OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jerry Wexler

Gerald "Jerry" Wexler (Ciutat de Nova York, 1917 - Sarasota, Estats Units, 2008) fou un periodista musical convertit en un dels productors més influents de la música estatunidenca.

## Biografia

Nascut el 10 de gener de 1917 a Ciutat de Nova York en el si d'una família jueva, va passar la seva infància al Bronx de Nova York i va començar a estudiar en la Universitat de l'Estat de Kansas (Kansas State University) fins que va ser reclutat per l'Armada dels Estats Units durant la Segona Guerra Mundial.
Després de la guerra, va tornar a la universitat on estudiava des de 1936. Després de graduar-se, va entrar a treballar a Broadcast Music, Inc. (BMI) i a Metro-Goldwyn-Mayer (MGM). El 1953 va passar a ser un dels socis del segell discogràfic Atlantic Records.
Al cap de poc va començar a gravar amb Ray Charles, The Drifters i Ruth Brown. Al costat de Ahmet Ertegün i Nesuhi Ertegün va aconseguir fer d'Atlantic Records un dels gegants de la indústria musical del seu temps.
El 1967 va ser guardonat com a Productor de l'Any pel seu treball amb Aretha Franklin. Durant la dècada de 1960, la seva gran estrella va ser Aretha Franklin, però també va treballar amb altres importants representants del soul com Wilson Pickett. Va crear un destacat equip amb la discogràfica Stax, igual que amb The Muscle Shoals.
A principis de la dècada de 1980 va començar a gravar amb algunes estrelles del pop britànic com George Michael.
Per tota la seva carrera i el treball realitzat amb innombrables artistes de diversos gèneres ha estat inclòs dins del Rock and Roll Hall of Fame.
Wexler morí el 15 d'agost de 2008 a la casa que tenia a Sarasota, a l'estat de Florida, degut a una aturada cardíaca. Anys abans de la seva mort, quan un director cinematogràfic li va preguntar què desitjava que posés al seu epitafi, ell va respondre "Two words: More bass" (en català, "Dues paraules: Més baix").
# Comtat de Flonheim

El comtat de Flonheim fou una jurisdicció feudal del Sacre Imperi Romanogermànic centrada a Flonheim avui dia municipi al districte d'Alzey-Worms, a Renània-Palatinat. Pertany al cercle d'Alzey-Land.
La primera menció de la ciutat és del 764 quan apareix com a "Flonenheim". A la meitat del segle X estava en poder del llinatge dels Emicons o Emicònides que al final del segle xi (vers 1091), amb Emic V, van abandonar el títol de Gaugraft (graft [comte] del gau [país] de Nahegau), agafant el títol de comte, i el 1098 el de comte de Flonheim; el 1107 es van titular comtes de Schmidtburg; la història de la família va acabar quan es van dividir en els wildgravis, raugravis i comtes de Veldenz (1113). El 1133 el comte wildgravi Emic II va fundar un monestir agustí que va existir fins al 1554. La branca de wildgravis es va extingir el 1220 i va passar per matrimoni al comte de Saarbrucken un fill del qual va heretar per matrimoni el comtat de Leiningen i va adoptar aquest nom. La ciutat de Flonheim fou fortificada el 1300.

## Bibliografia

* (alemany) Georg Christian Crollius, Vorlesung: Von dem ersten geschlecht der alten graven von Veldenz und dessen gemeinschaftlichen abstammung mit den ältern Wildgraven von den graven im Nohgau. Història i comentaris. Academiae Electoralis Scientiarvm et Elegantiorvm Litterarvm Theodoro-Palatinae. Mannhemii Typis Academicis 1770 (complet a Google Books)
* (alemany) Dotzauer, Winfried: Geschichte des Nahe-Hunsrück-Raumes von den Anfängen bis zur Französischen Revolution, Franz Steiner Verlag, Stuttgart 2001

## Referències

* ↑ «Flonheim (Alzey-Worms, Rhineland-Palatinate, Germany) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information». [Consulta: 8 abril 2019].
# Quercus lineata

Quercus lineata és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins del subgènere Cyclobalanopsis, del gènere Quercus.

## Morfologia

Q. lineata és un arbre que pot arribar als 30 m d'alçada i el seu tronc de fins a 0,6 m de diàmetre. Té una escorça llisa i grisa, els brots joves pubescents marrons daurats, glabrescents, amb lenticel·les i els brots terminals d'ovoides a subgloboses, de 2,2,5 cm de diàmetre; estípules lineals, aguts, caducifolis, pubescents, de 10-15 mm de llargada. Les fulles 7-20 x 2-6 cm; coriàcies però primes; lanceolades a el·líptiques; àpex acuminat de 0,5-1,5 cm de llarg serrades; base aguda atenuada, de vegades asimètrica; marge sencer, pla i remotament serrat al mig apical; a dalt gairebé sense pèls; a sota densament pubescent de color marró grisós, amb pèls simples; 14-20 parells de nervis secundaris rectes, paral·lels, estretament espaiades, destacades per sota, formant un angle de 45-60° amb la nervadura central; pecíol de 1-2 cm de llarg, lleugerament tomentós, pla o rematat remotament a la part superior. Les flors floreixen entre abril a maig, els aments masculins 5-10 cm de llarg, glabrescents. Les flors masculines són solitàries o en raïms de 3, periant tomentós amb 5 o 6 lòbuls, amb 6-8 estams glabres, el gineceu és substituït per un floc de pèls rígids. Les inflorescències femenines són peludes, de 1,5-2 cm de llarg, amb 5-6 flors, llurs flors són pistil·lades amb periant pelut de 5-6 lòbuls, ovari cònic, 3 estils de 1-3 mm de llarg. Les glans són ovoides, subgloboses a cilíndriques, de 2-3 cm de llarg, 1-3 cm d'ample, tomentoses, base arrodonida, l'àpex és atenuat a arrodonit; sèssil; tancades 1/3 per cúpula; les cúpules són tomentoses, de color rogenc, lleugerament més altes que amples, amb 5-10 anells denticulats concèntrics. Les glans fructifiquen entre agost a desembre.

## Distribució

Creixen en els boscos de Java, Sumatra i Borneo occidental, a Indonèsia i a Malàisia dels 1500 fins als 2000 m.

## Taxonomia

Quercus lineata va ser descrita per Blume i publicat a Bijdragen tot de flora van Nederlandsch Indië 10: 523–524. 1825.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
lineata: epítet

## Referències

* ↑ Tropicos, Cyclobalanopsis lineata (Blume) Oerst. i Quercus glauca var. lineata (Blume) Franch.
* 1 2 «Quercus lineata» (en anglès). [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ «Quercus lineata». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 8 octubre 2019].
# Eugene Cernan

Eugene Cernan (Chicago, 14 de març de 1934 - Houston, 16 de gener de 2017)fou un oficial de l'Armada dels Estats Units. Va ser astronauta de la NASA, tripulant del Gemini 9A l'any 1966 i de les missions Apollo 10 l'any 1969 i comandant de l'Apollo 17 l'any 1972.
Últim ser humà a abandonar la superfície de la Lluna després de les missions Apol·lo l'11 de desembre de 1972. Les seues últimes paraules, no tan famoses com les del seu company Neil Armstrong, van ser: "El repte nord-americà d'avui ha forjat el destí de l'Home del demà".
Va nàixer a Chicago (Illinois), fill de mare txeca i pare eslovac. Cernan va créixer en les poblacions de Bellwood i Maywood, acabant la seua beca en aquesta última ciutat, per després obtenir un títol com a enginyer elèctric a la Universitat Purdue d'Indiana. El 1956 va ingressar a l'armada com a oficial de la reserva i es va convertir en pilot naval de jets. Va obtenir un "màster" en enginyeria aeronàutica per l'escola naval de postgrau. El 1976 es va retirar de l'armada amb el rang de capità i de la NASA per a dedicar-se als seus negocis particulars.
Cernan és un dels tres hòmens que ha viatjat a la lluna en dues ocasions (els altres dos són Jim Lovell i John Young) i un dels dotze homes que van caminar sobre la seua superfície. Va orbitar la lluna amb l'Apollo 10 i allunà amb l'Apollo 17.
Durant la seua permanència en la lluna, Cernan i el seu company de tripulació Harrison Schmitt van executar 3 activitats extravehiculars (EVA) amb una duració de 22 hores.
Tan sols la seua primera EVA va durar tres vegades més que la de Neil Armstrong i Buzz Aldrin en la missió Apol·lo 11. En la missió van emprar el vehicle lunar Rover i van recórrer prop de 35 quilòmetres, emprant gran part del temps en la recol·lecció de mostres geològiques per a l'estudi de l'origen de la lluna.

## Referències

* ↑ (anglès) Remembering Gene Cernan Arxivat 2017-01-16 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Glosario Selenográfico, José Carlos Violat Bordonau. 2006.

## Vegeu també

* Geologia de la Lluna
* Selenografia
# Carlos Tejas

Carlos Rodrigo Tejas Pastén (4 d'octubre de 1971) és un exfutbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1998.

## Referències

* ↑ 1998 FIFA World Cup: Chile Squad Arxivat 12-6-2009 a Wayback Machine. FIFA. Consultat 22 gener 2010.
* ↑ Mundialistas chilenos
# Butten

Butten (en alsacià Bitte) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 678 habitants.
Forma part del cantó d'Ingwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes de l'Alsace Bossue.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 644 | 694 | 708 | 687 | 717 | 678 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Albert Reutenauer | |
| 2008- | Remy Feisthauer | |
# Wilson Pickett

Wilson Pickett (Prattville, Alabama, Estats Units, 18 de març de 1941 – 19 de gener de 2006) va ser un cantant afroamericà de rhythm and blues i soul, una de la figures més destacades del soul sureny.
# Goose Creek (Carolina del Sud)

Goose Creek és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 29.208 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Goose Creek tenia 29.208 habitants, 8.947 habitatges i 7.443 famílies. La densitat de població era de 355,9 habitants/km².
Dels 8.947 habitatges en un 49,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,9% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 16,8% no eren unitats familiars. En el 12,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,94 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 18,2% entre 18 i 24, un 32,5% entre 25 i 44, un 15,4% de 45 a 60 i un 4,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 120,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.919 $ i la renda mediana per família de 47.937 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.965 $ mentre que les dones 23.754 $. La renda per capita de la població era de 16.905 $. Entorn del 5,8% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Goose Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Goose Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ipoh

Ipoh és una ciutat de Malàisia, capital de l'estat de Perak, situada a la zona septentrional de la Malàisia peninsular. Té una població de 737.861 habitants. Va ser fundada al voltant del 1880. La majoria dels habitants d'Ipoh parlen l'idioma cantonès com a llengua materna.

## Grups ètnics

Segons el cens de 2010 els principals grups ètnics eren:
Grups ètnics d'Ipoh, 2010 :
| Etnicitat | Població | Percentatge |
| Xinesos | 290,165 | 44.11% |
| Bumiputera | 253,592 | 38.55% |
| Hindús | 92,587 | 14.07% |
| Altres | 1,559 | 0.2% |
| No malais | 19,989 | 3.04% |

## Fills il·lustres

* Michelle Yeoh, actriu de cinema.
* Chong Yee-Voon, escriptora

## Referències

* ↑ «Lonely Planet names Ipoh as the sixth hottest place to visit in Asia». malaymail online.
* ↑ «Best in Asia». Lonely Planet.
* ↑ http://www.statistics.gov.my/portal/download_Population/files/BPD/ad_2010.pdf Arxivat 2012-05-21 a Wayback Machine.
* 1 2 «Population Distribution by Local Authority Areas and Mukims, 2010». Department of Statistics Malaysia. Arxivat de l'original el 27 febrer 2012.

## Enllaços externs

* World-gazetteer.com. Estadístiques demogràfiques de les principals ciutats de Malàisia.
* 80+ Photodharma.net. Fotos d'Ipoh.
# Cluet (llinatge)

Els Cluet foren un llinatge català, probablement d'origen occità. La família Cluet, establerta a la vila urgellenca d'Agramunt, té probablement els seus orígens en la immigració occitana dels inicis de l'edat moderna. Joan Cluet, igual que bona part dels seus compatriotes arribats a Catalunya, treballà com a mestre de cases. El seu fill Joan Cluet i Estany (1637-1661), enfrontat al seu pare, es traslladà a Oliana (Alt Urgell) per regentar l'adrogueria local i es casà amb Margarida Puig i Moles. Aquest matrimoni reportà al llinatge la baronia de Sant Cristòfol de la Donzell. El territori de la baronia constituí un dels nuclis agregats el 1840 per formar l'actual municipi de la Baronia de Rialb, al nord-est de la comarca de la Noguera. A finals del segle XV era a mans dels canonges de Castellbò, que en 1685 vengueren els seus llocs i jurisdicció civil i criminal a Joan Puig i Moles, noble d'Oliana, el qual transmeté la baronia per herència el 1697 al seu nebot Joan Francesc Cluet. Al llarg del segle xviii, els Cluet portaren la vida pròpia de la petita noblesa i dels hisendats, compatible amb la pràctica de la medicina (Josep Antoni Cluet i Vilella, 1764-1834) i amb la participació política en el regiment de l'Ajuntament d'Oliana. Josep Maria Cluet i de Suñer s'establí a Barcelona, administrant el seu patrimoni a Oliana a través de procuradors, i el seu fill Gaietà Cluet i Balda, comandant d'infanteria d'idees progressistes, emprengué la carrera militar durant els anys convulsos de les primeres carlinades i enllaçà el seu llinatge amb el dels Abadal de Vic, ciutat on residí la família entre 1854 i 1874. En retornar a la capital, s'establí al carrer Sèneca de la vila de Gràcia. El seu fill, Ricard Cluet i d'Abadal entrà com a empleat a la Caixa d'Estalvis de la Província de Barcelona el 1881 i hi treballà durant cinquanta anys. Mitjançant el seu matrimoni amb Amàlia Garcia i Creus, la família agregà al seu patrimoni el dels Garcia procedents de Villaprovedo (Palència). En fou hereu el metge pediatre Josep Cluet i Garcia.

## Referències

* ↑ Arxiu Nacional de Catalunya, llinatge Cluet, senyors de Sant Cristòfol de la Donzell.

## Bibliografia

* BACH I RIU, Antoni i GABRIEL I FORN, Manel. "La Baronia de Rialb: un esbós històric". Lleida: Diputació de Lleida, 1995. ISBN 84-87029-70-1
# Pàvlovka (Petrovsk)

* Per a altres significats, vegeu «Pàvlovka».
Pàvlovka (en rus: Павловка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 3 habitants. Pertany al districte municipal de Petrovsk.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Arxivat de l'original el 2021-09-08.
* ↑ Коряков Ю.Б. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Evode (poeta)

Evode (en llatí Evodus, en grec Εὔοδος) va ser un poeta grec autor de dos epigrames curts inclosos a l'Antologia grega. Podria ser el mateix personatge que Evode de Rodes, del temps de l'emperador Neró, esmentat per Suides. Un Evode era tutor de Calígula.

## Referències

* Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III) [Consulta: 23 desembre 2009]. Vol. 2 Pàg. 96 [Evodus]
# Casa al carrer d'Olot, 7 (Riudaura)

La Casa al carrer d'Olot, 7 és una obra de Riudaura (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Hi ha una inscripció sobre la llinda de la façana principal de la casa del nº7 del carrer d'Olot on hi és representat el següent: "AVE 1761 ARÂ". Entremig del 7 i del 6 de 1761 hi ha dibuixada una creu cristiana encerclada i a sota de la creu una figura amb forma de cor.

## Història

Riudaura és un petit nucli urbà que va néixer a l'ombra del monestir de Santa Maria. L'estructura d'alguns dels seus carrers és plenament medieval, però la majoria corresponen al segle xviii, moment en què es bastiren i remodelaren part dels habitatges que estructuren la plaça del Gambeto; durant la centúria següent es remodelaren i aixecaren de nova planta algunes de les construccions situades en els carrers que desemboquen a l'esmentada plaça.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer d'Olot, 7». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Cacuia

Cacuia és un barri de la Zona Nord del municipi de Rio de Janeiro, en Brasil.
El seu IDH, l'any 2000, era de 0,859, el 43 millor del municipi de Rio.
El seu nom és derivat de la Llengua tupí de seus antics habitants i significa "maorro de cuia", de ka'a (morro) i kuî (got de veure).

## Història

En el segle xix va existir la Fazenda de São Sebãstiao amb activitats de explotació de mariscs i d'extracció de grava. La seva propietària, la vídua Amaral va vendre el 1871 a la Marina i l'àrea es va convertir en zona militar. En l'època del president Floriano Peixoto va tenir lloc una revolta de l'Armada, el 1893, embolicant els almiralls rebels Custódio e Saldanha, el capità Negreiros i el general florianista Silva Teles, mort en l'intent d'assalt de l'antiga escola de mariners.
El barri queda localitzat en l'àrea cèntrica de l'Illa del Governador i, allà s'hi situen l'escola de samba Uniao da Illa, el Cemitério do Cacuia, l'Església Universal del Regne de Déu, a més del famós Rellotge de Cacuia. Limita amb els barris Cocotá, Jardim Guanabara, Jardim Carioca, Praia da Bandeira, Pitangueiras, Zumbi i Ribeira.
Cacuia és un dels barris més ocupats de l'Illa del Governador, sent la Carretera del Cacuia una de les principals vies de l'illa.

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «IDH dos bairros da cidade do Rio de Janeiro - WikiRio» (en portuguès). www.wikirio.com.br. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «IDS RIO BAIRROS 2000» (en portuguès). [Consulta: 28 octubre 2020].
* 1 2 «Rio 450 - ZN na História - Cacuia | Zona Norte Etc» (en portuguès brasiler). [Consulta: 20 desembre 2020].

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Wilsonomyces

Wilsonomyces, sinònims Stigmina i Coryneum és un gènere de fongs fitopatògens ascomicets. El gènere comprèn un gran nombre d'espècies que ataquen els cereals i nombroses altres plantes com hortalisses i de jardineria, incloent els arbres del gènere Platanus i Eucalyptus.

## Taxonomia

* Wilsonomyces anacardii
* Wilsonomyces cactivora
* Wilsonomyces carpophila
* Wilsonomyces deflectens
* Wilsonomyces dura
* Wilsonomyces glomerulosa
* Wilsonomyces juniperina
* Wilsonomyces millettiae
* Wilsonomyces palmivora
* Wilsonomyces platani
* Wilsonomyces sapii
* Wilsonomyces thujina

## Referències

* Camil Torras i Casals, Contribució a l'estudi dels fongs paràsits dels plàtans dels carrers de Barcelona. Quaderns agraris abril de 1985.

## Enllaços externs

* Stigmina a Index fungorum
# Gonnari Comit de Salanis

Gonnari-Comit de Salanis (Gonnari-Comita de Salanis) fou jutge d'Arborea i Torres al segle xi.
És possible que fora el pare de Torchitorio Barisó de Lacon-Gunale. Durant la conquesta musulmana de Sardenya fou derrotat per Mujàhid, l'emir de Dàniyya, que havia atacat l'illa i s'hi va establir per un temps no gaire llarg fins que fou expulsat per pisans i genovesos.
Estava casat amb Tocode. La paraula Arborea derivava d'Arbarea, que vol dir zona de paludisme, i el jutjat tenia com a capital a Tharros.

## Referències

* ↑ (anglès) Richard A. Fletcher, Moorish Spain
# Concili de Tolosa del 829

El concili de Tolosa del 829 fou una reunió eclesiàstica de bisbes a l'Imperi Carolingi.
A finals del 828 es va celebrar a Aquisgrà una dieta o assemblea on els nobles partidaris de Lotari I, encapçalats per Vala de Corbie, ministre i conseller de Lluís el Pietós, van convèncer l'emperador que, donats els abusos al govern de l'estat i a les esglésies, calia una reforma; el mateix Lluís es va considerar culpable dels abusos per omissió. Per remeiar la situació va fer redactar diverses capitulars, va enviar diversos missi (comissaris) a les províncies amb orde de reformar la policia i el govern, i pel restabliment de la disciplina eclesiàstica va ordenar que el 829 se celebressin en quatre poblacions diferents de l'imperi, concilis als que havien d'assistir tots els bisbes del regne. Aquestos concilis van tenir lloc a París, Lió, Magúncia i Tolosa.
A Tolosa la reunió fou presidida pels arquebisbes provincials que hi van assistir: Notó d'Arle, Bartomeu de Narbona (successor recent de Nebridi), Aigulf de Bourges i Adalelm que podria ser de Bordeus o Eauze i Aigulf, dels que no s'assenyala la seu però els tres primers són coneguts per altres referències. Les actes del concili s'han perdut i dels quatre concilis fets al mateix temps es conserven les actes del de París.

## Bibliografia

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Proechimys oconnelli

Proechimys oconnelli és una espècie de mamífer rosegador de la família de les rates espinoses. És endèmica de Colòmbia, on viu a altituds d'entre 0 i 500 msnm. Es tracta d'un animal nocturn i solitari que s'alimenta de llavors, fruita, fulles i insectes. El seu hàbitat natural són els boscos primaris. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Tirira, D.; Boada, C.; Weksler, M.; Anderson, R. P.; Gómez-Laverde, M. Proechimys oconnelli. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 16 juliol 2015.
# Capella de Sant Quirin (Luxemburg)

La Capella de Sant Quirin (en luxemburguès: Gräinskapell; en francès: Chapelle Saint-Quirin) és una capella situada en la ciutat de Luxemburg, al costat de la vall del Pétrusse. Està dedicada a sant Quirin de Neuss. La façana gòtica data de 1355. El sostre i el campanar es van afegir al segle xix. La font d'aigua situada a la vora de la capella es diu que té poders curatius.

## Referències

* Charles Arendt, 1906. St. Quirin und die hl. drei Jungfrauen : eine kunstarchäologische Skizze. 16 S., St. Paulus-Ges., Luxembourg.
* Jean Dumont, 1952. Sources sacrées dans le Luxembourg. pp. 196–202. Extrait de l'Annuaire de l'Institut grand-ducal, section de linguistique, de folklore et de toponymie, Luxembourg.
* Jean-Baptiste Klein, 1867. Leben und Leiden der heiligen Märtyrer Quirinus, Firminus, Ferreolus und der heiligen drei Jungfrauen, welche in der St. Quirinus-Kapelle bei Luxemburg verehrt werden (Nebst einem Anhang über den Gebrauch des St. Quirinus-Wassers und einer St. Quirinus-Messe). 96 S., Gebr. Heintze, Luxemburg.
* Jos Massard, 1985. Wunder in Luxemburg. Lëtzebuerger Almanach 1986: 127-135. Luxembourg. PDF (882 kB)
* Chapelle Saint-Quirin sur le site de l'office de tourisme de Luxembourg