OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Beyti

El beyti és un plat de carn a la cuina turca. El beyti es pot fer amb carn de vedella o d'ovella o fent servir un dürüm de qualsevol kebap com ara Adana kebap (picant) o Urfa kebap (no picant) o döner. El dürüm es posa en un plat en forma d'un cercle i es talla en rodanxes. A sobre del dürüm s'hi afegeix salsa de tomàquet calenta. Dins del cercle s'hi posa una mica de pilav, mar d'arròs o de blat bulgur, i una mica de bon iogurt, preferentment de búfala. El plat s'adorna amb formatge turc kaşar ratllat, pebrots i tomàquet a la graella.
Beyti a l'àrab significa "casa meva". Hi ha fonts que diuen que el nom d'aquest plat ve de l'amo d'un restaurant turc homònim amb el plat a Istanbul.

## Referències

* ↑ Nick Hackworth. A Hedonist's Guide to Istanbul. A Hedonist's guide to..., 2005, p. 56–. ISBN 978-1-905428-00-7.
# Bolasac

Bolasac (en francès Boulazac) és un municipi occità del Perigord, situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| | 492 | 497 | 583 | 630 | 595 | 556 | 604 | 628 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 629 | 694 | 674 | 775 | 780 | 804 | 807 | 784 | 781 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 779 | 770 | 806 | 838 | 1.212 | 1.402 | 1.487 | 2.038 | 2.337 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 2.389 | 3.109 | 4.557 | 5.150 | 5.996 | 6.051 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1949-1959 | Joseph Boissavy | |
| 1945-1953 | Jean Lajoinie | |
| 1953-1988 | Lucien Dutard | PCF |
| 1988- | Jacques Auzou | PCF |

## Agermanaments

* Bibbiena

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 13 novembre 2010].
* ↑ Bolasac formava part de Perigús
# Bout de Zan et le Chien policier

Bout de Zan et le Chien policier és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el 16 de maig de 1913.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bout de Zan.

## Repartiment

* René Poyen : Bout de Zan
* Renée Carl

## Notes

* ↑ Bout de Zan et le Chien policier, bifi.fr
# Bleekeria viridianguilla

Bleekeria viridianguilla és una espècie de peix de la família dels ammodítids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Hong Kong, a Indonèsia i al nord-oest d'Austràlia.

## Referències

* ↑ Günther, A. 1862. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Acanthopterygii, Pharyngognathi and Anacanthini in the collection of the British Museum. Cat. Fishes i-xxi + 1-534.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Collette, B.B., 2001. Ammodytidae. Sandlances. p. 3518. A: K.E. Carpenter i V. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae), estuarine crocodiles.. FAO, Roma, Itàlia.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bleesbruck

Bleesbruck (en luxemburguès: Bleesbréck; en alemany: Bleesbrück) és una vila de la comuna de Bettendorf situada al districte de Diekirch del cantó de Diekirch. La vila es troba a la confluència del riu Sauer amb el Blees.

## Referències

* ↑ «Route planner» (en anglès). camping-bleesbruck.lu. Arxivat de l'original el 3 de novembre 2014. [Consulta: 28 octubre 2015].

## Vegeu també

* Llista de viles de Luxemburg
# Campionat britànic de motocròs 1961

La temporada de 1961 del Campionat britànic de motocròs, anomenat a l'època ACU Scramble Drivers' Star, fou la 10a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU.

## Classificació final
### 500cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jeff Smith | BSA | 30 |
| 2 | Dave Curtis | Matchless | 26 |
| 3 | Arthur Lampkin | BSA | 16 |
| 4 | John Giles | Triumph | 8 |
| 5 | Don Rickman | Metisse | 8 |
| 6 | John Burton | BSA | 8 |
| 7 | Vic Eastwood | Matchless | 6 |
| 8 | Gordon Blakeway | Triumph | 3 |
| 9 | John Harris | BSA | 3 |
| 10 | Ivor England | TriBSA | 3 |

### 250cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Arthur Lampkin | BSA | 32 |
| 2 | Dave Bickers | Greeves | 24 |
| 3 | Pat Lamper | Dot | 10 |
| 4 | Freddie Mayes | Greeves | 8 |
| 5 | Joe Johnson | Greeves | 7 |
| 6 | Roy Peplow | Triumph | 6 |
| 7 | Ken Sedgley | Greeves | 6 |
| 8 | Alan Clough | Dot | 5 |
| 9 | Bryan Goss | Cotton | 4 |
| 10 | Vic Eastwood | AJS | 4 |

## Referències

* «Grande Bretagne - Auto Cycle Union» (PDF) (en francès). memotocross.fr, 24-02-2023. [Consulta: 27 febrer 2023].
* Berry, Ian. «ACU Scramble Drivers' Star Winners 1960-65». A: Out Front! British Motocross Champions 1960-1974 (en anglès). High Wycombe: Panther Publishing, 2011, p. 12. ISBN 978-0-9564975-3-6.
# Campionat britànic de motocròs 1956

La temporada de 1956 del Campionat britànic de motocròs, anomenat a l'època ACU Scramble Drivers' Star, fou la 6a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU.

## Classificació final
### 500cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jeff Smith | BSA | 45 |
| 2 | Dave Curtis | Matchless | 35 |
| 3 | Terry Cheshire | BSA | 31 |
| 4 | Geoff Ward | BSA | 18 |
| 5 | Brian Stonebridge | BSA | 16 |
| 6 | Pete Taft | BSA | 16 |
| 7 | David Tye | BSA | 16 |
| 8 | Brian Martin | BSA | |
| 9 | Leslie Archer | Norton |
| 10 | Phil Nex | BSA | |

## Referències

* «Grande Bretagne - Auto Cycle Union» (PDF) (en francès). memotocross.fr, 24-02-2023. [Consulta: 27 febrer 2023].
* Berry, Ian. «ACU Scramble Drivers' Star Winners 1951-59 (500cc)». A: Out Front! British Motocross Champions 1960-1974 (en anglès). High Wycombe: Panther Publishing, 2011, p. 12. ISBN 978-0-9564975-3-6.
# Brochiloricaria macrodon

Brochiloricaria macrodon és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 26,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paraguai.

## Referències

* 1 2 3 «Brochiloricaria macrodon» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Fish collection database of the American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Leggatt, R.A. i G.K. Iwama, 2003. Occurrence of polyploidy in the fishes. Rev. Fish Biol. Fish. 13:237-246.
* Michele, J.L., C. Takahashi i I. Ferrari, 1977. Karyotypic study of some species of the family Loricariidae (Pisces) Cytologia. 42(3-4):539-546.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cactus and Succulent Journal

Cactus and Succulent Journal, (abreujat Cact. Succ. J. o Cact. Succ. J. (Los Angeles)), és una revista amb descripcions botàniques especialitzada en plantes suculentes, que és editada per Cactus and Succulent Society of America. Es van editar tres volums el 1932 i va ser precedida per J. Cact. Succ. Soc. Amer..

## Referències

* ↑ a Tropicos

## Enllaços externs

* Descripció a IPNI
# Cactòidies

Les cactòidies (Cactoideae) és una subfamília que pertany a la família de les cactàcies. Al voltant del 80% dels cactus pertanyen a aquesta subfamília. Té les següents tribus i gèneres.

## Tribus i Gèneres

* Browningieae
** Armatocereus - Browningia - Jasminocereus - Neoraimondia - Stetsonia
* Cacteae
** Acharagma - Ariocarpus - Astrophytum - Aztekium - Coryphantha - Digitostigma - Echinocactus - Echinomastus - Epithelantha - Escobaria - Ferocactus - Geohintonia - Leuchtenbergia - Lophophora - Mammillaria - Mammilloydia - Neolloydia - Obregonia - Ortegocactus - Pediocactus - Pelecyphora - Sclerocactus - Stenocactus - Strombocactus - Thelocactus - Turbinicarpus
* Calymmantheae
** Calymmanthium
* Cereeae
** Arrojadoa - Brasilicereus - Cereus - Cipocereus - Coleocephalocereus - Melocactus - Micranthocereus - Pierrebraunia - Pilosocereus - Praecereus - Stephanocereus - Uebelmannia
* Hylocereeae
** Disocactus - Epiphyllum - Hylocereus - Pseudorhipsalis - Selenicereus - Weberocereus
* Notocacteae
** Austrocactus - Blossfeldia - Cintia - Copiapoa - Eriosyce - Eulychnia - Frailea - Neowerdermannia - Parodia
* Pachycereeae
** Acanthocereus - Bergerocactus - Carnegiea - Cephalocereus - Corryocactus - Echinocereus - Escontria - Leptocereus - Myrtillocactus - Neobuxbaumia - Pachycereus - Peniocereus - Polaskia - Pseudoacanthocereus - Stenocereus
* Rhipsalideae
** Hatiora - Lepismium - Rhipsalis - Schlumbergera
* Trichocereeae
** Acanthocalycium - Arthrocereus - Brachycereus - Cleistocactus - Denmoza - Discocactus - Echinopsis - Espostoa - Espostoopsis - Facheiroa - Gymnocalycium - Haageocereus - Harrisia - Leocereus - Matucana - Mila - Oreocereus - Oroya - Pygmaeocereus - Rauhocereus - Rebutia - Samaipaticereus - Weberbauerocereus - Yavia - Yungasocereus

## Referències

* ↑ Gibson, Arthur C.; Nobel, Park S. Harvard University Press. The Cactus Primer (en anglès), 11 d'octubre de 1990, p. 23. ISBN 9780674089914.

## Enllaços externs

* Cactoideae a Suculentas.es (castellà)
# Boínder

Un boínder o tribuna és un balcó cobert de finestres o vidrieres pels tres costats que surt fora de l'edifici amb l'objectiu inicial de crear espai i lluminositat en una sala de l'interior. Van aparèixer al Regne Unit durant el segle xviii, van ser especialment populars als anys 70 d'aquell segle i, posteriorment, els dos darrers terços del segle xix, i constitueixen un element típic de l'arquitectura victoriana.
Durant el segle xviii (1713-1756, 1763-1782 i 1798-1802), l'illa de Menorca va estar dominada pels britànics, que hi van deixar com a llegat construccions (fortificacions, torres de defensa, el fort de Marlborough, l'hospital de l'illa del Rei, l'aljub des Mercadal, etc.) i elements arquitectònics propis de la moda i els usos anglesos de l'època, com les finestres amb tancament de guillotina i els balcons afinestrats.
A aquests darrers, els britànics els anomenaven bay-windows, finestres en forma de badia. Habitualment eren de planta poligonal (rectangle o trapezi), tot i que de vegades podien tenir forma d'arc de circumferència, i en aquest cas es deien bow-windows. D'aquest mot ha derivat la paraula menorquina "boínder".

## Eficiència energètica

Aquest element arquitectònic té sentit i utilitat pràctica a la Gran Bretanya a conseqüència del clima i la latitud, però, en canvi, no s'adapta gens a la zona mediterrània. L'ús d'aquests finestrals, així com dels mobles que encara avui dia es fabriquen i es fan servir a Menorca, responia a la necessitat emocional d'incorporar elements de la cultura britànica, en un principi pels mateixos britànics nouvinguts a l'illa. Això també va passar en alguns indrets d'Itàlia sota dominació britànica, on s'anomenen finestra a bovindo.
Les finestres que s'adapten millor al clima balear, i al mediterrani en general, són les corresponents a l'arquitectura tradicional illenca, petites per mantenir la frescor a l'estiu. L'alçada a la qual es troben les finestres tradicionals i les seves dimensions, tenint en compte el gruix de les parets, permeten que els raigs de sol, a l'estiu, quan són més perpendiculars a terra i, per tant, paral·lels a les parets, no entrin a dins de la casa, mentre que a l'hivern, quan són més diagonals, entrin a l'interior, i escalfin i aportin lluminositat. Aquest mateix principi és el que s'usa en la paret de Trombe.
El Código Técnico de Edificación espanyol de 2007 considera el mur de Trombe una font d'energia solar passiva per mantenir la temperatura desitjada a dins d'un edifici. D'altra banda, menciona els "invernaderos adosados", que descriu com a balcons de finestres i que considera una bona manera d'aconseguir llum i calor del sol de forma passiva en llocs amb climes freds (clima continental). Per exemple, a Espanya són típics a Vitòria.

## Referències

* 1 2 Consell Insular de Menorca (català)
Viccionari
# Boïga de Sant Miquel

La Boïga de Sant Miquel és una boïga, un camp de conreu guanyat al bosc, del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Mur, en terres del poble de Vilamolat de Mur.
Està situada al nord-est de Vilamolat de Mur, entre la llau de Sant Miquel -ponent- i el barranc de Rius -llevant-, al nord del paratge de Sant Miquel (Vilamolat de Mur, paratge), i al sud del lloc on hi hagué la capella de Sant Miquel. És a llevant de la Vinya Gran i al nord-oest de los Seixos. Hi resten les ruïnes del Corral de Sant Miquel.

## Referències

* ↑ «Boïga de Sant Miquel». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Cal Sanahuja (l'Arboç)

Cal Sanahuja és una obra de l'Arboç (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de tres plantes d'alçada. A la planta baixa hi destaca una portalada adovellada d'arc de mig punt. A la primera planta hi ha un balcó amb barana de ferro forjat amb una balconera motllurada de llinda plana amb un guardapols de protecció. Al seu costat s'obre una petita finestra rectangular amb un ampit de pedra. La segona planta, transformada completament, té tres obertures centrades a la façana.

## Història

En diferents documents s'indica que el carrer Plateria pren aquest nom dels tallers de joieria que hi havia instal·lats aquí i que corresponia al call jueu. La primera notícia de l'existència d'un call jueu és de 1317. Molts jueus es convertiren i continuaren vivint a l'Arboç.

## Referències

* 1 2 «Cal Sanahuja». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 gener 2019].
# Cal Sant

«Cal Sant» té aquests significats:
* Cal Sant Antoni, casa del Molar (Priorat)
* Cal Sant (Balsareny), casa de Balsareny
* Cal Sant (Esparreguera), casa d'Esparreguera
* Cal Sant (la Coma), masia del poble de la Coma, al municipi de la Coma i la Pedra.
* Cal Sant (Ivars d'Urgell), monument del municipi d'Ivars d'Urgell (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
* Cal Sant (Sant Llorenç de Morunys), edificació que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de Sant Llorenç de Morunys (Solsonès).
* Cal Sant (la Molsosa), masia de la Molsosa (Solsonès).
* Rasa del Cal Sant, torrent afluent per la dreta del Cardener a la Vall de Lord.
# Cal Marc (Maials)

Cal Marc és una casa de Maials (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres de planta baixa i dos pisos, amb una tipologia d'obertures que suposa una variació sobre els models rutinaris. Dos arcs a manera de galeria, emmarquen les finestres de la golfa, amb una gàrgola al mig. Els balcons tenen un ric forjat característic de l'època. Entrada de gran tipisme amb el terra emmarcat amb codines, finestres d'entresòl i accés a les escales emmarcat per dues columnes unides per un arc escarser i una porta reixada.

## Referències

* ↑ «Cal Marc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1952

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1952 es va celebrar a París (França) del 26 al 31 d'agost de 1952.
Les competicions es van celebrar al Parc dels Prínceps de París. En total es va competir en 5 disciplines, 3 de professionals i 2 d'amateurs.

## Resultats
### Masculí
#### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Oscar Plattner Suïssa | Georges Senfftleben França | Jan Derksen Països Baixos |
| Persecució individual | Sydney Patterson Austràlia | Antonio Bevilacqua Itàlia | Lucien Gillen Luxemburg |
| Darrere moto | Adolph Verschueren Bèlgica | Walter Lohmann RFA | Henri Lemoine França |

#### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Enzo Sacchi Itàlia | Marino Morettini Itàlia | Cyril Peacock Regne Unit |
| Persecució individual | Piet van Heusden Països Baixos | Mino De Rossi Itàlia | Loris Campana Itàlia |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 1 | 3 | 1 | 5 |
| 2 | Països Baixos | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Austràlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| - | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| - | Suïssa | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | França | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 7 | RFA | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |
| - | Luxemburg | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Camp de concentració de Börgermoor

El Camp de concentració de Börgermoor va ser un dels primers camps que els nazis van crear prop de les torberes de l'Emsland a Surwold. Va obrir el juny de 1933 i tenia una capacitat inicial de mil presoners en Schutzhaft, que són persones privades de llibertat sense incriminació ni intervenció de l'autoritat judicial i per un temps indeterminat, com a mesura per «protegir la societat». L'abril de 1934 va ser transformat en camp per a presoners condemnats. El 1937 la seva capacitat va ser augmentada per a 1500 persones. De 1945 a 1965 va servir de presó de l'estat alemany. Després va ser enderrocat.
És conegut perquè el 27 d'agost de 1933 s'hi va estrenar la cançó de protesta «Die Moorsoldaten», amb lletra i música escrita per tres presoners polítics.

## Referències

* ↑ Lüerssen, 2001, p. 40.
* ↑ Schade, Hartmut «Vor 85 Jahren entstand im KZ Börgermoor das Moorsoldatenlied» (en alemany). MDR Kultur, 27-08-2018.

## Bibliografia

* Harpel, Henning «Die Emslandlager des Dritten Reichs. Formen und Probleme der aktiven Geschichtserinnerung im nördlichen Emsland 1955–1993». Emsländische Geschichte, 12, 2005, pàg. 134–239. ISSN: 0947-8582.
* Lüerssen, Dirk. Wir sind die Moorsoldaten - Die Insassen der frühen Konzentrationslager im Emsland 1933 bis 1936. Osnabrück: Universitat Osnabrück, 2001.
# Can Sala (Teià)

Can Sala és una obra del municipi de Teià (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta baixa i pis, amb la teulada a dos vessants i el carener perpendicular a la façana principal. Destaquen els tres finestrals gòtics del primer pis, amb llindes treballades en forma d'arc conopial, motllurat, amb lobulacions i amb impostes decorades per capets humans i figures d'animals. La porta és d'arc de mig punt adovellat.
Hi ha una construcció contigua que també consta de planta baixa i pis, amb finestres allindanades de pedra i un portal d'arc rebaixat amb dovelles molt més curtes que les del portal principal de la casa. És coberta a dues vessants, amb el carener paral·lel a la façana.
Els murs d'ambdues construccions són de maçoneria, mentre que les obertures són totes de pedra.

## Història

Del conjunt, la part més antiga és del segle xvi, i la part afegida contiguament és del segle xviii.
També és coneguda pel nom Casa de Dalt i antigament pel nom Mas Sala, segons consta en una comunicació del 1796 dirigida al Rei.
Actualment és propietat de la família Solanas, que l'ha restaurada tot deixant al descobert, en la part corresponent al celler, una façana de pedra que formava part d'una antiga construcció.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# Campillo de Aragón

Campillo de Aragón és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de la Comunitat de Calataiud.
# Campile

Campile (en cors Campile) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 2005 tenia 197 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 222 | 304 | 232 | 242 | 196 | 199 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1977-2001 | Lucien Giovannoni |
| 2001-2003 | Nicolas Hauvespre |
| 2003- | Jean-Marie Vecchioni |
# Can J. Masachs

Can J. Masachs és una obra eclèctica de Santa Cristina d'Aro (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge situad entre mitgeres en una parcel·la amb pati a la part posterior. És cobert per una teulada a dues vessants, amb el carener paral·lel a la façana, i presenta les obertures distribuïdes de manera simètrica, sent totes elles allindades i envoltades d'un emmarcament ornamental senzill. Al primer i segon pis hi ha balcons. La zona principal es troba a la planta baixa i els dormitoris als pisos superiors. L'escala es troba al centre, entre parets de càrrega.

## Referències

* ↑ «Can J. Masachs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2018].