una obra de Muntanyola (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta rectangular amb el carener paral·lel a la façana, orientada a ponent. La vessant de llevant és més prolongada que l'altre. Es troba adossada al mur de migdia de l'església parroquial. Presenta un cos de galeries orientat a migdia i adossat al temple. A la part posterior hi ha un hort, al costat del cementiri. Consta de planta baixa i dos pisos. El portal d'entrada és de forma rectangular, amb la llinda decorada amb motius eclesiàstics. S'hi han construït annexes per tal d'habilitar-los com a colònies, fet que ha modificat l'antiga estructura. És construïda amb pedra, amb afegitons de totxo.
L'estat de conservació és regular.

## Història

Pel fet de ser la rectoria i trobar-se adossada al cos de l'església, la història dels dos edificis va unida. Les primeres notícies de l'església de Sant Quirze daten del segle x, però al segle xii fou reformada i consagrada de nou.
L'església es va reconstruir al segle xviii, durant la primera meitat de segle. Com podem observar per les dates constructives de la rectoria, aquesta fou reformada ensems que l'església. Com indica la llinda del portal, fou al 1784 que s'instal·là. Altres dates: 1789, al balcó tapiat, i 1789, 1790 i 1789.
Actualment no és habitada pel rector sinó pel campaner.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Rectoria de Sant Quirze i Santa Julita». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Popeye the Sailor Meets Sindbad the Sailor

Popeye the Sailor Meets Sindbad the Sailor és un curtmetratge animat del 1936, produït per Fleischer Studios i distribuït per Paramount Pictures. Va ser dirigit per Dave Fleischer i l'animació estigué a càrrec de Willard Bowsky, George Germanetti i Edward Nolan. Va ser el primer curtmetratge de Popeye produït en Technicolor.

## Trama

L'antagonista de la història és Sindbad (interpretat per Brutus com a paròdia de Simbad el Marí), qui viu en una illa custodiada per feres, com serps, lleons i dracs. Sindbad creu ser el millor marí del món, i és per això que vore que s'acosta una embarcació (tripulada per Popeye, Olivia i Wimpy), envia una Roc a enfonsar el vaixell i segrestar a Olivia. En comprovar com l'au de rampinya s'emporta a la seua xicona, Popeye decideix anar a l'illa per rescatar-la. En arribar, s'enfronta amb les feres de Sindbad, entre elles el Roc i un gegant de dos caps. Després de vèncer-los s'encara amb Brutus, però és superat per la seua força. Aleshores Popeye obri una llauna d'espinacs, augmentant la seua força i derrotant el seu rival.

## Repartiment de veu

* Jack Mercer com Popeye.
* Mae Questel com Olive Oyl.
* Gus Wickie com Brutus / Sindbad.
* Lou Fleischer com Wimpy.

## Reconeixements

Va tindre una nominació a un premi Óscar en la categoria de millor curtmetratge animat, sent l'únic curt de Popeye que mai s'ha seleccionat. Va aparéixer en dessetena posició al llibre 50 Greatest Cartoons, que reuneix una llista dels 50 millors dibuixos animats de la història basat en els vots de diverses persones relacionades amb l'animació. Al desembre de 2004, va ser seleccionat per la Biblioteca del Congrés dels Estats Units, juntament amb altres 24 films, per ser preservat en el National Film Registry.

## Galeria

* La pel·lícula completa.

## Referències

* ↑ «Popeye the Sailor Meets Sindbad the Sailor (1936) - Awards» (en anglès). IMDb. [Consulta: 2 març 2011].
* ↑ «Popeye the Sailor Meets Sinbad the Sailor (1936)» (en anglès). New York Times. [Consulta: 2 març 2011].
* ↑ «Popeye the Sailor Meets Sindbad the Sailor (1936) - Trivia» (en anglès). IMDb. [Consulta: 2 març 2011].
* ↑ «Elvis, Popeye and Rin Tin Tin elected to Congress» (en anglès). The Guardian, 29-12-2004. [Consulta: 2 març 2011].

## Enllaços externs

* Popeye the Sailor Meets Sindbad the Sailor en Internet Archive
# Pavelló Municipal de Mealhada

El Pavelló Municipal de Mealhada (en portuguès, Pavilhão Municipal de Mealhada) és l'estadi poliesportiu de la ciutat portuguesa de Mealhada. Disposa de quatre vestidors pels equips, dos pels àrbitres i una pista d'escalfament. El maig de 2008 s'hi celebrà part de la segona edició de la Copa d'Europa d'hoquei patins femenina.
# Geoff Lees

Geoff Lees va ser un pilot de curses automobilístiques anglès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer l'1 de maig del 1951 a Kingsbury, Warwickshire, Anglaterra.

## A la F1

Geoff Lees va debutar a la desena cursa de la temporada 1978 (la 29a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 16 de juliol del 1978 el G.P. de la Gran Bretanya al circuit de Brands Hatch.
Va participar en un total de dotze curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en quatre temporades no consecutives (1978 - 1980 i 1982) aconseguint una setena posició com millor classificació en una cursa, i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1978 | Ensign | Ensign | Ford | ARG | BRA | SUD | O.USA | MON | BEL | ESP | SUE | FRA | GBR NVQ | ALE | AUT | HOL | ITA | USA | CAN | - | 0 |
| 1978 | Ensign | Ensign | Ford | ARG | BRA | SUD | O.USA | ESP | BEL | MON | FRA | GBR | ALE | AUT | HOL | ITA | CAN | USA | | - | 0 |
| 1980 | Shadow | Shadow | Ford | ARG | BRA | SUD 13 | O.USA NVQ | BEL NVQ | MON NVQ | FRA NVQ | GBR | ALE | AUT | HOL Ret | ITA NVQ | CAN | USA NVQ | | | - | 0 |
| 1982 | Theodore | Theodore | Ford | SUD | BRA | O.USA | SMR | BEL | MON | E.USA | CAN Ret | HOL | GBR | | | | | | | - | 0 |
| 1982 | Lotus | Lotus | Ford | | | | | | | | | | | FRA 12 | ALE | AUT | SUI | ITA | LVG | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 12 (5) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Les Pobles

«Les Pobles» té aquests significats:
# Rectoria de Sant Miquel de la Miana

La Rectoria de Sant Miquel de la Miana és un edifici del municipi de Sant Ferriol (Garrotxa) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa rectoral de Sant Miquel de La Miana és de planta rectangular i està situada damunt un terreny en pendent que permet accedir pel costat de llevant directament a la planta d'habitatge des de l'era; des de ponent podem entrar als baixos o bé, per l'àmplia escala exterior de pedra, accedir a l'habitatge. S'aprecia que va ser realitzada en diferents moments, restant els seus teulats a diversos nivells i decorats els ràfecs amb bonics motius geomètrics.
Llindes i trulls
- Anterior llinda de la rectoria, actualment taula: 1629
- Façana de llevant: 1776
- Premsa de fusta conservada a la façana de llevant, datada el 1768
- Pica conservada a la façana de llevant, d'1,2 x 0,9 m i 30 cm de gruix.
- Trull a la façana de ponent, datat el 1764
- Pica del trull de la façana de ponent, de 70 x 50 cm.

## Història

L'origen de l'edifici cal cercar-lo al segle xvi, malgrat que s'hi realitzaren nombroses obres de remodelació durant les dues centúries posteriors. Actualment, la rectoria, s'utilitza com a casa de segona residència i s'hi ha portat a terme nombroses obres de restauració. Va ésser bastida amb pedra petita del país, llevat dels carreus emprats per fer els cantoners i les obertures. Cal destacar la façana de migdia amb eixida sostinguda per tres grans arcades de punt rodó i voltes d'arestes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Rectoria de Sant Miquel de la Miana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r desembre 2015].
# Pinsà rosat de Taiwan

El pinsà rosat de Taiwan (Carpodacus formosanus) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae). És endèmic dels boscos de les muntanyes de Taiwan.

## Taxonomia

Ha estat inclòs fins fa poc a Carpodacus vinaceus. Considerada una espècie de ple dret arran dels treballs de Wu et al. 2011 i Tietze et al. 2013

## Referències

* ↑ «Pinsà rosat de Taiwan». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
* ↑ Hsu-Chun Wu, Rong-Chien Lin, Hsin-Yi Hung, Chia-Fen Yeh, Jui-Hua Chu, Xiao-Jun Yang, Chiou-Ju Yao, Fa-Sheng Zou, Cheng-Te Yao, Shou-Hsien Li, Fu-Min Lei, 2011. Molecular and morphological evidences reveal a cryptic species in the Vinaceous Rosefinch Carpodacus vinaceus (Fringillidae; Aves). Zoologica Scripta. Volum 40, pag. 468–478. DOI: 10.1111/j.1463-6409.2011.00487.x
* ↑ Dieter Thomas Tietze, Martin Päckert, Jochen Martens, Henriette Lehmann, Yue-Hua Sun. 2013. Complete phylogeny and historical biogeography of true rosefinches (Aves: Carpodacus). Zoological Journal of the Linnean Society. Volum 169, pag. 215-234. DOI: 10.1111/zoj.12057