OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Rogera

La Rogera és una llacuna litoral, localitzada al municipi de Castelló d'Empúries, que antigament formava part de la comunicació de desguàs de l'antic estany de Sant Pere i el Mediterrani. Es tracta d'un espai de marcada tendència halòfila. Actualment està formada per un estany principal i diversos de menors.
D'entre les comunitats vegetals destaquen, especialment per la seva extensió, els salicornars i, per la seva raresa, les comunitats de limòniums (hàbitats d'interès comunitari, codi 1420). La llacuna allotja doncs comunitats halòfiles ben singulars a Catalunya, el fons, a més, es troba entapissat per l'herbassar de rúpia (hàbitat d'interès comunitari prioritari,codi 1150). A la platja, per altra banda es localitza la vegetació de les dunes movents embrionàries (hàbitat d'interès comunitari, codi 2110). Hi ha també els hàbitats d'interès comunitari 1320 Espartinars i 1410 Prats i jonqueres halòfils mediterranis (Juncetalia maritimi).
La titularitat pública i la gestió com a Reserva Natural Integral han permès la recuperació dels hàbitats que defineixen la zona. No obstant, la presència d'una població estacional massificada i les activitats turístiques i de serveis associades als mesos d'estiu, fan que alguns hàbitats es vegin alterats, essencialment els costaners. L'estabilització dels paràmetres ambientals és suficient en la majoria dels casos per a la recuperació i manteniment d'aquests hàbitats.
L'espai presenta diverses figures de protecció. Forma part del Parc Natural dels Aiguamolls de l'Empordà i s'inclou també dins l'espai del PEIN i la Xarxa Natura 2000 ES0000019 Aiguamolls de l'Empordà. A més, pertany a la Reserva natural integral II, de "Les Llaunes".

## Referències

* 1 2 3 4 «La Rogera». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 14 juliol 2014].
# Le Jeudi

Le Jeudi és un setmanari en llengua francesa publicat a Luxemburg per Editpress. Le Jeudi va néixer el 1997. Le Jeudi va rebre 358,005 € en una subvenció de premsa estatal anual el 2009. La 2004 la difusió en paper era de 6.500 còpies.

## Referències

* 1 2 «Media». Grand Duchy of Luxembourg. [Consulta: 14 novembre 2014].
* ↑ Romain Kohn. «Luxembourg». A: Ana Karlsreiter. Media in Multilingual Societies. Freedom and Responsibility. Vienna: Organization for Security and Co-operation in Europe, 2003 [Consulta: 22 gener 2015].
* ↑ «Ministère d'État». Service Information et Press. [Consulta: 20 novembre 2010].
* ↑ Hirsch, Mario. «Luxembourg». A: The Media in Europe. London: Sage, 2004, p. 140. ISBN 978-0-7619-4132-3.

## Enllaços externs

* Le Jeudi - Lloc web oficial
# Barranc de la Marrada

El Barranc de la Marrada, és un barranc del terme de Sant Esteve de la Sarga, a la zona de la vall de la Clua.
Es forma a 1.038 m. alt. al vessant nord del punt de trobada de la Serra del Sastret, a llevant, i el Serrat de Castellnou, a ponent. Des d'allí davalla cap al nord, després cap al nord-oest, fins que s'aboca en el barranc Gros al sud-est del Mas del Batlle.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Francesc Colomer

Francesc Colomer és el nom dels següents personatges:
* Francesc Colomer Estruch (Vic, 1997), actor català
* Francesc Colomer Sánchez (Benicàssim, 1966), polític valencià
# Oulad Abdoune

Oulad Abdoune (àrab أولاد عبدون) és una comuna rural de la província de Khouribga de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 13.574 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# La Valldemossa que Volem

La Valldemossa que Volem (VqV) és una formació municipalista mallorquina de Valldemossa que es defineix com una agrupació progressista, democràtica, ecologista i nacionalista.

## Història

Els orígens de l'agrupació d'electors La Valldemossa que Volem es remunten al setembre de l'any 1998, quan un grup de veïnats es constituïren com a col·lectiu i començaren a recollir firmes per a aturar la macrourbanització i el camp de golf prevists a Son Ferrandell, que haurien duplicat la població de Valldemossa i destruït un dels paratges més valuosos de Valldemossa. El 13 de setembre de 1998 hi hagué una manifestació per a mostrar el rebuig al golf i la macrourbanització de Son Ferrandell. Un grup de persones del col·lectiu constituïren una agrupació d'electors i es van presentar a les Eleccions municipals espanyoles de 1999 obtenint dos regidors: Elsa Fernández-Pacheco i Ferran Mercant, que quedar a l'oposició. A les Eleccions municipals espanyoles de 2003 es repetiren els dos regidors, que foren Jaume Vila Mulet i Martí Àvila i més tard Rosa Capllonch i Antoni Colom sent l'únic partit a l'oposició.
A les Eleccions municipals espanyoles de 2007, amb tres regidors van arribar a un acord de pacte amb Unió Mallorquina (un regidor) i el Grup Independent de Valldemossa (un regidor), el cap de llista, Jaume Vila, fou batle els dos primers anys de legislatura, escollint un nou batle després d'haver estat presidit durant vint-i-nou anys per Joan Muntaner Marroig. i amb la reedició del pacte, des de juny de 2012. El pacte es va reeditar la següent legislatura i es va convertir de nou en alcalde el juny de 2014. fins les Eleccions municipals espanyoles de 2015 en què Grup Independent de Valldemossa va guanyar per majoria absoluta, que va renovar en les eleccions de 2015 i 2019, quan VqV va obtenir 3 i 2 regidors, respectivament.

## Referències

* ↑ «La formació municipalista 'La Valldemossa que Volem' celebra el 20è aniversari», 06-11-2018. Arxivat de l'original el 2018-12-29. [Consulta: 29 desembre 2018].
* 1 2 «La formació municipalista 'La Valldemossa que Volem' celebra el 20è aniversari». dBalears, 06-11-2018. [Consulta: 6 desembre 2022].
* ↑ CRG «El nou batle Jaume Vila acaba amb l'hegemonia conservadora al Consistori». Diari de Balears, 17-06-2007. Arxivat de l'original el 2016-03-03 [Consulta: 23 setembre 2010].
* ↑ Ruiz de Galarreta, C. «Relevo en el Ajuntament» (en castellà). Última Hora, 21-05-2010.
* ↑ Garcia, L.I. «Jaume Vila, nuevo alcalde de Valldemossa en cumplimiento del pacto» (en castellà). Ultima Hora, 15-06-2014.
* ↑ «Mallorca ya tiene a sus alcaldes». Ultima Hora, 13-06-2016. [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ «Valldemossa» (en castellà). Resultados elecciones municipales. El Pais. [Consulta: 6 desembre 2022].
# Providence (pel·lícula)

Providence és una pel·lícula d'Alain Resnais del 1977. Ha estat doblada al català.

## Argument

La pel·lícula descriu el procés de la creació literària. Durant una nit d'embriaguesa, una vell malalt barreja els seus fantasmes amb la realitat, amb els membres de la seva pròpia família. Al començament, tot és relativament clar, però després i a mesura que la nit avança, tot esdevé confus. Al matí, els diferents personatges somiats es troben per un dinar d'aniversari.

## Repartiment

* Dirk Bogarde: Claude Langham
* John Gielgud: Clive Langhman
* Ellen Burstyn: Sonia Langhman
* David Warner: Kevin Woodford
* Denis Lawson: Dave Woodford
* Elaine Stritch: Molly Langham / Helen Wiener
* Samson Fainsilber: El vell del bosc
* Tanya Lopert: Miss Lister, la secretària
* Kathryn Leigh Scott: Miss Boon
* Cyril Luckham: Doctor Mark Edington
* Milo Sperber: Mr Jenner
* Peter Arne: Nils
* Anna Wing: Karen

## Premis

* César a la millor pel·lícula
* César al millor director per [Alain Resnais
* César al millor guió original o adaptació escrit per David Mercer
* César a la millor música original per Miklós Rózsa
* César al millor decorat per Jacques Saulnier
* César al millor so per Jacques Maumont
* César al millor muntatge per Albert Jurgenson
* Premi Méliès el 1977

## Comentaris

Alain Resnais juga a la vegada amb el terme providència i amb la ciutat americana Providence, lloc de naixement de Lovecraft, autor del gènere fantàstic que inspira aquí en part la seva reflexió. A través d'un autor vell i malalt que imagina una història a partir de la seva pròpia família, Resnais mostra les proves i les retocs d'un procés de creació. Un altre tema de la pel·lícula és una il·lustració crítica i lúdica de la psicoanàlisi, a través de la seva representació en directe i l'evocació de les frustracions dels personatges, com també el de l'espectador. Més generalment, la memòria, la seva manera de reconstruir i de deformar les experiències viscudes o fantasmes, són l'aposta indirecta però omnipresent de Providence. Les escenes en decoracions naturals de ciutats han estar rodades a Bèlgica, a Brussel·les i Anvers.

## Referències

* ↑ «Providence». esadir.cat.
* ↑ Veure Providence, pel·lícula restaurada, DVD, Jupiter Comunicacions, 2013.
* ↑ «Providence». The New York Times.
# La Sala de Biure

La Sala de Biure és un mas al municipi de Sagàs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una construcció civil, una masia construïda sobre restes d'una antiga casa o fortalesa medieval, bastida a llevant de l'església romànica de Sant Martí de Biure. La masia té la façana a migdia, tancada per un seguit de dependències annexes a la casa. La porta d'entrada a tramuntana és d'arc de mig punt amb grans dovelles.
Coberta a doble vessant i amb el carener paral·lel a la façana, respira els seus orígens antics, accentuats per l'estructura clàssica de la construcció, que dificulta les ampliacions i manté el seu esquema original del segle xvii.
El mas de Biure fou abandonat quan acabà la Guerra Civil Espanyola. Els seus actuals propietaris es bastiren una nova casa al peu de la riera del mateix nom, a pocs metres de l'antiga casa i de l'església romànica.

## Història

El lloc de "Benevivere" s'esmenta a l'acta de consagració de Santa Maria de la Seu d'Urgell. L'any 903, el bisbe d'Urgell Nantigis consagrava en aquest lloc l'església de Sant Martí de Biure, a precs del baró il·lustre del lloc, Guadamir i d'altres habitants. Una part del territori de "Benevivere" pertanyia a la jurisdicció del monestir de Ripoll, segons documents del 957 i 989. L'església fou consagrada de nou i edificada pels habitants del lloc "Miro et Arnaldo et Baroro et aliorum bonorum ominum (...)". La vall de Biure fou un lloc habitat des dels primers moments de la Repoblació del Pagus de Berga i l'actual casa Biure va ser un dels primers nuclis d'habitatge. La gran casa pairal i els seus murs, tan vells, han fet que s'atribuís el lloc com a residència dels Templers. Diferents comanadors de l'orde portaren aquest cognom : Roig de Benviure (1186-1189) i Galceran de Biure (1307). En el fogatge de 1553 s'esmenta com a "En Casamira de Biure".
En l'actualitat el mas ha estat restaurat i s'ha destinat a allotjament de turisme rural.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas Biure». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
* ↑ «La Sala De Biure - La casa». [Consulta: 30 desembre 2019].
# Barranc de la Mata Negra

El barranc de la Mata Negra és un curs d'aigua afluent de la Noguera Pallaresa per la dreta. Pertany a la conca del Noguera Pallaresa. Forma part del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Guàrdia de Tremp, dins del territori del poble de Cellers.
Es forma a la part occidental del Bosc de Guàrdia, al vessant septentrional de la Serra del Montsec, i en el seu tram final travessa el Planell de les Boixeroles. S'aboca en el Barranc del Bosc just a ponent del Clot de les Arboceres, al costat oest del Pas de la Boixoga.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Francesc Colom Escoda

Francesc Colom Escoda (Reus, 1871 - segle XX) va ser un periodista català.
Hi ha escasses notícies de la seva vida, però es dedicà preferentment al periodisme. Afiliat a l'Associació Catalanista de Reus, va publicar a Les Circumstàncies, a La Veu del Camp i a Lo Somatent. D'aquest últim periòdic, n'era director el 1896, quan, en nom del diari, va fer un viatge a Galícia i va ser rebut pels nacionalistes gallecs amb tots els honors. La Revista Gallega li va fer una rebuda a tota pàgina, saludant-lo en català i en gallec acompanyada de signatures de suport, i li va oferir una corresponsalia de la revista a Catalunya. El 1897 va ser un dels firmants del Missatge al Rei dels Hel·lens en nom de Lo Somatent. Va col·laborar de forma constant en aquest periòdic, i quan ja no n'era director era el responsable de les gasetilles del diari. Al mateix periòdic va publicar abundants narracions de viatges per la Península Ibèrica i crítiques de la cartellera teatral local i barcelonina. El 1922 va ser un dels fundadors de l'Associació de la Premsa de Reus.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 197-198.
* ↑ Sunyer, Magí. "Relacions catalanogallegues". A: Actes del quinzè col·loqui de llengua i literatura catalanes, vol. II. Barcelona: Abadia de Montserrat, 2010. P. 220-221. ISBN 9788498833515
# La Valldavall

La Valldavall és una masia de Taradell (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana, situada a migdia. Es troba adossada a un terraplè amb pendent E-O. Consta de planta i dos pisos. A migdia presenta un cos adossat a banda i banda pel portal rectangular, descrivint una petita lliça amb el portal d'entrada cobert. A llevant s'accedeix al 1er. p. amb un portal rectangular i una finestra i un portalet rectangular al 2n. pis. A ponent hi ha un terradet accessible des del 2n. p., al costat oposat d'aquesta mateixa façana hi ha un cos adossat, cobert a dues vessants, amb una espiera i una finestra amb l'ampit motllurat. A ponent hi ha un cos de porxos, que s'aguanta damunt pilars de totxo.

## Història

Antiga masia que la trobem documentada des del S.XVII i ressenyada com Vall de Vall o Vall d'Avall, es troba al peu del camí ral de Tarradell a Viladrau. La Viladevall surt molt en la documentació local, més recentment la trobem en el llistat de nomenclàtor de la província de Barcelona de partit judicial de Vic de l'any 1860.
Les reformes que s'hi ha anat fent al pas dels anys desmereixen l'estructura primitiva.

## Referències

* 1 2 3 «La Valldavall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Quily

Quily (en bretó Killi) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 299 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 303 | 312 | 299 | 291 | 273 | 239 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Marie-Thérèse Duval | |
| 2008- | Jean-Luc Trégarot | |
# Lagostomus

Lagostomus és un gènere de rosegador de la família dels xinxíl·lids. Actualment només n'hi ha una espècie, L. maximus, que pot mesurar fins a 60 cm de llargada i és oriünda de Sud-amèrica, on viu des del sud de Bolívia i el Paraguai fins al nord de la Patagònia argentina.

## Espècies extintes

* Lagostomus angulatus †
* Lagostomus antiquus †
* Lagostomus compressidens †
* Lagostomus crassus † (Thomas, 1910) — Perú
* Lagostomus incisus † (Ameghino, 1888) — Pliocè de l'Argentina
* Lagostomus cavifrons † (Ameghino, 1889) — Argentina
* Lagostomus chapalmalensis † (Ameghino, 1891) — Argentina
* Lagostomus debilis †
* Lagostomus definitus †
* Lagostomus egenus † (Ameghino, 1908) — Argentina
* Lagostomus euplasius †
* Lagostomus heterogenidens †
* Lagostomus indefinitus †
* Lagostomus insolitus †
* Lagostomus laminosus † (Ameghino, 1891)
* Lagostomus loberiaensis †
* Lagostomus minimus †
* Lagostomus pretrichodactylus †
* Lagostomus trichodactylus † (Brookes, 1828)

## Referències

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* Rasia, L. L.; Candela, A. M. Systematic and biostratigraphic significance of a chinchillid rodent from the Pliocene of eastern Argentina. Acta Palaeontologica Polonica. doi:10.4202/app.2011.0041
# Perea Ròdia

Perea Ròdia (en llatí Peræa Rhodiorum,, en grec antic Περαία τῶν Ῥοδιῶν) era el nom donat a les possessions ròdies a Cària, formades per la costa sud de Cària enfront de l'illa de Rodes, fins a la frontera de Lícia, segons diu Estrabó. La muntanya Phoenix era a una península dins aquest territori, i era anomenada Quersonès Rodi, segons Plini el Vell i Diodor de Sicília.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «2. Peraia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 9-XI-2020].
# Freqüència cardíaca

La freqüència cardíaca és el nombre de batecs del cor o pulsacions per unitat de temps. La seva mesura es realitza en unes condicions determinades (repòs o activitat) i s'expressa en batecs per minuts (BPM). La mesura del pols es pot fer en diferents punts, sent els més habituals el canell, al coll (sobre la caròtide) o al pit. Amb independència de la tècnica de mesura, el procediment que es recomana seguir, per evitar errors en la mesura i perquè els valors obtinguts siguin comparables, és el següent:
* Mesurar la FC en condicions de repòs, en un local a temperatura ambient (20-24 °C) i en posició asseguda.
* Realitzar la mesura de la FC mitjançant palpació física 1 minut abans de fer la mesura de la pressió sanguínia.
* Repetir dues vegades el mesurament i calcular el valor mitjà.
És molt important l'esport, ja que mostra l'adaptació a l'exercici que es va produint en l'esportista.
La freqüència cardíaca en repòs depèn de la genètica, l'estat físic, l'estat psicològic, les condicions ambientals, la postura, l'edat i el sexe. Un adult sa en repòs té generalment el pols en el rang 60-100. Durant l'exercici físic, el rang pot pujar a 150-200. Durant el son i per a un atleta jove en repòs, el pols bé pot estar en el rang 40-60.

## Referències

* ↑ Vogel CU, Wolpert C y Wehling M. 2004. How to measure heart rate? European Journal of Clinical Pharmacology 60: 461–466

## Enllaços externs

* Portal sobre la freqüència cardíaca(castellà)
* Infografia sobre la freqüència cardíaca(castellà)
* Calculadora en línia de freqüència cardíaca màxima Arxivat 2009-11-16 a Wayback Machine.(castellà)
# Paller Casa Coyo

El Paller Casa Coyo és una obra de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Paller, cobert i era pertanyents a la casa Coyo (vegeu fitxa) formant una unitat i tipologia físicament separada. El paller és de pedra amb teulada a doble vessant. El cobert és obert per la part superior i molt reformat, conservant només en part el fustam característic.

## Referències

* ↑ «Paller Casa Coyo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Pòrcia (satèl·lit)

Pòrcia és un satèl·lit interior d'Urà. Va ser descobert gràcies a les imatges del Voyager 2 el 3 de gener de 1986, i se li va assignar la denominació temporal S/1986 U 1. El seu nom es deu a l'heroïna de l'obra de teatre El marxant de Venècia de William Shakespeare. També se'l coneix com a Urà XII.
Pòrcia és el segon satèl·lit interior més gran d'Urà després de Puck. L'òrbita de Pòrcia, que es troba dins el radi sincrònic d'Urà, s'està esfondrant a poc a poc degut a l'desacceleració de marea. El satèl·lit pot trencar-se formant un anell planetari o colpejar Urà.
Pòrcia encapçala el grup de satèl·lits anomenats grup de Pòrcia que inclou Bianca, Crèssida, desdèmona, Julieta, Rosalina, Cupid, Belinda i Perdita. Aquests satèl·lits presenten òrbites i propietats fotomètriques similars.
Es coneix molt poc sobre les característiques de Pòrcia a part de la seva mida al voltant dels 140 km, l'òrbita, i l'albedo geomètrica al voltant de 0,08.
A les imatges de la Voyager 2 Desdèmona es mostra com un objecte allargat, amb l'eix major apuntant cap a Urà. La ràtio dels eixos de l'esferoide prolat de Pòrcia és 0,8 ± 0,1. La seva superfície és grisosa. Observacions fetes amb el Telescopi espacial Hubble i altres grans telescopis terrestres han trobat traces d'absorció d'aigua gelada en l'espectre de Pòrcia.

## Referències

* ↑ «NASA FACTS» (en anglès). NASA.
* ↑ Data de consulta: 5 setembre 2020. URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par.
* ↑ URL de la referència: http://adsabs.harvard.edu/abs/2001Icar..151...51K.
* ↑ Smith, B. A. «IAU Circular No. 4164», 16-01-1986. Arxivat de l'original el 2007-08-12. [Consulta: 6 agost 2006].
* ↑ «Planet and Satellite Names and Discoverers». Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology, 21-07-2006. [Consulta: 6 agost 2006].
* 1 2 3 4 Karkoschka, Erich «Comprehensive Photometry of the Rings and 16 Satellites of Uranus with the Hubble Space Telescope». Icarus, 151, 2001, pàg. 51–68. DOI: 10.1006/icar.2001.6596.
* 1 2 3 Karkoschka, Erich «Voyager's Eleventh Discovery of a Satellite of Uranus and Photometry and the First Size Measurements of Nine Satellites». Icarus, 151, 2001, pàg. 69–77. DOI: 10.1006/icar.2001.6597.
* ↑ Jacobson, R.A. «The Orbits of the Inner Uranian Satellites From Hubble Space Telescope and Voyager2 Observations». The Astronomical Journal, 115, 1998, pàg. 1195–1199. DOI: 10.1086/300263.
* ↑ Dumas, Christophe «Hubble Space Telescope NICMOS Multiband Photometry of Proteus and Puck». Astronomical Journal, 126, 2003, pàg. 1080–1085. DOI: 10.1086/375909.

## Enllaços externs

* Perfil de Pòrcia Arxivat 2007-08-01 a Wayback Machine. de NASA
* Satèl·lits coneguts d'Urà (Scott S. Sheppard)
# La Serra (Senan)

La Serra és una serra situada al municipi de Senan a la comarca de la Conca de Barberà, amb una elevació màxima de 778 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lagrange

«Lagrange, LaGrange o La Grange» té aquests significats:
* Biografia: Joseph Louis Lagrange (1736 - 1813), matemàtic, físic i astrònom italià
* Toponímia:
** Estats Units:
*** La Grange (Carolina del Nord)
*** LaGrange (Geòrgia)
*** La Grange (Kentucky)
*** La Grange (Illinois)
*** Lagrange (Indiana)
*** Lagrange (Maine)
*** La Grange (Missouri)
*** LaGrange (Ohio)
*** La Grange (Tennessee)
*** La Grange (Texas)
*** La Grange (Wyoming)
*** La Grange Park, població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
** França:
*** Lagrange (francès) o Era Granja (occità), municipi francès al departament dels Alts Pirineus i a la regió de Migdia-Pirineus
*** Lagrange (Territori de Belfort), municipi francès, al departament de Territori de Belfort (regió del Franc Comtat)
* Miscel·lània:
** Multiplicadors de Lagrange
** Punt de Lagrange
# Pilar Aresti Victoria de Lecea

Pilar Aresti Victoria de Lecea (Bilbao, ?) és una política i empresària basca. És filla de José Aresti, comte d'Aresti, i de Pilar Victoria de Lecea, i és casada amb Ramón de Icaza Zabálburu, un dels principals accionistes del BBVA. El seu cosí, Enrique Aresti, fou assassinat per ETA el 1980.
Militant d'UCD, fou diputada a la Diputació Foral de Biscaia el 1979-1983, apoderada de les Juntes Generals de Biscaia el 1979-1983 i més tard amb el Partit Popular el 1995-1999, i presidenta del Comitè d'Amics del Museu Guggenheim (Bilbao). Durant uns anys fou vocal del comitè regional dels Liberals Bascos afins a Joaquín Garrigues Walker. Fou escollida també senadora per Biscaia a les eleccions generals espanyoles de 2000. El 24 de juliol de 2000 va patir un atemptat d'ETA al seu domicili del barri de Neguri, del que en va sortir il·lesa. El 2005 fou nomenada vocal del Consell Assessor de l'Observatori Regional de la Violència de Gènere de Madrid.

## Referències

* ↑ La dignidad frente al terror, El País, 30-7-2000