OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Premi MERAC

El Premi MERAC consisteix en tres premis atorgats anualment per la Societat Astronòmica Europea (EAS). S'anomenen "Els Premis MERAC atorgats per la Societat Astronòmica Europea".
Aquests premis MERAC són per als astrofísics que inicien la seva carrera, una en Astrofísica Teòrica, una altra d'Astrofísica Observacional i l'altra de Noves Tecnologies / Instrumental / Computacional; i que s'atorguen en els anys imparells als astrofísics que inicien la seva carrera que han assolit els seus graus de doctorat en els deu anys anteriors "Premis a la millor carrera investigadora primerenca" i els anys parells a la millor tesi doctoral en els tres anys anteriors "Premis a la millor tesi doctoral".
Els millors premis per a investigadors que inicien la seva carrera s'atorguen a joves astrofísics ja siguin afiliats o havent en gran part van realitzar el treball per ser reconeguts en un institut europeu. Els millors premis de tesis de doctorat s'atorguen a la millor tesi realitzada en un institut europeu. El terme europeu s'entén que inclou tots els països amb una societat astronòmica afiliada a la EAS i els països escandinaus sense una societat astronòmica nacional.
L'EAS donarà a conèixer els guanyadors dels Premis MERAC atorgats per la Societat Europea d'Astronomia cada febrer. Els premiats donaran conferències plenàries, en la següent reunió de l'European Week of Astronomy and Space Science (EWASS) i també donaran una conferència a Suïssa sota el patrocini de la Fundació MERAC.
Les nominacions per als Premis MERAC atorgats per la Societat Astronòmica Europea han de ser presentades d'acord amb les seves regles de premis a l'EAS.

## Enllaços externs

* Lloc web dels Premis MERAC
# Cantó de Sarzeau

El cantó de Sarzeau (bretó Kanton Sarzhav) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 5 comunes :
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Arzon | Arzhon-Rewiz | 2.056 | 8,93 | 56640 | 56005 |
| Le Tour-du-Parc | Tro-Park | 741 | 9,30 | 56370 | 56252 |
| Saint-Armel | Sant-Armael | 707 | 7,95 | 56450 | 56205 |
| Saint-Gildas-de-Rhuys | Lokentaz | 1.436 | 15,28 | 56730 | 56214 |
| Sarzeau | Sarzhav | 6.143 | 60,23 | 56370 | 56240 |
| Cantó | Sarzhav | 11.083 | 101,69 | - | 5635 |

## Evolució demogràfica

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 6.815 | 6.667 | 7.272 | 7.988 | 9.200 | 11.083 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1953-1998 | Raymond Marcellin | Divers droite |
| 1998-2004 | Henri Bénéat | Divers droite |
| 2004- | Yves Borius | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Boisbergues

Boisbergues és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 84 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Boisbergues era de 84 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 42 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 41 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Boisbergues el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 53 persones, 41 eren actives i 12 eren inactives. De les 41 persones actives 36 estaven ocupades (22 homes i 14 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 12 persones inactives 5 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Boisbergues hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Boisbergues a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Boisbergues a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Vitray

«Vitray» té aquests significats:
* Vitray (Allier), municipi francès al departament de l'Alier
* Vitray-en-Beauce, municipi francès al departament de l'Eure i Loir
# Gandúrino

Gandúrino (en rus: Гандурино) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 374 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# Institut Bosc de la Coma

L'Institut Bosc de la Coma és una obra de les darreres tendències d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Escola situada en la frontera de la trama urbana d'Olot, al costat de camps de cultiu, edificacions limítrofes i un turó boscós. El solar presenta un límit ortogonal per un dels costats, mentre que per l'altre té un camí sinuós que constitueix un dels seus límits i que s'endinsa en el bosc.
L'estructura de l'edifici és de formigó armat i presenta tancaments de fàbrica d'obra vista. El projecte constructiu pretenia mostrar austeritat i sobrietat utilitzant el mínim de materials possibles que reforcessin el caràcter homogeni de l'edifici.
L'institut, de baixa altura, és de grans dimensions i s'adapta al pendent del terreny, de manera que està format per dos nivells ben diferenciats. El nivell superior té una part orientada al sud (les aules), i una altra al nord (zona de professors, biblioteca, sala d'actes i gimnàs). Pel que fa al nivell inferior, aquest presenta l'accés general, els menjadors i tallers. Aquest accés està situat al centre de gravetat de l'edifici. El vestíbul d'entrada, a doble altura, dona accés directe al porxo i a la pista poliesportiva; és el centre de l'institut atès que hi convergeixen les diferents zones de l'edifici, així com una rampa i dues escales que permeten accedir al nivell superior.

## Referències

* 1 2 3 «Institut Bosc de la Coma». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 abril 2019].
# Cierges

Cierges és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 74 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Cierges era de 74 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 4 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 42 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 42 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 25 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Cierges el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 45 persones, 38 eren actives i 7 eren inactives. De les 38 persones actives 35 estaven ocupades (20 homes i 15 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 7 persones inactives 4 estaven jubilades i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una lampisteria i 1 electricista.
L'any 2000 a Cierges hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Cierges a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Cierges a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Esbart Santa Eulàlia

L'Esbart Santa Eulàlia va néixer a la parròquia del Carme del barri del Raval l'any 1952. Pocs anys després es va fusionar amb l'Esbart Sant Pau, de la parròquia de Sant Pau del Camp. L'entitat resultant, que mantingué el nom d'Esbart Santa Eulàlia, es dedica a la representació de coreografies tradicionals recuperades i també a balls de nova creació.
Un incendi a la parròquia del Carme va cremar el vestuari de l'esbart i una gran part del material que s'hi guardava. De resultes d'aquest fet, l'esbart es va dissoldre a principi dels anys 1970. Fins a l'any 1991, l'Esbart Santa Eulàlia no va reprendre l'activitat, amb una nova fornada de parelles de dansaires. En la nova etapa, es van començar a aplicar criteris i conceptes nous per recuperar danses i costums de les tradicions de Barcelona i del barri del Raval. És el moment en què es van recuperar les festes del Carme i també el «Ball de Santa Eulàlia», una coreografia creada a partir d'una partitura recollida pel folklorista Joan Amades al Costumari català. El «Ball de Santa Eulàlia» representa alguns dels martiris de què fou víctima la santa mitjançant figures plàstiques, a semblança de les moixigangues que figuren la passió de Crist.
Aquesta obra, dedicada a la patrona de la ciutat, es representa per les festes de Santa Eulàlia –incloses en el protocol de la ciutat– i també en algunes altres representacions a casals o entitats de la ciutat.
L'Esbart Santa Eulàlia va ser l'origen de la colla de Bastoners del Raval, de manera que totes dues seccions comparteixen els membres. Alhora, forma part de l'Associació Institut Promoció de la Cultura Catalana.

## Referències

* 1 2 3 4 «Esbart Santa Eulàlia». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Vtiger CRM

Vtiger CRM és una aplicació web per a la gestió de les relacions amb els clients (en anglès, Costumer Relationship Management, CRM) que ofereix l'empresa Vtiger. Va néixer com un fork de la versió 1.0 del SugarCRM el 30 de desembre del 2004 amb la pretensió de ser una aplicació de codi obert mantenint les funcionalitats de SugarCRM i comparable a Salesforce.com.
Hi ha dues versions: una gratuïta de codi obert i una altra que l'empresa propietària, Vtiger, ofereix com a SaaS (Programari com a servei). La versió gratuïta té funcionalitats que són de pagament a la majoria d'aplicacions similars, com informes, portal del client o les extensions d'enllaç amb Microsoft Outlook i Mozilla Thunderbird. La versió Saas es va publicar l'any 2010 i ofereix funcionalitats afegides com una nova interfície, informes avançats i campanyes de màrqueting per correu electrònic. En l'actualitat, totes dues ofereixen funcionalitats molt similars.

## Referències

* ↑ «vTiger launches open source CRM» (en anglés). zdnet.com, 31-12-2004. [Consulta: 5 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Vtiger CRM - Lloc web oficial
* Vtiger CRM a SourceForge.net
# Gangli limfàtic

Els ganglis limfàtics o nòduls limfàtics són components del sistema limfàtic que actuen com a filtres per a partícules estranyes i contenen leucòcits. Molts cops s'anomenen informalment glàndules limfàtiques però, com que no secreten substàncies, aquesta terminologia no és acurada. Es troben en moltes parts del cos.

## Funció

Els ganglis limfàtics actuen com a filtres, amb teixit connectiu reticular en forma de "bresca" omplert per limfòcits que recullen i destrueixen bacteris i virus. Quan el cos es troba lluitant contra una infecció, els limfòcits es multipliquen ràpidament i produeixen una tumefacció característica.

## Estructura

El gangli limfàtic està envoltat per una càpsula fibrosa, que s'estén a l'interior formant trabècules. Fibres reticulars molt primes constitueixen un teixit de suport a l'interior del gangli. La part còncava del gangli s'anomena hil. L'artèria i la vena s'introdueixen en el gangli a través de l'hili i permeten a la sang i entrar i sortir de l'òrgan, respectivament. El parènquima del gangli limfàtic es divideix en còrtex (extern) i medul·la (interna).

## Ganglis principals

* Nòduls limfàtics cervicals
* Nòduls limfàtics engonals
* Nòduls limfàtics mesentèrics
* Nòduls limfàtics poplitis

## Imatges addicionals

* Sistema limfàtic
* Sistema limfàtic humà.
* Sistema limfàtic per regions.
* Nòdul limfàtic de ratolí (augmentat x100).
* Ganglis limfàtics del braç.
* Ganglis limfàtics de la zona de l'aixella.
* Tall transversal de l'apèndix humà (augmentat x20).
* Tall de la capa mucosa del recte humà (augmentat x60).

## Enllaços externs

* Immunology Lecture 4, Biology 328 Arxivat 2008-01-17 a Wayback Machine. a la Western Kentucky University. (anglès)
* Ganglis limfàtics Arxivat 2021-07-30 a Wayback Machine. (anglès)
# Ichthyophis pseudangularis

Ichthyophis pseudangularis és una espècie d'amfibi gimnofió de la família dels ictiòfids. És endèmica del sud-oest de Sri Lanka, on viu a altituds d'entre 20 i 1.525 msnm. Els seus hàbitats naturals són els boscos, les plantacions de cautxú, els arrossars, els jardins rurals, les granges, les zones humides i les pastures. Està amenaçada per la pèrdua d'hàbitat a causa de l'agricultura a gran escala, l'ús de pesticides i altres productes agroquímics i la construcció d'infraestructures com ara centrals hidroelèctriques i carreteres. El seu nom específic, pseudangularis, significa 'fals angle' en llatí.

## Referències

* ↑ Grup d'Especialistes en Amfibis de la CSE de la UICN. «Ichthyophis pseudangularis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2020-3.RLTS.T59631A156587421.en. [Consulta: 23 març 2021].
* ↑ Taylor, 1965, p. 278.

## Bibliografia

* Taylor, E. H. «New Asiatic and African caecilians with redescriptions of certain other species» (en anglès). The University of Kansas Science Bulletin, 46, 1965, pàg. 253–302.
# Cierco

Cierco és una antiga quadra i poble del municipi de Vilaller, a l'Alta Ribagorça. El poble està situat a la vall de Barravés. Actualment ha quedat reduït pràcticament a una sola casa (situació ja constatada per Madoz el 1849).
A les escasses restes del poble que es conserven hi ha l'antiga capella de Casa Cierco, dedicada a sant Climent i la moderna, dedicada a sant Miquel. La quadra de Cierco havia format part, entre 1812 i febrer del 1847 de l'ajuntament d'Artiga.
Pascual Madoz parla breument de Cierco en el seu Diccionario geográfico... del 1849. S'hi pot llegir que Cierco és una quadra situada al peu d'una muntanya a l'esquerra de la Noguera Ribagorçana. Ja constava d'una sola casa, prop de la qual hi havia mines de plom.
A Cierco es van explotar entre 1940 i 1983 unes mines de galena argentífera, que constitueixen un interessant geòtop de valor científica i mediambiental.

## Etimologia

Segons Joan Coromines, Cierco és, com Cerc, un dels diversos derivats que hi ha en català del quercus llatí (alzina). La forma Cierco és una forma arcaïtzant, pròpia del català ribagorçà, amb una certa influència de l'aragonès, que es manifesta en el diftong -ie.

## Referències

* 1 2 MADOZ, Pascual. "Cierco". Dins Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar. Madrid: Establecimiento Literario-Tipográfico, 1845. Edició facsímil Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al <<Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar>> de Pascual Madoz. V. 1. Barcelona: Curial, 1985. ISBN 84-7256-256-5
* ↑ http://mediambient.gencat.net/cat/el_medi/natura/sistema_informacio/inventari_interes_geologic/descriptiva/111_descrip.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ COROMINES, Joan. "Cerc". Dins Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de parla catalana. III BI-C. Barcelona: Curial Edicions Catalanaes i Caixa d'Estalvis i de Pensions de Barcelona "La Caixa", 1995. ISBN 84-7256-902-0

## Bibliografia

* BOIX, Jordi. "Vilaller". Dins El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0
* GAVÍN, Josep M. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Portillo

Portillo és un municipi de la província de Valladolid, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 2552 | 2562 | 2574 | 2598 |

## Referències

Viccionari
# Estanys i molleres d'Engorgs

Els estanys i les molleres d'Engorgs formen un bell circ d'origen glacial situats a certa altitud, al voltant de 2500 m, amb el Puigpedrós (2915 m) a l'est i el Pic de Calm Colomer (2869 m) a l'oest com a punts més alts de la conca. Formen un conjunt relativament nombrós d'estanys petits, essent els de més superfície l'estany Llarg (1.7 ha) i els estanys Aparellats, amb una àrea propera a 1 ha.
La vegetació de la conca està dominada per prats de Festuca airoides o de Festuca yvesii, amb algunes clapes de pèl caní (Nardus stricta) o de Bellardiochloa variegata. És destacable la presència de molleres, essent la més gran de prop d'1 ha. L'estany Llarg és l'únic que té plantes aquàtiques. A l'estiu tot el fons queda recobert per Potamogeton alpinus. També s'hi pot trobar espargani (Sparganium angustifolium) i subularia (Subularia aquatica). Tots els estanys són oligotròfics, amb aigües molt transparents.
La característica faunística més destacable dels estanys d'Engorgs ha estat que no s'hi ha arribat a introduir cap espècie de peix, essent dels pocs estanys dels Pirineus que romanen en condicions pristines en aquest sentit. Són també dels pocs estanys pirinencs que tenen poblacions estables de crustacis del grup dels amfípodes, en concret, Gammarus lacustris, espècie abundant a zones temperades del nord d'Europa, però actualment només present en els dos extrems de l'àrea lacustre de la serralada pirinenca. Hi ha també una població important de granota roja (Rana temporaria).
L'estany i la seva conca es troba protegit dins la zona natural Tossa Plana de Lles – Puigpedrós de la xarxa Natura 2000. El seu estat ecològic és Molt Bo segons la classificació de la directiva marc de l'aigua. El fet que siguin els únics estanys sense peixos dels Pirineus Orientals fa que tingui un valor ecològic per la conservació molt alt. Caldria fer tots el possible per tal que segueixin així en el futur.

## Referències

* 1 2 3 4 «Estanys i molleres d'Engorgs». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). Arxivat de l'original el 2015-02-04. [Consulta: 4 febrer 2015].