OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francesc Alegre

Francesc Alegre i de Llobera (Barcelona, mitjan segle xv — Barcelona, 1508/1511) fou un humanista català, considerat el darrer representant de l'humanisme català a Barcelona.
Nascut d'una família de mercaders de Barcelona, l'any 1492 aconseguí el títol de ciutadà honrat. Fou nomenat cònsol a Palerm el 1479 i entre els anys 1482 i 1489. També ocupà càrrecs del Consell de Cent de Barcelona.
Es conserven quatre obres originals seves, més una altra anònima atribuïda, pertanyents al gènere al·legoricosentimental, d'estructura retòrica i escrites sota la influència dels italians i, a través d'ells, dels clàssics llatins. També fou traductor de Les metamorfosis d'Ovidi, que titulà Transformacions, i dels Commentarii tres de Primo bello Punico de Leonardo Bruni.

## Obres

Obres originals
* Somni recitant lo procés d'una qüestió enamorada
* Raonament
* Sermó d'Amor
* Requesta d'Amor recitant una alteració entre la voluntat i la raó
Traduccions
* La primera guerra púnica (1472), traducció dels Commentarii tres de Primo bello Punico de Leonardo Bruni.
* Los quinze llibres de transformacions del poeta Ovidi (1494), traducció de les Metamorfosis d'Ovidi, dedicat a Joana la Boja.
Atribuïdes
* Faula de les amors de Neptuno i Diana

## Referències

* 1 2 3 «Francesc Alegre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 TURRÓ, Jaume, « "Officium poetae est fingere": Francesc Alegre i la Faula de Neptuno i Dyana », Intel·lectuals i escriptors a la Baixa Edat Mitjana, ed. Lola Badia i Albert Soler, Barcelona, Curial Edicions Catalanes i Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1994.
* ↑ Biografia de Francesc Alegre al web "mimesi"
* 1 2 3 4 5 6 Bescós, Pere. Francesc Alegre. Obres menors. Universitat de Califòrnia-Santa Bàrbara: Publications of eHumanista, Monographs in Humanities, 20, 2019, p. 322.
* ↑ Llibre digitalitzat de "Los quinze llibres de transformacions del poeta Ovidi" de Francesc Alegre
* ↑ FÀBREGA, Valentí. "L'eròtica ovidiana i l'humanista català: El mite d'hermafrodit en les "transformacions" de Francesc Alegre"
* ↑ Bescós, Pere. Publi Ovidi Nasó: Les metamorfosis. Versió catalana del segle xv de Francesc Alegre. Universitat de Califòrnia-Santa Bàrbara: Publications of eHumanista, Monographs in Humanities, 21, 2019, p. 466.
Bibliografia: GASCÓN URÍS, Sergi. Jardinet d'Orats. B, Biblioteca Universitària, Ms. 151 (AITCC, 6). Departament de Filologia Hispànica i Informàtica-Departament de Filologia Catalana, Universitat Autònoma de Barcelona, Bellaterra 1998, ed. en microfitxes.
# Fundació Limne

La Fundació Limne és una organització sense ànim de lucre, constituïda l'any 2007 per destacats especialistes de la gestió d'aigües, amb ànim de fomentar la participació ciutadana en la conservació del patrimoni social i ambiental dels ecosistemes aquàtics, continentals i de transició, així com els ambients terrestres relacionats, que actua en les conques hidrogràfiques i subconques litorals que desemboquen en el Mediterrani entre el marge esquerre de la Gola del Segura i la desembocadura del riu Sénia.
És membre d'Avinença, la xarxa de custòdia del País Valencià. Ha dut a terme els projectes d'adopció de rius, en el que un grup de voluntariat col·laboren amb el gestor dels terrenys, o les persones o administracions propietàries de finques en el seu entorn per realitzar actuacions de millora o conservació. Ha llançat el «Projecte Rius», per fomentar la participació ciutadana de voluntariat ambiental per la conservació i millora dels ecosistemes fluvials, amb seguiment científic participatiu, on s'analitzen paràmetres fisicoquímics i biològics per valorar l'estat ecològic del tram de riu. Amb les dades obtingudes es redacta un Informe Anual sobre l'estat de la Conca del Xúquer. Un altre projecte és «Mans al riu!», una jornada anual de neteja de trams del Xúquer per extraure les deixalles acumulades en les riberes.

## Referències

* ↑ «La Fundació Limne neteja 16 trams de rius de les conques del Serpis, xúquer, Turia i Millars». Ajuntament de Canals, 14 novembre del2011. [Consulta: 17 març 2012].
* ↑ Jorge Antonio Catalá Sanz. La Universitat de València i els seus entorns naturals: Els Parcs Naturals de L'Albufera, el Túria i la Serra Calderona. Universitat de València, 28 novembre 2016, p. 138–. ISBN 978-84-9133-033-2.
* ↑ «Limne reforça la custòdia fluvial dins d'Avinença».
* ↑ «Projecte Rius. La participació ciutadana als ecosistemes fluvials» (pdf). Fundació Limne. Arxivat de l'original el 2010-07-04. [Consulta: 20 desembre 2015].
* ↑ Cerveró, Carmen Las Provincias, 15-05-2009.
* ↑ «El río Júcar todavía es un estercolero» (en castellà). Levante-EMV, 22-05-2009 [Consulta: 20 desembre 2015].
* ↑ «Informe Anual de la Conca del Xúquer», 2009.
* ↑ «Notícia sobre el Mans al Riu de 2010». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 10 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Pàgina web de la Fundació Limne
# GIV-5122

La GIP-5122 és una carretera actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La GI correspon a la demarcació de Girona, i la P al seu antic caràcter de provincial. Discorre pels termes municipals de Cabanelles, de la comarca de l'Alt Empordà, i de Crespià, de la del Pla de l'Estany.

## Cabanelles

Arrenca del poble d'Espinavessa, des d'on surt cap al sud-oest, per aviat girar cap a ponent decantant-se progressivament cap al nord. En poc més d'un quilòmetre, a ponent de Can Tanic i a llevant de Can Marcó, deixa el terme de Cabanelles i la comarca de l'Alt Empordà per tal d'entrar en el terme de Crespià i a la comarca del Pla de l'Estany.

## Crespià

Continuant cap a l'oest-nord-oest, al cap de mig quilòmetre passa pel costat sud del veïnat de Llavanera, i en uns dos quilòmetres més arriba a la carretera GIP-5121, quilòmetre 12,325, en el terme de Crespià, al nord del Camp de la Creu.

## Enllaços externs

* La GIV-5122 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# GIP-5101

La GIP-5101 és una carretera actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La GI correspon a la demarcació de Girona, i la P al seu antic caràcter provincial. Té l'origen en el poble de Vilarig, des d'on surt cap al sud-est. En 2,5 quilòmetres passa pel costat de llevant del poble de Cistella, des d'on continua cap al sud, per anar-se decantant progressivament cap al sud-est i encara, després, cap a l'est. En 6,5 quilòmetres passa pel Raval de la Carretera, del poble de Vilanant, al cap de quasi 500 metres per les Cases Noves, i en dos quilòmetres més arriba a Avinyonet de Puigventós, poble que travessa del nord-oest al sud-est. Acaba el seu recorregut a la carretera N-260, en el terme d'Avinyonet de Puigventós, a prop i a llevant del Pont d'Avinyonet, en el veïnat de Santa Eugènia.

## Enllaços externs

* La carretera GIP-5101 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Fuentes de Ropel

Fuentes de Ropel és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 732 | 643 | 540 | 566 |
# Fresnedoso

Fresnedoso és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb Nava de Béjar, Ledrada i Sorihuela al nord, Vallejera i Valdesangil al sud, Sanchotello i Ledrada a l'oest, Neila i Sorihuela a l'est.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 158 | 138 | 123 | 128 |
# Hopkinsville

Hopkinsville és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 30.089 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hopkinsville tenia 30.089 habitants, 12.174 habitatges, i 8.120 famílies. La densitat de població era de 483,5 habitants/km².
Dels 12.174 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,1% hi vivien parelles casades, en un 18,2% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.419$ i la renda mediana per família de 37.598$. Els homes tenien una renda mediana de 30.349$ mentre que les dones 21.259$. La renda per capita de la població era de 15.796$. Entorn del 13,6% de les famílies i el 16,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Fills il·lustres

* Todd Rhodes (1890-1963) pianista, vibràfonista i arranjador musical.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hopkinsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hopkinsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Qui va matar la tieta Roo?

Qui va matar la tieta Roo? (títol original en anglès: Whoever Slew Auntie Roo?) és una pel·lícula britànica dirigida per Curtis Harrington, estrenada el 1972. Ha estat doblada al català.

## Argument

Lliure adaptació del popular conte "Hansel i Gretel". Anglaterra, anys 20. Per als nens de l'orfenat, Tia Roo és una amable vídua americana que cada any celebra una gran festa de Nadal a la seva mansió de Forrest Grange, que convida a un grup seleccionat d'orfes. Un Nadal es fixa en una nena que el recorda a la seva filla morta.

## Repartiment

* Shelley Winters: Sra. Rosie Forrest ("tieta Roo")
* Mark Lester: Christopher Coombs
* Chloe Franks: Katy Coombs
* Ralph Richardson: M. Benton, fals medium
* Lionel Jeffries: Inspector de policia Willoughby
* Hugh Griffith: M. Harrison
* Rosalie Crutchley: Miss Henley
* Pat Heywood: Dr. Mason
* Judy Cornwell: Clarine
* Michael Gothard: Albie
* Jacqueline Cowper: Angela
* Richard Beaumont: Peter
* Charlotte Sayce: Katharine Forrest, la filla de tia Roo
* Marianne Stone: Miss Wilcox

## Referències

* ↑ esadir.cat. Qui va matar la tieta Roo?. esadir.cat.
* ↑ «Who slew auntie Roo?». The New York Times.
# Canal de l'Esquerra de l'Ebre

El Canal de l'Esquerra de l'Ebre és un canal de reg que transcorre paral·lel al riu Ebre, pel seu marge esquerre, a la comarca del Baix Ebre. Va ser inaugurat el 5 de maig de 1912 amb l'assistència d'Alfons XIII. Arran de les obres d'excavació el novembre de 1910 va descobrir-se una vil·la romana a la partida de Barrugat (Bítem, Tortosa).
El canal neix a l'assut de Xerta, a la part de Tivenys i discorre pels municipis de Tortosa, l'Aldea i Deltebre i té la particularitat que travessa la ciutat de Tortosa per sota de les avançades de Sant Joan i dels fortins d'Orleans amb una longitud d'entre 1.800 i 1.900 metres sota terra. A la sortida sud, vora l'estació del ferrocarril de la ciutat, hi ha una placa honorífica a l'enginyer Rafael Izquierdo Jauregui (Castrillo de la Reina, Burgos, 1873 - Madrid, 10/05/1911) autor del canal.
La Comunitat de Regants disposa des dels anys 80 del segle XX d'una seu al Palau Montagut de Tortosa.

## Vegeu també

* Canal de la Dreta de l'Ebre
* Assut de Xerta

## Bibliografia disponible

* 100 anys regant. Llibre del centenari (1907-2007) de la Comunitat de Regants Sindicat Agrícola de l'Ebre. Tortosa, octubre del 2008. Impremta Querol. DL: T-683-2008.

## Enllaços externs

* Comunitat de Regants Sindicat Agrícola de l'Ebre
# Goszapovédnika

Goszapovédnika (en rus: Госзаповедника) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 7 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# Magí Jardí

Magí Jardí (Cervera, 30 de desembre de 1782 - Madrid, 17 de febrer de 1869) va ser un clarinetista i professor de flauta. El 19 de juliol de 1916 va ser nomenat músic supernumerari sense sou a la Real Capella, passant a ser el 21 de març de 1817 músic de càmera en propietat de la plaça de clarinet. El 19 de juliol de 1819 va ser designat músic supernumerari de la Real Càmera sense sou i amb l'obligació de suplir per clarinet i flauta. Va ser el primer professor de flauta del Conservatori de Madrid. Entre els seus alumnes trobem a Pedro Sarmiento, més tard també professor de flauta del conservatori, i Feliciano Agero, que el va substituir durant la seva malaltia.

## Referències

* ↑ «Jardín; 1. Magín», Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, vol. 5, p. 553"
# El Verdegàs

El Verdegàs és una pedania de la ciutat d'Alacant (País Valencià). Limita al nord amb el Moralet, al sud amb la Canyada del Fenollar, a l'oest amb Agost, i a l'est amb Sant Vicent del Raspeig. Durant el segle xix, el Verdegàs va pertànyer a Sant Vicent del Raspeig.

## Descripció general

La partida del Verdegàs té 316 habitants, i els seus nuclis de població reconeguts són:
* Cases de Terol: 24 hab.
* El Verdegàs: 62 hab.
* Disseminat: 218 hab.
El nucli principal del Verdegàs compta amb la idea de poble. Compta amb una parròquia en honor de la Santíssima Trinitat. Les seues festes patronals en honor de la Santíssima Trinitat són a l'agost, s'hi celebren revetlles, cercaviles i diverses activitats festeres. El Verdegàs compta amb una activa associació veïnal anomenada La Paz, que compta amb més de 275 socis. Els veïns reclamen des de fa anys serveis bàsics dels quals manquen, com ara enllumenat públic, clavegueram, ampliació de sòl urbà per poder construir cases en el nucli del llogaret o la construcció del col·legi per a 700 alumnes que figura en el PGOU. Com a dada històrica, durant el segle xix, el Verdegàs va pertànyer a Sant Vicent del Raspeig.

## Política

L'alcalde pedani és Vicente García (Partit Popular). Hi ha un bust a Sonia Castedo inaugurat en 2008, quan era alcaldessa d'Alacant. En gener de 2015, els partits polítics de l'oposició a l'Ajuntament (PSPV-PSOE, EU i UPyD) van sol·licitar la retirada del monument per la doble imputació penal de Castedo, a més de ressaltar que el bust va ser col·locat sense consens, en ser una decisió unilateral de l'alcalde pedani Vicente García, qui manté llaços personals amb Castedo i, a més a més, realitza les tasques d'assessor municipal del PP a l'Ajuntament d'Alacant.

## Esports

El Verdegàs comptava en el segle xx amb molta tradició de futbol, amb un camp de futbol on solia acudir tota la població a veure la Unió Esportiva el Verdegàs, un club fundat en 1933 que era habitual en la Copa Sant Pere i altres tornejos de lliga. Els derbis contra l'Espanyol de Sant Vicent, de la veïna Sant Vicent del Raspeig, van ser destacats.

## Veïns cèlebres

* María Blasco, nascuda al Verdegàs, és una científica espanyola especialitzada en els telòmers i la telomerasa, directora a Espanya del Centre Nacional d'Investigacions Oncològiques (CNIO). Des de 2011, el Verdegàs a través de l'Ajuntament d'Alacant, reanomenà el cèntric carrer Ferradura com a carrer Doctora María Antonia Blasco Marhuenda.

## Referències

* ↑ Sorroche, A. S. «Verdegás triplica la población con motivo de sus fiestas.». , 10-08-2012.
* ↑ «Bochorno histórico.». , 03-01-2015.
* ↑ Hernández, J. «La oposición pide la retirada del monumento a Castedo erigido en Verdegás.». [Alicante], 03-01-2015.
* ↑ EFE «La oposición pide la retirada del busto a Castedo levantado en Verdegás.». [Alicante], 03-01-2015.
* ↑ Sampedro, S. «La herencia de Castedo: blindó a 33 asesores pese al rescate del Consistorio.». , 26-12-2014.
* ↑ «Calles nuevas de Alicante». Arxivat de l'original el 2014-12-26. [Consulta: 16 gener 2022].
# Canedo

«Canedo» té aquests significats:
# Cantó de Toló-2

El cantó de Toló-2 és un cantó francès del departament de la Var, situat al districte de Toló. Compta amb part del municipi de Toló.

## Municipis

* Toló

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1973 | Pierre Pouyade | RPF |
| 1967-1973 | Pierre Pouyade | UDR |
| 1973-1979 | M. Seguin | Divers droite, després UDF |
| 1979-1985 | Danièle De March | PCF |
| 1985-1998 | Émile Granier | UDF |
| 1998- | Bruno Maranzana | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | 24.018 | 24.431 | 25.071 |
# CIT Group

CIT Group Inc. (CIT) és una societat de cartera dels sectors financer i bancari fundada a Delaware i amb seu a Nova York (Estats Units). La seva filial bancària, CIT Bank, N.A., té la seu a Pasadena (Califòrnia). El nom CIT és un acrònim d'un dels primers noms de l'empresa, Commercial Investment Trust. A data de 2018, ocupava el 658è lloc a la llista Fortune 1000 de les empreses més grans dels Estats Units i era un dels 50 bancs més grans del país.

## Referències

* ↑ «CIT Group» (en anglès). Arxivat de l'original el 10 de febrer 2019.
* ↑ «Federal Reserve: Statistical Release Large Commercial Banks» (en anglès). Federal Reserve, 21-02-2019.
# CITES

El CITES (de l'anglès Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and Flora, tractat sobre comerç internacional d'espècies salvatges de fauna i flora en perill) és un acord internacional entre governs amb la finalitat d'assegurar que el comerç internacional d'animals i plantes no n'amenaça la supervivència. A l'octubre de 2008 oferia diferents nivells de protecció a més de 30.000 espècies, subespècies i poblacions.
El CITES va sorgir d'una resolució adoptada el 1963 per membres de la UICN; el seu text fou acordat per representants de 80 països el 3 de març de 1973 a Washington DC, i es va començar a aplicar l'1 de juliol de 1975. A octubre de 2008, té 173 membres. L'afiliació al tractat és voluntària; els estats membres que s'hi afilien estat obligats a respectar-lo, però no és cap llei, sinó que fa la funció de marc legal que cada estat ha de respectar adaptant-hi les seves lleis.
Les espècies cobertes pel CITES es detallen en tres apèndixs, segons el grau de protecció que necessiten:
* Apèndix I: inclou espècies en perill d'extinció, el comerç de les quals només està permès en circumstàncies excepcionals;
* Apèndix II: inclou espècies que no estan necessàriament amenaçades, però el comerç de les quals cal controlar per a evitar activitats incompatibles amb la seva supervivència;
* Apèndix III: inclou espècies que estan protegides almenys a un país, el qual ha demanat ajuda a altres membres del CITES per a controlar-ne el comerç.

## Referències

* 1 2 Lloc web del CITES (anglès)
* ↑ The CITES species (anglès)
* ↑ Llista d'estats membres (anglès)

## Vegeu també

* Comerç d'animals salvatges

## Enllaços externs

* Lloc web del CITES (anglès)
* Apèndixs I, II i III del CITES (anglès)
# Garra nambulica

Garra nambulica és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a l'Índia.

## Referències

* ↑ Hamilton F. [Buchanan] 1822. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches. Edimburg i Londres. Fishes Ganges . i-vii + 1-405.
* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hupišna

Hupišna va ser una ciutat hitita situada a l'extrem nord-oest de Cilícia (llavors Adaniya), que ja pertanyia a l'Imperi Hitita en temps de Labarnas I. En època clàssica s'anomenava Heraclea Cibistra.

## Referències

* ↑ Bilgin, 2018, p. 38.
* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Imperio Antiguo. Tres Cantos: Akal, 2000, p. 154. ISBN 8446011239.

## Bibliografia

* Bilgin, T. Officials and Administration in the Hittite World (en anglès). De Gruyter, 2018. ISBN 9781501509773.
# Quiage

Quiage és una comuna d'Angola que forma part del municipi de Bula Atumba dins la província de Bengo.

## Referències

* ↑ «Mapa del municipi de Bula Atumba». Arxivat de l'original el 2017-03-23. [Consulta: 22 març 2017].
# Moisès Villèlia i Sanmartín

Moisès Sanmartín (Villèlia) Puig (Barcelona 1928 - 1994) fou un escultor i poeta català.
Va viure també a París a finals dels anys seixanta, a Quito i a Buenos Aires entre 1969 i 1972. Va formar part del Club 49, fundat per Joan Prats i va col·laborar intensament amb Oriol Bohigas, Jordi Estany, Enric Tous, Josep Maria Martorell, Joan Miró, Àngel Ferrant, Antoni Tàpies, Fernando Lerín, Sebastià Gasch, Josep Lluís Sert, Joaquim Gomis, Joan Brossa, Michel Tapié, Pierre Matisse, Jaques Dupin.

## Breu cronologia

* 1954 - Realitza la seva primera exposició individual al Museu Municipal de Mataró.
* 1956 - Participa en el IX Saló d'Octubre de Barcelona.
* 1957 - Presenta en el X Saló d'Octubre de Barcelona la seva primera escultura de canya.
* 1960 - És elegit per la primera exposició del nou Museu d'Art Contemporani de Barcelona.
* 1961 - Direcció, escenografia i vestuari de l'obra de Joan Brossa El Bell Lloc, a la seu del FAD.
* 1974 - L'Editorial Polígrafa publica la seva primera monografia.
* 1976 - Exposició a la Sala Gaspar "escultures, dibuixos", novembre-desembre 1976.
* 1979 - Realitza una exposició d'escultures de novembre a desembre a la Sala Gaspar de Barcelona.
* 1986 - Experimenta la incorporació de la ceràmica a les seves escultures de bambú.
* 1990 - Exposició antològica al Centre d'Art Contemporani de Girona
* 1990 - Realitza una escultura monumental "Els guardians de l'aigua" en el Passeig Barcelona Olot dins els actes commemoratius del Mil·lenari de Catalunya.
* 1992 - Realitza una escultura monumental per a la plaça pública La Brisa a Mataró.
* 1994 - Mort a Barcelona el 26 de setembre.
* 1999 - Exposició a l'IVAM (València).
* 2005 - Exposició a la Fontana d'Or (Girona).
* 2014 - Exposició commemorativa al Museu Can Mario de Palafrugell
* 2017 - Exposició de la darrera etapa creativa (1977-1991) a Fundació Vila Casas

## Referències

* ↑ Ribas Tur, Antoni «On és l'art català de postguerra?». Diari Ara, 22-12-2013 [Consulta: 22 desembre 2013].
* ↑ «Moisès Villèlia i Sanmartín». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Segons llibre localitzat a la biblioteca del MuVIM amb signatura A.R./3636
* ↑ Article a El País de 18 de juny de 1999
* ↑ Palau, Maria. «Villèlia, l'escultor humil». El Punt Avui. El Punt Avui. [Consulta: 12 agost 2014].
* ↑ Rius, Clàudia. «Villèlia i García-álvarez, dos artistes del 28», 06-04-2017. [Consulta: maig 2017].

## Enllaços externs

* Centre Cultural de Caixa Girona Fontana d'Or Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* IVAM Centre Julio González Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.