OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Banu l-Kayn

Banu l-Qayn (àrab: بنو القين, Banū l-Qayn) fou el nom d'una o diverses tribus àrabs.
La principal pertanyé al grup dels kudaa i el seu ancestre seria Numan ibn Jasr de malnom al-Qayn ibn Jasr (qayn = treballador del ferro); es creu que alguns es van fer musulmans vers el 629 però una part s'hi va oposar i va lluitar contra els musulmans a Muta i potser a altres indrets. La seva islamització es va completar després de la conquesta de Síria on habitaven. Són esmentats per darrera vegada a les lluites tribals de Damasc el 792. El seu personatge més notable fou el poeta Abu-t-Tamahan, uns anys anterior a Mahoma.
Almenys tres altres grups portaven el mateix nom:
* els Qayn, suposada fracció dels Àssad
* els Qayn, ferrers, a les mines de Banu Sulaym a Faran
* els Qayn, fracció dels Bali
Pel seu nom se'ls ha identificat de vegades en els quenites del Nou Testament, però sense cap prova.

## Referències

Enciclopèdia de l'islam, IV, 853
# Pulsar Search Collaboratory

La Col·laboració de la Recerca de Púlsars (Pulsar Search Collaboratory en anglès) és un projecte conjunt de l'Observatori de Radioastronomia Nacional i la Universitat de Virgínia Occidental als Estats Units que involucra estudiants de secundària en una investigació astronòmica. Està basada a l'observatori de Green Bank que té el radiotelescopi dirigible més gran del món. Els estudiants visiten l'observatori per un programa de formació, on aprenen directament dels astrònoms. Després porten el programa als seus instituts i formen clubs amb els seus companys. Tenen accés a un enorme conjunt de dades d'uns 30 terabits i ajuden els astrònoms a buscar púlsars en les dades. El programa ha tingut un gran èxit, i fins al març de 2016, els estudiants han descobert set púlsars nous.

## Història del programa

La col·laboració va començar el 2007, quan el telescopi GBT es va trencar i no podia ser dirigit. Llavors dos astrònoms, Duncan Lorimer i Maura McLaughlin de la Universitat de Virgínia Occidental van decidir fer servir el telescopi de totes maneres, recollint moltíssimes dades del cel sense rumb per buscar púlsars. Més tard, Sue Ann Heatherly, una educadora de l'observatori, va tenir la idea de reclutar estudiants per ajudar.

## Èxits

Des del seu inici, la Col·laboració de la Recerca de Púlsars ha involucrat a centenars d'estudiants a ciència moderna. El resultat ha estat el descobriment de set púlsars i un altre objecte transitori, moltes publicacions, un documental, i una participació i confiança millorada d'estudiants (especialment les noies) en astronomia.

## Referències

* ↑ «Pulsar Search Collaboratory» (en anglès). Arxivat de l'original el 2009-06-12. [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ «Students discover millisecond pulsar» (en anglès). Nancy Atkinson, 30-01-2012. [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ «Rare space object discovered by high schooler» (en anglès). Clara Moskowitz, 25-09-2009. [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ Rosen, Rachel «The Pulsar Search Collaboratory: Discovery and Timing of Five New Pulsars». The Astrophysical Journal, 17-04-2013.
* ↑ «little green men» (en anglès). [Consulta: 3 març 2016].
# Cierges-sous-Montfaucon

Cierges-sous-Montfaucon és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 44 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Cierges-sous-Montfaucon era de 44 persones. Hi havia 21 famílies, de les quals 6 eren unipersonals (6 dones vivint soles i 6 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 3 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 32 habitatges, 20 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 32 eren cases i 1 era un apartament. Dels 20 habitatges principals, 16 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 4 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Cierges-sous-Montfaucon el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 24 persones, 17 eren actives i 7 eren inactives. De les 17 persones actives 16 estaven ocupades (9 homes i 7 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 7 persones inactives 4 estaven jubilades i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Cierges-sous-Montfaucon hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 1.168 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Cierges-sous-Montfaucon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Cierges-sous-Montfaucon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sindicato Obreiro Galego

El Sindicato Obreiro Galego (SOG) fou un sindicat gallec d'orientació nacionalista i d'esquerres.
La seva publicació oficial era O Eixo, editant alhora altres publicacions comarcals i sectorials. Es fundà en maig de 1975 quan el Frente Obreiro de la Unión do Povo Galego decidí transformar-se en un sindicat. Formà part de l'Asemblea Nacional-Popular Galega (AN-PG). L'abril de 1976 realitzà la seva primera Assemblea General. Tanmateix, desaparegué un any després, en març de 1977, per a donar pas a la Intersindical Nacional Galega (ING).
# TV Azteca

TV Azteca, també coneguda com a Televisión Azteca, és una empresa privada de televisió mexicana, establerta el 1993 com a resultat de la privatització de la televisió estatal Instituto Mexicano de la Televisión, "Imevisión". És una de les productores de continguts en espanyol de les més importants de Mèxic només superada per Televisa. TV Azteca emet dos canals a nivell nacional a Mèxic, Azteca 7 i Azteca Uno.
# Cal Jordana

Cal Jordana és una obra del municipi de Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa unifamiliar de planta baixa, dos pisos i golfes, coberta amb teula àrab a quatre vessants. Els murs són de maó arrebossat i pintat. Presenta uns volums clarament cúbics i unes superfícies curulles de línies rectes. Aquestes línies són pròpies d'un cert racionalisme noucentista i la seva estructura bàsica, inspirada en la masia catalana que Josep Danés i Torras defineix com de tipologia III-3, entronca amb els paràmetres més historicistes del noucentisme català. A l'estructura bàsica cúbica, amb torre també cúbica al mig, s'hi afegeixen una galeria lateral de dos pisos i una balconada central a la planta noble. Aquests elements dignifiquen la casa amb un matís senyorial.

## Història

No hi ha trajectòria històrica. És una casa noucentista notable, amb torre mirador, que estava inicialment envoltada per un petit jardí amb brollador tancat per un mur, l'entrada i uns quants metres del qual encara són visibles al carrer Ebre. La resta del mur ha estat enderrocada i aquella part de jardí fa les funcions de placeta pública, tot i que està en un pèssim estat. L'any 1987 el brollador no funcionava i estava envaït per herbes salvatges, només els bancs de pedra i els arbres "alegren una mica la vista".

## Referències

* 1 2 «Cal Jordana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 febrer 2016].
# Barilius evezardi

Barilius evezardi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Proceratophrys boiei

Proceratophrys boiei és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Borges-Najosa, D. & Skuk, G. 2004. Proceratophrys boiei. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 de gener de 2008.
# Club Getafe Deportivo

El Club Getafe Deportivo va ser un club de futbol espanyol amb seu a Getafe, una ciutat de l'àrea metropolitana de Madrid. Fundat el 1923 i refundat el 1946, va jugar sis temporades a Segona Divisió, es va dissoldre el 1983 i va ser substituït pel Getafe CF.

## Noms del club

* Sociedad Getafe Deportivo (1923-1924)
* Club Getafe Deportivo Futbol Club (1924-1932)
* Club Getafe Deportivo (1946-1967)
* Club Getafe Kelvinator (1967-1970)
* Club Getafe Deportivo (1970-1983)

## Estadis

* Campo del Aeródromo (1923-1927)
* Campo de la Dehesa de la Chica (1927-1930)
* Camp de la Calle del Vinagre (1930-1932)
* Campo del Regimiento de Artillería (1946-1950)
* Campo de los Sindicatos (1950-1956)
* Camp Municipal de San Isidro (1956-1970)
* Estadi Municipal Las Margaritas (1970-1983)

## Temporada a temporada

| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 1946/47 | 6 | 2a Cat. Ord. | 7th |
| 1947/48 | 6 | 2a Cat. Ord. | 1r |
| 1948/49 | 5 | 2a Cat. Pref. | 1r |
| 1949/50 | 4 | 1a Categoria | 2n / 5è |
| 1950/51 | 4 | 1a Categoría | 6è |
| 1951/52 | 4 | 1a Categoria | 8è |
| 1952/53 | 4 | 1a Categoria | 2n / 2n |
| 1953/54 | 4 | 1a Categoria | 5è |
| 1954/55 | 4 | 1a Categoria | 6è / 7è |
| 1955/56 | 4 | 1a Categoria | 3r / 4t |
| 1956/57 | 4 | 1a Categoria | 2n / 3r |
| 1957/58 | 3 | 3a | 1r |
| 1958/59 | 3 | 3a | 10è |
| 1959/60 | 3 | 3a | 9è |
| 1960/61 | 3 | 3a | 4t |
| 1961/62 | 3 | 3a | 5è |
| 1962/63 | 3 | 3a | 16è |
| 1963/64 | 3 | 3a | 9è |
| 1964/65 | 3 | 3a | 13è |
| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 1965/66 | 3 | 3a | 6è |
| 1966/67 | 3 | 3a | 8è |
| 1967/68 | 3 | 3a | 11è |
| 1968/69 | 4 | 1a Categoria | 3r / 4t |
| 1969/70 | 4 | 1a Categoria | 1r / 1r |
| 1970/71 | 3 | 3a | 12è |
| 1971/72 | 3 | 3a | 14è |
| 1972/73 | 3 | 3a | 14è |
| 1973/74 | 3 | 3a | 7è |
| 1974/75 | 3 | 3a | 2n |
| 1975/76 | 3 | 3a | 1r |
| 1976/77 | 2 | 2a | 13è |
| 1977/78 | 2 | 2a | 16è |
| 1978/79 | 2 | 2a | 10è |
| 1979/80 | 2 | 2a | 14è |
| 1980/81 | 2 | 2a | 13è |
| 1981/82 | 2 | 2a | 20è |
| 1982/83 | 4 | 3a | 5è |
* 6 temporades a Segona Divisió
* 18 temporades a Tercera Divisió

## Enllaços externs

* Web oficial del Getafe CF (en castellà)
# Tom Amrhein

Tom Amrhein (1911 - ?) fou un futbolista estatunidenc. Va formar part de l'equip estatunidenc a la Copa del Món de 1934.
# Sindicats d'Angola

Abans de 1975, mentre era sota el domini portuguès, els sindicats d'Angola existien com a sindicats ocupacionals, operadors de serveis socials, però prohibits per la negociació col·lectiva i l'acció de vaga. Els sindicats africans independents eren il·legals, però existien alguns sindicats clandestins o exiliats, i estaven implicats en la lluita per la independència d'Angola, com la Lliga General dels Treballadors d'Angola (LGTA), vinculada al Front Nacional d'Alliberament d'Angola, així com el sindicat catòlic Confederació General dels Treballadors d'Angola (CGTA), la Federació Nacional dels Treballadors d'Angola (FNTA) i la Unió General dels Treballadors d'Angola (UGTA). En 1973 LGTA i CGTA s'unificaren per formar la Central Sindical Angolana.
Quan el Moviment Popular per a l'Alliberament d'Angola (MPLA) va arribar al poder el 1975, la Unió Nacional dels Treballadors Angolesos (UNTA) es va convertir en l'única central sindical nacional, desplaçant la Unió General dels Treballadors d'Angola, vinculada a UNITA, succeïda posteriorment pel Sindicato Angolano dos Camponeses e Operários (SINDACO). Amb l'arribada del multipartidisme també es va consagrar la pluralitat sindical en l'article 33 de la Constitució d'Angola. Posteriorment aparegueren els sindicats independents Central General de Sindicats Independents i Lliures d'Angola (CGSILA), presidit pel periodista Avelino Miguel, i Força Sindical Angolesa (FSA).
L'afiliació sindical a Angola està limitada tant per la petita economia formal com per l'alta taxa d'atur del sector. El govern d'Angola és el major empresari del país i els salaris dins del govern s'estableixen anualment, amb consulta dels sindicats, però sense negociacions directes.

## Referències

* 1 2 ICTUR. Trade Unions of the World. 6th. London, UK: John Harper Publishing, 2005. ISBN 0-9543811-5-7.
* ↑ Report of the World Congress. International Confederation of Free Trade Unions, 1975. p. 99
* ↑ «Article 33». The Constitution of Angola. Arxivat de l'original el 2017-04-08. [Consulta: 18 maig 2007].
* ↑ Jornalista Avelino Miguel na presidência da CGSILA Arxivat 2017-12-09 a Wayback Machine., Jornal de Angola, juny de 2012
* ↑ Angola: Sindicatos dos trabalhadores exortam melhoria da classe, ANGOP, 17 de març de 2017
* ↑ Encontro entre dirigentes da Força Sindical e da UNTA Angola

## Enllaços externs

* web d'UNTA Arxivat 2017-12-09 a Wayback Machine.
# La Perica

La Perica és una obra de Palafrugell (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casal de grans dimensions de dues i tres plantes. A la planta baixa hi ha arcades de mig punt i les finestres són allargades. La coberta és de teula àrab. Els murs han estat remolinats i pintats.
Són d'interès les dependències i elements arquitectònics de l'entorn.

## Referències

* 1 2 «La Perica». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# TVN (Corea del Sud)

TVN (Total Variety Network; estilitzat com tvN) és una xarxa sud-coreana d'entreteniment general propietat de CJ ENM E&M Division, disponible per plataformes de cable, SkyLife i IPTV. Des del 2014, la xarxa està dirigida per Rhee Myung-han.

## Enllaços externs

* Web oficial de tvN
# Cal Vilardell

Cal Vilardell és un mas al nucli de Borredà (Berguedà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Al s. XIV era coneguda com a Mas Sala al s. XVI la família propietària eren els Vilardell, amos de la masia del mateix nom del terme de la Quar que s'instal·laren a la vila de Borredà des d'on administraven el seu patrimoni. Combinaven l'explotació de la terra amb la comercialització de la llana i amb la parcel·lació de les seves terres contribuïren al créixer urbà de Borredà als segle xvii i segle xviii.
Masia orientada a llevant, de planta rectangular coberta a dues aigües. Està situada dins del nucli urbà de Borredà, al segle xviii s'amplià considerablement i al segle xix va perdre la façana de migdia i l'era, al construir un habitatge adossat en aquest sector. Consta d'una façana amb dues parts ben diferenciades: una doble sortida d'arcs rebaixats sostinguts per pilars i un sector amb obertures més modernes formades per finestres i balcons amb llindes de pedra distribuïts als diferents pisos d'alçada. Pel costat de tramuntana hi ha el pou i algunes obertures allindanades. La masia és adossada al mur de llevant de l'església parroquial de Santa Maria.

## Referències

* 1 2 «Cal Vilardell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Pul·lòver

El pul·lòver (de l'anglès pullover) és un jersei tancat, amb mànigues llargues, coll en punta i cintura elastitzada. El pullòver, pròpiament, és el jersei que no té botons ni cremalleres i es posa pel cap, cosa que el seu nom anglès ja indica: pull (estirar, posar-se) over (per dalt).
La forma del coll distingeix el pul·lòver d'altra mena de jerseis tancats, com el jersei de coll rodó i el jersei de coll alt.
Jerseis emparentats amb el pul·lòver són:
* el càrdigan, obert pel davant com una jaqueta;
* l'armilla de punt, sense mànigues.
El pul·lòver és un dels tipus de jersei més clàssics i d'ús més habitual. L'ús més tradicional consisteix a combinar-lo amb camisa i corbata, que resten a la vista mercès al coll en punta.
Si bé el català pul·lòver és adaptació de l'anglès pullover, el significat d'aquests noms varia entre ambdues llengües. En efecte, l'anglès pullover equival al català jersei tancat, és a dir, designa genèricament tot jersei tancat, independentment de la forma del coll. L'equivalent anglès del català pul·lòver és V-neck pullover (literalment, 'jersei tancat amb coll en punta'). D'altra banda, cal dir que en català col·loquial sovint el nom d'aquesta peça es pronuncia "pullover", com a mot agut i amb "ella" (lateral aproximant palatal sonora).

## Bibliografia

* Lombardi, Paolo. Algo de punto. [Traducción de Concha Olmeda Latorre] Madrid: Mondadori, cop. 1987. (Pequeños placeres; 12) ISBN 84-397-1096-8 (cart.)
* "Pul·lòver" a ésAdir

## Vegeu també

* Armilla de punt
* Càrdigan
# Claude La Colombière

Claude La Colombière o de La Columbière (Grenoble, 2 de febrer de 1641 - Paray-le-Monial, 15 de febrer de 1682) fou un jesuïta, autor eclesiàstic i promotor de la devoció al Sagrat Cor de Jesús. És venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Biografia

Nascut a una família noble, estudià al col·legi jesuïta de Lió, on fou ordenat sacerdot. Estudià en les universitats d'Avinyó (Valclusa) i París. Fou professor particular i després predicador, destacant en el seu paper contra la difusió del jansenisme. Ingressà a la Companyia de Jesús en 1659.
En 1666 fou, a París, preceptor dels fills de Jean-Baptiste Colbert, ministre de finances del rei Lluís XIV de França. En 1675 fou nomenat rector del col·legi de Paray-le-Monial, i es convertí en el director espiritual de qui seria santa Marguerite Marie Alacoque, salesa que promogué el culte al Sagrat Cor de Jesús. Ha deixat nombroses obres escrites:
* Sermons, publicats en tres volums a Lió, 1684.
* Réflexions chrétiennes, Lió, 1684.
* Retraite spirituelle, Lió, 1684.
* Lettres spirituelles, Lió, 1715.

## Veneració

Fou beatificat el 16 de juny de 1929 per Pius XI i canonitzat el 31 de maig de 1992 per Joan Pau II. La seva festa és el 15 de febrer, aniversari de la seva mort.

## Bibliografia

* Alberto Macchi, Pompeo Batoni e il Sacro Cuore di Gesù, Prefazione di P. Casimiro Przydatek S.J., Colosseo Editore, Roma 2006 (Note)
# Thomas Jonathan Burrill

Thomas Jonathan Burrill (Pittsfield, 25 d'abril de 1839 - 14 d'abril de 1916) va ser un botànic dels Estats Units i va ser el primer a descobrir una causa bacteriana per les malalties de les plantes. Va presentar Erwinia amylovora com l'agent que causa el foc bacterià en les pereres.
Nasqué a Pittsfield, Massachusetts, es graduà en la Universitat de l'Estat d'Illinois l'any 1865. El 1868 va ser professor de botànica i horticultura a la Universitat d'Illinois at Urbana-Champaign on hi va romandre fins a la resta de la seva carrera essent-ne vicepresident el 1882.
L'estiu de 1867, va acompanyar com a botànic al Major John W. Powell per explorar el Grand Canyon del Colorado i regions properes.
Malgrat que les malalties bacterianes en els animals ja es coneixien en el cas de les plantes no. Burrill presentà els seus estudis preliminars a la State Horticultural Society el 1878. Va descriure els organismes que es veien en els teixits, va transmetre la malaltia per transferència de l'exsudat de plantes malaltes a plantes sanes. Va provar que els bacteris implicats, en aquest cas concret eren “Micrococcus amylovorus”. Encara que els seus resultats van ser acceptats de seguida pels botànics dels Estats Units no ho van ser tan aviat a Europa.
La seva signatura abreujada com a botànic és: Burrill.

## Referències

* ↑ Thomas Jonathan Burrill: April 25, 1839-April 14, 1916. Transactions of the American Microscopical Society, Vol. 35, No. 4 (Oct., 1916), pp. 269-270
* ↑ Smith, Erwin F. (1914). In Memoriam: Thomas Jonathan Burrill.

## Enllaços externs

* Thomas Burrill
* Thomas J. Burrill Papers, 1901-1905;1909-1910 Arxivat 2007-02-23 a Wayback Machine.
# Stephan Zirler

Stephan Zirler (Rohr in Niederbayern, 1520 $^{(Gregorià)}$ - Heidelberg, 1568 $^{(Gregorià)}$) fou un compositor de la Renaixença i oficial de la cort en el Palatinat, també conegut per Cirlerus, Stephanus; Zyrlerus, Stephanus; Zierler, Steffan.
El 1529 o el 1530 formà part del cor a la cort electoral de Heidelberg, on va conèixer Georg Forster, Caspar Othmayr i Jobst von Brandt i, com ells, va estudiar amb Lorenz Lemlin. Forster va dedicar més tard a Zirler la quarta part del seu Frische teutsche Liedlein (Cançons alemanyes fresques) (Nuremberg, 1556) com a segell de l'amistat formada a Heidelberg. El 1537 Zirler es va convertir en estudiant a la Universitat Heidelberg, i després es va fer oficial a la cort Palatina de Heidelberg, finalment va servir com a secretari personal de l'elector Friedrich III. Segons la seva creença religiosa, Zirler es va inclinar cap al calvinisme. Totes, excepte una de les 23 cançons de Zirler, es van publicar a Forster's Frische teutsche Liedlein. La majoria d'ells conserven el principi del tenor cantus firmus, tot i que el tenor ha perdut en gran manera el caràcter d'una veu capdavantera, la textura sigui imitativa o cordial. Aquestes cançons van ser populars en el seu dia, i hi ha transcripcions per a llaüt o orgue a les col·leccions d'Ochsenkun, Jobin, Neusidler, Schmid i Paix.

## Obres (selecció)

Composicions arribades als nostre temps
* 20 cançons per a 4 veus a G. Forster, Fresh Teutonic Songs Part II - IV, Nuremberg 1540–1556
* Oració de la cançó "Bewar mich Herr" a quatre veus, Regensburg
* Oració de la cançó "El meu jo no sóc poderós" per a quatre veus, Regensburg
* El primer llibre Newerleßner Lautenstück, Estrasburg 1572
Composicions no conservades (de l'inventari de la capella de Heidelberg)
* Motet "Fèlix Illa mor" a sis veus
* Motet "Homo natus de muliere" a quatre veus
* La cançó "No sé com" esmentada en aquest inventari no es deu a Stephan Zirler, sinó a Martin Zilte.

## Referències

* https://doi.org/10.1093/gmo/9781561592630.article.31000
* ↑ Literatura de i sobre Stephan Zirler al catàleg de la Biblioteca Nacional Alemanya
# Teatre romà de Ventimiglia

El Teatre romà de Ventimiglia (l'antiga Albintimilium) és un teatre construït a Ventimiglia, prop de la via Julia Augusta, entre els segles II i III, a la banda occidental de la ciutat de Ligúria. Podia acollir 5.000 espectadors.