OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Piast

* Per a altres significats, vegeu «dinastia Piast».
Piast Kołodziej o simplement Piast (pronunciació polonesa: [ˈpʲiast kɔˈwɔd͡ʑɛj]; c. 740/1? - 861 dC) fou una figura semi-llegendària de la Polònia medieval (segle IX dC), el fundador de la dinastia Piast que governarà el futur Regne de Polònia.
Piast apareix a la Crònica polonesa (Gesta principum Polonorum) de Gallus Anonymus,juntament amb el seu pare, Chościsko i la dona de Piast, Rzepicha.
La crònica narra la història d'una visita inesperada realitzada a Piast per dos desconeguts. Demanen unir-se a la família de Piast per celebrar el setè aniversari (un ritu de pas pagà per als nois) del fill de Piast, Siemowit. A canvi de l'hospitalitat, els convidats van llançar un encanteri fent que el celler de Piast estigués ple d'abundància. Veient això, els compatriotes de Piast el declaren el seu nou príncep, en substitució del desaparegut príncep Popiel.
Si Piast existí realment, hauria estat el besavi del príncep Mieszko I (c. 930-92), el primer governant històric de Polònia i el besavi del besavi de Bolesław Chrobry (967-1025), el primer rei polonès.
Els mítics Piasts eren originaris de Gniezno, una vila fortificada fundada entre els segles VIII i IX, dins del territori tribu dels polans occidentals.
Segons la llegenda va morir l'any 861 amb 120 anys.
Durant més de mil anys d'història polonesa, ningú més va dugué el nom Piast.
Dues teories expliquen l'etimologia de la paraula Piast. El primer dona l'arrel com a piasta (“eix” [d'una roda] en polonès), una referència a la seva professió de fabricant de rodes. El segon relaciona Piast amb piastun ("custodi" o "guardià"). Això podria indicar la posició inicial de Piast com a majordom o "administrador de la casa" a la cort d'un altre governant i la posterior presa del poder per part de Piast. De forma anàloga al el desenvolupament de les primeres dinasties franques medievals, quan els majordoms de palau dels reis merovingis usurparen gradualment el control polític.

## Notes

* 1 2 3 Prichard, James C. Researches into the Physical History of Mankind. 1. Londres: Houlston and Stoneman, 1836, p. 11-5 ff.
* ↑ Norman Davies. Heart of Europe: The Past in Poland's Present. Oxford University Press, 23 agost 2001, p. 249. ISBN 978-0-19-280126-5 [Consulta: 29 febrer 2012].
* ↑ Excerpts from the Gallus Anonymus' chronicle. PL: Gimnazjum.
* ↑ Dzięcioł, W. (1966). The origins of Poland. London: Veritas.
* ↑ No person bore the name Piast

## Bibliografia

* Dzięcioł, W. (1966). The origins of Poland. London: Veritas.
# Sergi Rosanas Moragas

Sergi Rosanas Moragas (nascut el 29 de gener de 2002) és un futbolista català que juga com a lateral dret a l'Sparta Rotterdam.

## Carrera
### FC Barcelona

Nascut a Cabrera de Mar, Catalunya, Rosanas es va incorporar a l'acadèmia del FC Barcelona l'any 2009 després d'haver jugat anteriorment al club local del Vilassar de Mar. Rosanas va debutar amb el FC Barcelona Atlètic contra la UE Olot, el 24 de gener de 2021. Malauradament, va patir una lesió del lligament creuat anterior en el seu debut. Va ser un cop especial per a Rosanas, ja que s'havia perdut l'inici de la temporada amb una luxació de l'espatlla i acabava de tornar-se a posar en forma.
L'octubre de 2022, juntament amb Antonio Aranda, Emre Demir i Fabio Blanco, va ser convocat per l'entrenador del primer equip del FC Barcelona, Xavi, a l'entrenament de la plantilla del primer equip. Va ser alliberat pel club en la culminació del seu contracte el 30 de juny de 2023.

### Sparta Rotterdam

El juny de 2023, es va anunciar que Rosanas s'uniria a l'Sparta Rotterdam de l'Eredivisie, acordant-hi un contracte de dos anys amb l'opció de dos més.

## Carrera internacional

Internacional juvenil amb Espanya, Rosanas va marcar per a la selecció espanyola sub-19 en una victòria per 4-0 contra Sèrbia sub-19 l'octubre del 2019.

## Referències

* ↑ «Sergi Rosanas». Soccerway. [Consulta: 15 juliol 2023].
* ↑ «Sergi Rosanas». Fcbarcelona.com. [Consulta: May 16, 2023].
* ↑ «BARCELONA WING-BACK SERGI ROSANAS SUFFERS ACL ON B DEBUT». Onefootball.com.
* ↑ «Four homegrown players in the Barça post-Clásico session». fcbarcelonanoticias.com.
* ↑ «Barça Atlètic release 13 players inc. Ilias Akhomach as contracts expire». Sport.es, 30-06-2023. [Consulta: 15 juliol 2023].
* ↑ «Sparta neemt Sergi Rosanas over van Barcelona». www.sparta-rotterdam.nl, 23-06-2023. [Consulta: 12 juliol 2023].
* ↑ «SERBIA sub-19 0-4 SPAIN sub-19». Soccerway, 14-10-2019. [Consulta: 15 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Sergi Rosanas Moragas, Fitxa a Soccerway
# Serralada Haddington

La Serralada Haddington és una serralada de muntanyes situada a l'Illa Devon, Nunavut, Canadà. És una de les serralades més septentrionals del món i forma part del sistema de muntanyes de la Serralada Àrtica.

## Referències

* ↑ Haddington Range, Canada
* ↑ «Map of Haddington Range in Nunavut, Canada». [Consulta: 8 març 2023].
# Soldat de fortuna

Soldat de fortuna (títol original: Legionnaire) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Peter MacDonald l'any 1998, amb Jean-Claude Van Damme. Ha estat doblada al català.

## Argument

Marsella, 1924. Alain Lefèvre és un boxador famós. Un vespre, quan havia acceptat la proposició de la màfia local de deixar-se caure en el seu proper combat, ple de remordiment i desafiat pel seu adversari, decideix d'ignorar el tracte i guanyar. Mentre intenta escapar-se, el seu germà petit és mort.
Perseguit, Alain Lefèvre troba llavors refugi a una caserna de la Legió estrangera i decideix inscriure-s'hi per escapar als seves perseguidors.
Desgraciadament, no s'acaben les seves sorpreses perquè, des d'aleshores, haurà d'afrontar un entrenament dels més ferotges i difícils en ple desert del Sàhara al Marroc, abans de ser enviat a un fort que assetgen els rebels amazics, dirigits per Abd el-Krim.
Durant aquest temps, a Marsella, la màfia troba la seva pista i envia homes per trobar-lo i matar-lo. Alain haurà doncs d'enfrontar-se a múltiples perills en un país en plena guerra colonial.

## Repartiment

* Jean-Claude Van Damme: Alain Lefèvre
* Steven Berkoff: Sergent Steinkampf
* Nicholas Farrell: McIntosh
* Adewale Akinnuoye-Agbaje: Luther
* Jim Carter: Lucien Galgani
* Ana Sofrenovic: Katrina
* Daniel Caltagirone: Guido
* Joseph Long: Maxim
* Mario Kalli: René Galgani
* Joe Montana: Julot
* Kim Romer: Capità Rousselot
* Anders Peter Bro: Tinent Charlier
* Paul Kinman: Rolf Bruner
* Vincent Pickering: Viktor
* Takis Triggelis: Caporal Metz
* Tom Delmar: Caporal Legros
* Rob Kaman: Glock
* Derek Lea: Gendarme
* Andy J. Smart: Gendarme
* Pilly de Vincente: Cantant
* Kelli Shaughnessy: Ivonne
* Amrani Hanfine: Paulette
* Kamel Krifa: Abdelkrim al-Khattabi

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge s'ha desenvolupat al Marroc, a les ciutats de Tànger, Erfoud i Ouarzazate.
* Un error a destacar, Alain es trobat a causa d'una fotografia en un periòdic, el que és contrari a la política de la Legió, que assegura l'anonimat total a tots els que hi entren.

## Música

* Cancan de l'òpera Orphée aux enfers, escrit per Jacques Offenbach
* La cançó Parleu-me d'amor escrita per Jean Lenoir és interpretada per Pilly de Vincente
* La cançó Mon Légionnaire ės interpretada per Ute Lemper

## Referències

* ↑ «Soldat de fortuna». esadir.cat.
* ↑ «Légionnaire». [Consulta: 26 febrer 2018].
* ↑ «legió estrangera». Arxivat de l'original el 2014-05-31.
# Banba

En la mitologia irlandesa, Banba (ortografia moderna: Banbha [ˈbˠanˠəwə]), filla de Delbáeth i Ernmas dels Tuatha Dé Danann, és una deessa patrona d'Irlanda. Estava casada amb Mac Cuill, nét dels Dagda.
Va formar part d'un important triumvirat de deesses patrones, amb les seves germanes, Ériu i Fódla. Segons Seathrún Céitinn, adorava a Macha, qui de vegades també s'anomena filla d'Ernmas. Per tant, les dues deesses es poden considerar equivalents. Céitinn també es refereix a una tradició segons la qual Banbha va ser la primera persona que va posar un peu a Irlanda abans del diluvi, en una variació de la llegenda de Cessair.
Al Tochomlad mac Miledh a hEspain i nErind: no Cath Tailten, es relata que mentre els milesians viatjaven per Irlanda, "es van trobar amb la victoriosa Banba entre la seva tropa d'hostes màgics de fades" a la muntanya Senna, la muntanya pedregosa de Mes. Una nota al peu identifica aquest lloc com a Slieve Mish a Corcu Duibne, comtat de Kerry. El sòl d'aquesta regió és un podzol no lèptic . Si el personatge de Banba es va originar en una deessa de la terra, el podzol no lèptic podria haver estat el tipus de terra particular del qual ella n'era la divinització.
El LÉ Banba (CM11), un vaixell del Servei Naval Irlandès, va rebre el seu nom.
Inicialment, podria haver estat una deessa de la guerra així com una deessa de la fertilitat.

## Referències

* ↑ T. W. Rolleston. Celtic Myths and Legends. New York: Dover Publications, 24 July 2012, p. 132. ISBN 9780486265070.
* ↑ The Progress of the Sons of Mil from Spain to Ireland TCD H.4.22 Arxivat 2007-10-23 a Wayback Machine., Celtic Literature Collective
# Carles Pedrell

Carlos Pedrell i Henrich (Minas (Uruguai), 16 d'octubre de 1878 - Montrouge (França), 9 de març de 1941) fou un compositor uruguaià d'origen català. És nebot del mestre Felip Pedrell.

## Biografia

Primer estudià a Barcelona i Madrid amb el seu oncle, i després a la Schola Cantorum de París, retornant el 1906 a la República Argentina, on fou successivament inspector de la música del Consell Nacional d'Educació i professor de la Universitat de Tucumán. Per encàrrec del Govern revisà l'himne nacional argentí i, entre les seves composicions, hi figura la comèdia lírica Ardid de amor, així com diversos lieder sobre texts de poetes espanyols contemporanis d'ell, que es distingeixen pel seu ambient i per la seva inspiració.
Des del 1921 va residir a França (país en què va morir), on se'l considerava com un dels compositors més interessants de l'Amèrica espanyola, executant freqüentment les seves obres les entitats i solistes de més prestigi. La crítica europea li reconegué condicions excepcionals, gaudint d'una elevadíssima consideració, per la seva sinceritat i bon gust, exempta de concessions en favor del gran públic.
La seva obra, que abraça gèneres diversos, comprèn gran nombre de peces per a cant, piano i guitarra; diversos cors i distintes obres per a instruments diversos:
* La gitana y la rosa i La danza que ruega;
* les escenes musicades Judith, Lamento, Canción de esclava i Bacanal;
* Cuento de abril, en tres actes de del Valle-Inclán;
* La guitarra, comèdia lírica en un acte de Courville, i Jugar con fuego, òpera còmica en tres actes de Batllé.
Diverses obres per a cant i orquestra, entre les que hi figuren Pastorales i les següents per a orquestra:
* Una noche de Scheherazade;
* Obertura catalana;
* Fantasia argentina;
* Danza y Canción de Aixa;
* En el estrado de dona Beatriz;
* A orillas del Iguazú;
* Bajo los Almendros en flor, etc.

## Referències

* 1 2 3 «Carles Pedrell». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «0049657 .xml Carles Pedrell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Pedrell, Carlos». A: Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana42 Pare - Pekz. 42 Pare - Pekz. Madrid: Espasa-Calpe, 1975, p. 1262. ISBN 84-239-4542-1.
* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europeo-americanaapéndice. (en castellà). apendiç núm 8. Madrid: Espasa-Calpe, cop. 1930-1933, p. 234. ISBN 84-239-4579-0.
# Assassinats a la Lorena

Assassinats a la Lorena (títol original en francès, Meurtres en Lorraine) és un telefilm francobelga dirigit per René Manzor l'any 2018 i que forma part de la col·lecció Assassinats a .... S'ha doblat al català per TV3.
La pel·lícula és una coproducció de Morgane Production, AT Production i RTBF. Es va emetre per primera vegada a Bèlgica el 10 de gener de 2019 a La Une; a Suïssa, el 9 de març a RTS Un, i a França, el 16 de març a France 3, quan va ser seguit per 4,78 milions d'espectadors, cosa que representava el 23% de quota de pantalla.
És un dels deu episodis seleccionats per RTBF per celebrar el desè aniversari de la col·lecció i disponible durant sis mesos a la plataforma Auvio.

## Sinopsi

El cos d'una dona apareix a la ciutadella de Bitche. El tinent de policia Nicolas Muller és l'encarregat de la investigació i està assistit per un jove policia. La investigació resulta ser força especial per al tinent: no només treballa a la seva regió natal sinó que, a més, el porta a la fàbrica de cristall que regenta la seva família. La seva pròpia germana i el seu propi pare són sospitats mentre es perpetren altres assassinats.

## Repartiment

* Stéphane Bern: Nicolas Muller
* Lilly-Fleur Pointeaux: Lola Paoli
* Joffrey Platel: Patrick Joly
* Féodor Atkine: Hervé Muller
* Catherine Demaiffe: Florence Muller
* Francis Renaud: Jean-Paul Dubois
* Marie Matheron: Patricia Paoli
* Céline Jorrion: Camille Dubois
* Hervé Sogne: Pascal Dubois

## Producció
### Rodatge

El rodatge va tenir lloc entre el 29 de juny i el 25 de juliol de 2018 a Lorena. Principalment, a Bitche, però també al pla inclinat de Saint-Louis-Arzviller, a Nancy i Neuves-Maisons. Les escenes de la fàbrica de cristall es van rodar a Meisenthal, coneguda per la seva artesania del vidre.

### Càsting

El paper principal l'ocupa el periodista Stéphane Bern que ja havia aparegut al cinema, però que interpreta per primera vegada el primer paper d'una ficció. Va acceptar l'oferta amb l'única condició que tingués lloc a Lorena.

## Referències

* 1 2 «Pel·lícules - Assassinats a la Lorena - capítol 1». TV3, 21-05-2023. [Consulta: 21 maig 2023].
* ↑ «Meurtres en Lorraine - Company Credits». IMDb, 2018.
* ↑ Noémie Jadoulle. «10 épisodes de "Meurtres à" sur Auvio pour les 10 ans de la collection». rtbf.be, 09-03-2023. [Consulta: 26 març 2023].
* ↑ Pascal. «Meurtres en Lorraine, avec Stéphane Bern : le synopsis et la distribution». Le Blog TVNews, 30-06-2018. [Consulta: 10 gener 2020]..
* ↑ Jeanne Persoon «Piège de cristal». Moustique, 4849, 02-01-2019, pàg. 126..
# Iñaki Berruet Mitxelena

Iñaki Berruet Mitxelena (Irun, 23 d'abril de 1973) és un exfutbolista basc, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Després de jugar al Behobia (equip d'un barri d'Irún) i al filial i al primer equip del Real Unión de Irún, el defensa fitxa pel Deportivo Alavés, amb qui debuta a la Segona Divisió a la campanya 95/96.
Amb el club vitorià va disputar-hi cinc temporades, les dues darreres a la màxima categoria. Va ser titular amb l'Alavés entre el 1996 i el 1999, jugant només cinc partits a la seua darrera campanya a Mendizorroza.
A mitjans de la temporada 99/00 marxa al Vila-real CF, amb qui aconsegueix un nou ascens a primera divisió. Berruet hi passa amb els valencians fins a la temporada 02/03, però només gaudeix d'una certa titularitat a la campanya 00/01.
Deixa el Vila-real per miliar al Córdoba CF, on recuperia la titularitat fins al 2005, quan els andalusos baixen a Segona B. Fitxa llavors pel Lorca Deportiva, també de la categoria d'argent. En total ha sumat més de 250 partits entre Primera i Segona Divisió.
El 2006 retorna al Real Unión de Irún on juga les seves darreres temporades com a professional, abans de ser nomenat segon entrenador i posteriorment director general del club basc.

## Referències

* ↑ «Berruet, segon entrenador del Real Unión» (en castellà). Irun: Marca.com, 09-07-2002. [Consulta: 26 juny 2012].
* ↑ ««Vengo con la ilusión de pelear por los puestos que le corresponden al club»» (en castellà). diariovasco.com, 12-06-2009. [Consulta: 26 juny 2012].

## Enllaços externs

* «Perfil i estadístiques d'Iñaki Berruet» (en alemany). transfermarkt.de. [Consulta: 26 juny 2012].
* «Dades d'Iñaki Berruet». bdfutbol.com. [Consulta: 26 juny 2012].
# Pic de Costa Cabirolera

El Pic de Costa Cabirolera és un cim de la Serra del Cadí, al Prepirineu català. És el més alt del Berguedà i de la província de Barcelona amb 2.604 metres d'altitud.
Al cim hi ha un vèrtex geodèsic (referència 277083001).
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Límit

El Pic de Costa Cabirolera fa de límit administratiu entre els municipis de Josa i Tuixén (Alt Urgell); Bagà (el Berguedà) i Montellà i Martinet (Baixa Cerdanya). També és el límit comarcal entre l'Alt Urgell, el Berguedà i la Cerdanya, el provincial entre Barcelona i Lleida i el regional entre la Catalunya Central i l'Alt Pirineu i Aran.

## Ascens

L'ascens tradicional es realitza des del vessant berguedà. L'inici se situa al Coll de les Bassotes, al municipi de Saldes. Un cop allà, l'ascens comença seguint el GR-150, de traça fàcil, ja que antigament en aquest tram era una pista forestal. Amb un pendent moderat arribarem vora els 2000 m del Prat Llong. Allà, el camí es desvia per un petit pas que creua el punt més Occidental de la Serra Pedragosa i baixa fins al Torrent dels Cortils. Arribats a la Font dels Cortils, el corriol ascendeix fins a la paret Est del Pic de Costa Cabirolera, de pendent pronunciat, presidida per una àmplia tartera en forma de con. El corriol enfila direcció Oest, zigzaguejant per la tartera que permet arribar al Pas del Cabirol, punt que ens permetrà creuar, amb una petita grimpada, al vessant Sud altra vegada. Allà només cal carenejar tot seguint les fites que ens porten fins al cim.

## Referències

* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Ascensió al Pic de Costa Cabirolera (castellà)
* Imatge del Pic de Costa Cabirolera
# Semestene

Semestene (en sard, Semestene) és un municipi italià, dins de la província de Sàsser. L'any 2007 tenia 227 habitants. Es troba a la regió de Meilogu. Limita amb els municipis de Bonorva, Cossoine, Macomer (NU), Pozzomaggiore i Sindia (NU).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Stefano Sotgiu | Llista cívica |

## Personatges il·lustres

* Francesco Maria Muroni (1751-1810): sacerdot de Semestene, seguidor de Giovanni Maria Angioy.
* Giovanni Spanu (1876-1943): poeta en sard logudorès
# Sebilià

El sebilià és una cultura arqueològica del paleolític superior que es va desenvolupar a Egipte durant el període que va del 13.000 al 10.000 aC.

## Ubicació

La cultura es coneix amb el nom que li va donar Edmond Vignard amb els descobriments que va fer a Kom Ombo, a la vora del riu Nil, des de 1919 fins als anys vint. Vignard va subratllar les semblances tipològiques del sebilià amb les indústries capsianes del Magrib, cosa que el va portar a proposar un origen sebilià del capsià.
A. Marks va trobar nou llocs més relacionats amb aquesta cultura a la zona del Wadi Halfa. La cultura sebiliana, doncs, es troba íntegrament a prop del Nil, des de Wadi Halfa fins a Qena.

## Datació

Vignard va donar-li una cronologia de 13.000 - 10.000 aC.
Les datacions a través de la geologia mostren que la indústria es va produit en un període que va dels 15.000 als 10.500 aC, tot i que la indústria s’ha restablert posteriorment com a emergent durant el 13.000 aC.
L'arqueologia posterior ha identificat el sebilià com a coetani de les indústries silsiliana i la sebeciana de l'Alt Egipte que van florir el 12.000 aC. o potser abans.

## Característiques

Els estris sebilians s'han trobat al llarg del riu Nil a les terrasses de 10 a 15 peus. Les característiques formals de les troballes indiquen un desenvolupament de la tècnica que va passar per tres fases.
* Sebilià Iː Similar a les puntes d’eines del musteroid, mitjançant una tècnica pròpia de la indústria basada en diorites levallois, amb pocs microburins presents arqueològicament.
* Sebilià II i IIIː es van fabricar eines mitjançant una tècnica indicativa d’una indústria de microblades que havia canviat el material de producció a sílex amb un nombre molt més gran de microburins trobats.
Les manifestacions alementàries evidenciades són les esperades d'una població semi-sedentària que vivia prop del riu Nil (presència de restes de peixos, i molt menys freqüentment de cocodril i tortuga).

## Referències

* ↑ Vignard, 1923.
* ↑ Midant-Reynes, 2000.
* ↑ Shaw i Jameson, 2002.
* 1 2 Butzer, 1972.
* ↑ Butzer, 1997, p. 160.
* ↑ Langer, 1972, p. 9.
* ↑ Hoffman, 1980.

## Bibliografia

* Butzer, K. W.. Environment and archeology: an ecological approach to prehistory (en anglès). Taylor & Francis, 1972. ISBN 9780416675009.
* Butzer, K. W. «Late Quaternary problems of the Egyptian Nile : stratigraphy, environments, prehistory» (en anglès). Paléorient, 23, 2, 1997, pàg. 151-173. DOI: 10.3406/paleo.1997.4658.
* Hoffman, Michael A. Egypt before the pharaohs: the prehistoric foundations of Egyptian civilization (en anglès). Taylor & Francis, 1980. ISBN 0-7100-0495-8.
* Langer, William L. An Encyclopedia of World History (en anglès). Boston: Houghton Mifflin Company, 1972. ISBN 0-395-13592-3.
* Midant-Reynes, Béatrix. The prehistory of Egypt from the first Egyptians to the first pharaohs (en anglès). Wiley-Blackwell, 2000. ISBN 0-631-21787-8.
* Shaw, Ian; Jameson, Robert. A dictionary of archaeology (en anglès). Wiley-Blackwell, 2002. ISBN 9780631235835.
* Vignard, Edmond «Une nouvelle industrie lithique : le Sébilien». Bulletin de l’Institut Français d’Archéologie Orientale, vol. XXII, 1923.
# Stiphodon atratus

Stiphodon atratus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia i Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Weber M. 1895. Fische von Ambon, Java, Thursday Island, dem Burnett-Fluss und von der Süd-Küste von Neu-Guinea. A: Zoologische Forschungsreisen in Australien und dem malayischen Archipel; mit Unterstützung des Herrn Dr. Paul von Ritter ausgeführt ...Jahren 1891-1893 von Dr. Richard Semon. Fische Malay. Arch. v. 5. 259-276.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, I-Shiung & Tan, Heok Hui (2005): A new species of freshwater goby (Teleostei: Gobiidae: Stiphodon) from Pulau Tioman, Pahang, Peninsular Malaysia. Raffles Bulletin of Zoology 53(2): 237-242.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Watson, R. E. 1996. A review of Stiphodon from New Guinea and adjacent regions, with descriptions of five new species (Teleostei: Gobiidae: Sicydiinae). Rev. Fr. Aquariol. v. 23 (núms. 3-4): 113-132.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# August Meuleman

Paul Depaepe (Gant, 20 d'octubre de 1906 - Soumagne, 12 de febrer de 2000) fou un ciclista belga, que va ser professional del 1929 fins al 1950.
Es va especialitzar en la pista on va guanyar una medalla de bronze al Campionat del món de Mig fons de 1948, per darrere del francès Jean-Jacques Lamboley i l'italià Elia Frosio. Guanyà tres campionats nacionals de mig fons. Com a ciclista amateur va participar en els Jocs Olímpics de 1928, on fou cinquè en la prova de persecució per equips.
Una vegada retirat va exercir d'entrenador de ciclisme en pista fins al 1979.

## Palmarès

* 1937
** Campió de Bèlgica de mig fons
* 1938
** Campió de Bèlgica de mig fons
* 1948
** Campió de Bèlgica de mig fons

## Referències

* 1 2 «MEULEMAN August (Gaston August)». [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ Archives, Cycling. «August Meuleman» (en anglès). [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ «Olympedia – August Meuleman». [Consulta: 21 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it