OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Esteve Goget

Esteve Goget (o Guget o Goguet) (Reus segle xviii) va ser un comerciant català i alcalde de Reus.
Nascut a principis del segle xviii de família pagesa amb terres pròpies, va fer societat amb diversos comerciants reusencs. Cap al 1750 feia negocis d'exportació d'aiguardent amb Francesc Sullivan. El 1762 va formar una companyia amb Pere Sunyer per a importar fusta de roure, de castanyer i rodells de Roma per a la construcció de bótes. Va ser regidor a l'Ajuntament de Reus el 1755 amb l'alcalde Pere Batlle. Elegit alcalde d'entre la terna presentada el novembre de 1768 a les autoritats polítiques i a l'Arquebisbe de Tarragona, aquest últim va triar-lo el 5 de gener de 1769, dia en què va prendre possessió de l'alcaldia. Durant el seu mandat va intentar posar ordre a la gran especulació urbanística que hi havia a la ciutat, aturant obres i negant permisos de construcció fins que no se seguissin correctament les ordenances. Els interessos dels primers contribuents que eren els que es dedicaven a la compra venda de terrenys i a la construcció de nous habitatges, li van posar difícil. Entre els regidors de l'ajuntament hi havia Francesc Sullivan, que havia estat alcalde anteriorment, soci seu i un dels propietaris més importants. Encara que la construcció del Quarter de cavalleria s'havia acabat oficialment el 1766, va haver de rebre i emetre certificacions d'obra durat el 1769 que corresponien a acabats exteriors i interiors de l'edifici. Va exercir l'alcaldia fins al 31 de desembre de 1770, i el mes de gener va agafar el càrrec el ciutadà honrat Ramon de Nicolau i Ferrer. Goget es va dedicar als seus negocis fins a finals de segle.

## Referències

* 1 2 "Ajuntaments de 1766 fins a 1770", p. 683 i 967. Arxiu Històric de Reus.
* ↑ Roser Puig i Tàrrech. "Propietat immobiliària i accés a la vivenda en una ciutat en plena expansió demogràfica i econòmica [Manuscrit]: Reus a la segona meitat del segle XVIII". Tesi doctoral. URV
# Estat d'Aguascalientes

Aguascalientes (que en castellà vol dir aigües calentes, ja que hi ha deus termals a l'àrea) és un dels 31 estats que conformen Mèxic, i situat al centre d'aquest país. La capital de l'estat és la ciutat homònima Aguascalientes. Aguascalientes és un dels estats més petits de Mèxic, amb 5.680 km², que equivalen al 0,3 per cent de la superfície del país. Limita al nord, est i oest ab l'estat de Zacatecas i, al sud i a l'est, amb l'estat de Jalisco. L'estat està dividit en 11 municipis. Va ser incorporat a la federació el 1835, quan es va separar de l'estat de Zacatecas.
Aguascalientes va ser una regió minera molt important de l'època colonial de la Nova Espanya, en la producció de plata. Atès que té una posició estratègica al centre del país, a final del segle xix la capital es va convertir en un centre de transportació ferroviària, a mig camí entre la capital nacional i Monterrey, i d'aquesta ciutat cap a Guadalajara. Avui l'estat està experimentant un fort creixement industrial.
La ciutat d'Aguascalientes és seu de l'equip de futbol de primera divisió de la Lliga Mexicana, el "Necaxa", i d'un equip de beisbol professional (el qual és el segon esport més practicat a Mèxic, després del futbol), "Los Rieleros".

## Municipis

Els onze municipis de l'estat són:
* Aguascalientes
* Asientos
* Calvillo
* Cosío
* Jesús María
* Pabellón de Arteaga
* Rincón de Romos
* San José de Gracia
* Tepezalá
* San Francisco de los Romo
* El Llano

## Vegeu també

* Sierra Fría
* Universidad Autónoma de Aguascalientes
* Museu d'Aguascalientes

## Referències

* ↑ «Aguascalientes: Ubicación y zona geográfica». Gobierno del Estado de Aguascalientes. Arxivat de l'original el 26 de novembre 2016. [Consulta: 22 gener 2017].
* ↑ «Aguascalientes: Reseña Histórica». Gobierno del Estado de Aguascalientes. Arxivat de l'original el 6 d’agost 2017. [Consulta: 22 gener 2017].
* ↑ «Aguascalientes: V siglos a través de su cartografía» (en castellà). Ayuntamiento de Aguascalientes. Arxivat de l'original el 7 d’agost 2016. [Consulta: 22 gener 2017].
* ↑ «Economía de Aguascalientes». Explorando México. [Consulta: 22 gener 2017].
* ↑ «El origen del fútbol en Aguascalientes». Fuerza Aguascalientes, 27-09-2016. Arxivat de l'original el 2 de febrer 2017. [Consulta: 22 gener 2017].
# Favonigobius opalescens

Favonigobius opalescens és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar de la Xina Meridional.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Whitley, G. P., 1930. Additions to the check-list of the fishes of New South Wales. (Núm. 3). Aust. Zool. v. 6 (pt 2): 117-123, 1 pl.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts, Estats Units, 1997.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.
# Estructura sedimentària

Una estructura sedimentària és l'organització geomètrica dels elements que constitueixen un sediment vist com a conseqüència dels processos que l'han estructurat i dels elements que el componen.

## Classificació

Les estructures sedimentàries es classifiquen en quatre grans grups:
* Estructures primàries: Es formen en relació directa amb l'esdeveniment sedimentari principal.
* Estructures diagenètiques: Es formen després i sense relació directa amb l'esdeveniment sedimentari principal (nòduls de guix, paleosòls hidromorfs, etc.).
* Estructures inorgàniques: La seva gènesi està dominada per processos físic-químics.
* Estructures orgàniques: La seva gènesi està dominada per processos biològics.

## Bibliografia

* Bosellini, Mutti, Ricci Lucchi, Rocce e successioni sedimentarie, Utet, Torino, 1989. (italià)

## Vegeu també

* Ripple marks
# La filla del pantà

La filla del pantà (títol original en anglès, The Marsh King's Daughter) és una pel·lícula de thriller psicològic del 2023 dirigida per Neil Burger i escrita per Elle Smith i Mark L. Smith, basada en la novel·la homònima del 2017 de Karen Dionne. És protagonitzada per Daisy Ridley, Ben Mendelsohn, Garrett Hedlund, Caren Pistorius, Brooklynn Prince i Gil Birmingham. S'ha subtitulat al català.
Es va estrenar als Estats Units el 3 de novembre de 2023 a càrrec de Lionsgate i Roadside Attractions amb crítiques amb diversos sentits.

## Referències

* ↑ Lang, Brent. «Brooklynn Prince, Gil Birmingham, and Caren Pistorius Join 'The Marsh King's Daughter' (EXCLUSIVE)». Variety, June 16, 2021. [Consulta: June 16, 2021].
* ↑ Ritman, Alex. «Garrett Hedlund Joins Daisy Ridley in 'The Marsh King's Daughter' (Exclusive)». The Hollywood Reporter, June 29, 2021. [Consulta: June 29, 2021].
* ↑ «The Marsh King´s Daughter». Goita què fan, ara!. [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ D'Alessandro, Anthony. «'The Marsh King's Daughter' Delays Due To Taylor Swift Hurricane». Deadline, September 12, 2023.
* ↑ «The Marsh King's Daughter» (en anglès). Rotten Tomatoes. [Consulta: 30 juliol 2024].
# Festos (desambiguació)

Festos (grec antic: Φαῖστος, llatí: Phaestus) o Fest té aquests significats:
** Festos, un dels principals centres de la civilització minoica
*** Disc de Festos, objecte arqueològic amb una inscripció en un sistema d'escriptura desconegut
** Festos (Acaia), antiga ciutat d'Acaia
** Festos (Lòcrida), antiga ciutat de la Lòcrida Ozòlia
** Festos (Tessàlia), antiga ciutat de Tessàlia
* Onomàstica
** Festos (fill d'Hèracles), heroi epònim de Festos
** Festos (fill de Boros), personatge de la Ilíada
** Festos (poeta), poeta de l'època hel·lenística

## Vegeu també

* Fest (grec antic: Φῆστος, llatí: Festus), cognom romà
# La guerra de Lodoss

La guerra de Lodoss (ロードス島戦記, Rōdosu-tō Senki) és una franquícia de novel·les fantàstiques de Ryo Mizuno basada en l'obra que el mateix Mizuno va crear originalment per a un món anomenat Forcelia com a escenari lliure de regles per a jocs de rol. La sèrie de novel·les va vendre més de 10 milions de còpies al Japó.
Hi ha hagut múltiples adaptacions de manga, anime i jocs d'ordinador. Les trames generalment segueixen les convencions i l'estructura dels sistemes de rol, com Dungeons & Dragons i Sword World RPG, en què diversos personatges de diferents tipus emprenen una recerca específica.
La primera sèrie d'anime, emesa originalment entre el 30 de juny de 1990 i el 20 de novembre de 1991, va estrenar en català el 28 de desembre de 1996 dins del programa Manga! del canal 33, amb el títol de La guerra de Lodoss. Constava de tretze episodis OVA produïts per Madhouse.

## Vegeu també

* Llista d'anime en català

## Referències

* ↑ Yasuda, Hitoshi. Afterword. Record of Lodoss War 1: The Grey Witch (ロードス島戦記 灰色の魔女, Rōdosutō Senki Haiiro no Majo). By Ryo Mizuno. Kadokawa Sneaker Bunko, 1988. 291.
* ↑ «"Record of Lodoss War" to Get Stage Play Adaptation in January 2017». Arxivat de l'original el 2023-03-26. [Consulta: 26 març 2023].
* ↑ Record of Lodoss War: Deedlit in Wonder Labyrinth Game's Full Version Launches on March 27
* ↑ «Confirmed: Media Blasters Rescues Record of Lodoss War from Central Park Media». Otakureview.net, 20-02-2010. [Consulta: 19 març 2012].
* ↑ «Lodoss Online Game's Global Rights Licensed by GameOn - News». Anime News Network, 15-03-2012. [Consulta: 19 març 2012].
* ↑ «Lodoss-tō Senki» (en japanese). Madhouse. [Consulta: 6 octubre 2008].
* ↑ 1997 Animage Pocket Data Notes (en japanese). Tokuma Shoten, febrer 1997, p. 201.

## Enllaços externs

* La guerra de Lodoss a Desdelsofà.cat
# Benjamin Biolay

Benjamin Biolay (20 de gener de 1973 a Villefranche-sur-Saône) és un cantant, compositor, músic, actor i productor discogràfic francès. És germà de la cantant Coralie Clément, els àlbums de la qual ha compost i produït, i exmarit de Chiara Mastroianni, la filla de Catherine Deneuve i Marcello Mastroianni.
Amb la cantant Keren Ann, els dos primers discos de la qual va coescriure i produir, va contribuir en nombroses cançons de Chambre avec vue, l'àlbum del retorn del cantant Henri Salvador, i des d'aleshores ha treballat com a compositor, arranjador i productor per a altres icones de la música francesa, com Juliette Gréco, Julien Clerc i Françoise Hardy.
L'any 2001 publicà el seu primer disc en solitari, Rose Kennedy i posteriorment, l'any 2003, el doble àlbum Négatif. Va compondre i interpretar la majoria de cançons de la banda sonora de Clara et Moi (2004) d'Arnau Viard, i va publicar l'LP Home amb la seva dona el mateix any, durant el qual també actuà a Barcelona dins el festival Primavera Sound. Després de dos discos més orientats cap al rock, els anys 2005 i 2007, amb poc èxit de públic, la seva discogràfica es mostrà poc interessada a participar en un nou projecte i Benjamin Biolay hagué d'autofinançar-se el disc doble La Superbe, que obtingué un gran èxit de crítica i públic.
Entre els seus últims discos destaquen Palermo Hollywood (2017), Volver (2018) i Grand Prix (2020)

## Discografia
### En solitari

* 2001 Rose Kennedy
* 2001 Benjamin Biolay Remix EP
* 2003 Négatif
* 2004 Clara et Moi (banda sonora)
* 2005 À l'origine
* 2007 Trash Yéyé
* 2009 La Superbe
* 2011 Pourquoi tu pleures?
* 2012 Vengeance
* 2015 Trenet
* 2016 Palermo Hollywood
* 2017 Volver
* 2018 Songbook
* 2020 Grand prix

### amb Chiara Mastroianni

* 2004 Home

## Enllaços externs

* Benjamin Biolay - Lloc web oficial
# Lousã

Lousã és un municipi portuguès, situat al districte de Coïmbra, a la regió del Centre i a la subregió de Pinhal Interior Norte. L'any 2006 tenia 18.273 habitants. Limita al nord amb Vila Nova de Poiares, a l'est amb Góis, al sudeste amb Castanheira de Pêra, al sud amb Figueiró dos Vinhos i a l'oest amb Miranda do Corvo.

## Població

Població del concelho de Lousã (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 6574 | 10275 | 11685 | 12905 | 13900 | 13020 | 13447 | 15753 | 17252 |

## Freguesies

* Casal de Ermio
* Foz de Arouce
* Gândaras
* Lousã
* Serpins
* Vilarinho (Lousã)
# Filí de Cos

* No s'ha de confondre amb Filí de Cos (atleta).
Filí (grec antic: Φιλῖνος, llatí: Philinus) fou un metge grec nadiu de l'illa de Cos, considerat el fundador de la secta dels empírics. Fou deixeble d'Heròfil de Calcedònia, contemporani de Baqueu de Tànagra i predecessor de Serapió d'Alexandria, amb el que probablement va viure al segle iii aC.
Va escriure un llibre contra Baqueu inclòs al Corpus hipocràtic i un de botànica, que no es conserven. Aquest darrer segurament és el llibre esmentat per Ateneu de Nàucratis, Plini el Vell i Andròmac el jove.

## Referències

* ↑ Philinus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 268
# Endomorfisme

En matemàtiques, un endomorfisme és un morfisme que té com a codomini el mateix conjunt que el seu domini. Si a més el morfisme és bijectiu s'acostuma a parlar d'automorfisme.

## Àlgebra lineal

En l'àlgebra lineal, quan es fa referència a morfismes aquests ho són d'espais vectorials, és a dir, es parla d'aplicacions lineals. Per tant, sigui E un espai vectorial, un endomorfisme és qualsevol aplicació f:E→E lineal. Seguint la usual identificació de les aplicacions lineals amb matrius, el conjunt d'endomorfismes en un espai vectorial de dimensió n està en correspondència bijectiva amb el conjunt de matrius quadrades n×n. Això permet definir-hi conceptes com els de polinomi característic, polinomi mínim o valors i vectors propis que són molt importants en aquesta branca algebraica i en la geometria lineal i afí.

## Àlgebra universal

En general, es parla d'endomorfismes dins de qualsevol categoria de morfismes (o homomorfismes). Per exemple, un endomorfisme del grup G és un homomorfisme de grups h:G→G.
Suposem un objecte X d'una certa categoria C, i dos endomorfismes $f,g:\mathbf {X} \rightarrow \mathbf {X}$, la composició de funcions f∘g és també un endomorfisme. Com que l'aplicació identitat és també un endomorfisme, es pot observar que en el conjunt de tots els endomorfismes de X, ${\mathcal {E}}nd(\mathbf {X} )$, es poden definir certes categories.

## Referències

* ↑ «Endomorphism - Encyclopedia of Mathematics». [Consulta: 18 juliol 2019].

## Vegeu també

* Endomorfisme de Frobenius
* Isomorfisme

## Enllaços externs

* Minimal polynomial (endomorphism) - Planetmath
# Li Kui

    En aquest nom xinès, el cognom és Li.
'Li Kui - xinès tradicional: 李悝, xinès simplificat: 李悝, pinyin: Lǐ Kuī; Li K'uei en Wade-Giles - (segle IV aC) va ser un ministre de govern i assessor de cort de Wen, Marquès de Wei (魏文侯, r. 403-387 aC). És l'autor del Cànon de les lleis (Fajing, 法经, 407 aC), obra que va servir de base legislativa durant les dinasties Qin i Han. Va influir profundament els ministres d'estat de Qin, com per exemple Shang Yang, a la base de la filosofia xinesa del legisme. Juntament amb el seu contemporani Ximen Bao, participà en els projectes de construcció de canals de reg en l'estat de Wei.

## Bibliografia

* Zhang, Guohua, "Li Kui" Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.. Encyclopedia of China (Edició de Llei), 1a ed.
* Needham, Joseph (1986). Science and Civilization in China: Volume 4, Part 3. Taipei: Caves Books, Ltd.
# Lo Comunalet

Lo Comunalet és un indret i partida del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà.
Està situat a l'extrem oest del terme municipal, al nord-est de la Casa del Coscó i de la partida de lo Coscó. És també al sud-est del Mas de Falset i a l'esquerra del barranc del Comunalet.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Lo Comellar (Torallola)

Lo Comellar és una coma constituïda en la seva part superior per camps de conreu de secà del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Torallola.
Està situat al sud de Torallola, a ponent de la Via, al sud-oest de les Bancalades i a llevant de La Montada. Està delimitada a ponent per la Pista de Torallola. Allargassada de nord-oest a sud-est, deixa també a ponent la partida de Serradàs, al nord-est la Rourera i lo Tros i al nord del Toll de Pera.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer tres passos d'aproximació
# Lucas Vázquez de Ayllón

Lucas Vázquez de Ayllón (Toledo, c. 1478 - Virgínia, 18 d'octubre de 1526) va ser un militar, oïdor, adelantado i explorador espanyol.
Va viatjar a Santo Domingo el 1502, on va ser nomenat jutge. El 1520 l'Audiència Reial de Santo Domingo l'envià a Cuba per fer desistir a Diego Velázquez de Cuéllar de l'enviament de l'expedició de Pánfilo de Narváez a la Florida. Els seus intents van ser infructuosos i es va dirigir a Santiago de Cuba per contactar amb Narváez. Tampoc el va aconseguir convèncer, viatjant tot seguit fins a Mèxic tot seguint a Narváez, on va tractar sense èxit negociar un acord entre Hernán Cortés i el mateix Pánfilo de Narváez.
El 1522 va enviar una expedició a l'oest, comandada per Francisco Gordillo, que va desembarcar al Cap Fear, a la costa atlàntica de l'actual Carolina del Nord.
El 1523, i amb autorització de l'emperador Carles I, va organitzar una expedició per buscar el Pas del Nord-oest cap a les Illes de les Espècies, explorant la costa oriental dels actuals Estats Units.
El 1526, després de rebre de l'emperador Carles drets sobre les terres descobertes, va organitzar una expedició de 600 persones per colonitzar la costa de l'actual estat de Virgínia, on va fundar San Miguel de Guadalupe, primera colònia europea a Amèrica del Nord, a la badia de Chesapeake, que Vázquez d'Ayllón va anomenar «badia de Santa María», no gaire lluny de l'actual Jamestown. Ayllón duia esclaus negres per treballar les terres, sent aquesta la primera vegada en què els africans arribaven a Amèrica del Nord. Aprofitant les disputes polítiques entre els colonitzadors, els esclaus es van aixecar i van fugir a l'interior.
En no trobar indis locals amb els quals realitzar intercanvi d'aliments va decidir aixecar l'assentament tres mesos després i posar rumb al sud, cap a l'illa de l'Hispaniola. Dels 600 homes només van tornar 150, que van dir que havien patit mancances, fam, malalties i atacs dels indígenes locals, i van declarar que Vázquez d'Ayllón havia mort en braços d'un frare dominic i llançat a la mar.

## Vegeu també

* Joan d'Agramunt

## Referències

* ↑ THOMAS, Hugh (1993). La conquista de México, el encuentro de dos mundos, el choque de dos imperios, caps. 24–25. México, ed. Planeta, ISBN 970-690-163-9
* ↑ «Atlas de los exploradores españoles», 2009. [Consulta: 1r desembre 2018].

## Bibliografia

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* Gómez Gómez, José María, «El toledano Lucas Vázquez de Ayllón y la empresa de América», a Alcalibe: revista Centro Asociado a la UNED Ciudad de la Cerámica, Núm. 2, 2002, págs. 79–108.
* Biografia de Lucas Vázquez de Ayllón
# Léonce Détroyat

Pierre Léonce Détroyat (Baiona, 7 de setembre de 1829 - París, 18 de gener de 1898) fou un oficial naval francès, polític, periodista i llibretista francès.
Va escriure el llibret de Henri VIII per a Camille Saint-Saëns.

## Referències

* ↑ Mabille, Jean-Pierre. «Biografia» (en francès). appl-lachaise.net. Arxivat de l'original el 2016-03-10. [Consulta: 4 març 2016].
# Luís Carlos Novo Neto

Luís Carlos Novo Neto (nascut el 26 de maig de 1988) és un jugador professional de futbol portuguès que juga per al club rus FC Zenit Sant Petersburg com a defensa central.
# Lucie Silvas

Lucie Silvas (Kingston-upon-Thames, 4 de setembre de 1977), nom d'artista de Lucie Joanne Silverman, és una cantant i compositora anglesa. Ha estat vocalista comparada amb la de Delta Goodrem, Alicia Keys i Mariah Carey.

## Biografia

Lucie va passar la major part de la seva infància viatjant, ja que els seus pares volien visitar els seus familiars d'Escòcia i Nova Zelanda. Per això, els seus anys escolars van transcórrer en gran part a Nova Zelanda. A tretze anys Lucie va tornar a Anglaterra per a dedicar-se a la música i a disset anys, el 1997, va fer una gira com a telonera de la cantant britànica Judie Truke.
El 2000, Lucie va signar un contracte amb Chrysalis, una divisió d'EMI Records. Aquest mateix any, Silvas va llançar el seu primer senzill, amb la cançó «It's Too Late». Aquesta cançó no va tenir èxit i va ser acomiadada de la companyia. Però Lucie no va deixar la música i no es va rendir. Durant els anys següents va continuar escrivint cançons per a artistes com ara Gareth Gates, Liberty X i Rachel Stevens.
El 2003 és contractada per Mercury Records amb qui Lucie inicia un treball completament nou, i trau el seu àlbum de debut Breathe In. A la tardor del 2004, amb l'àlbum ja acabat, s'inicia la promoció del senzill «What You Are Made Of» i es distribueixent els videoclips per les principals cadenes de música d'Anglaterra. Al cap de poques setmanes, el vídeo inicia el seu ascens a l'èxit i se'n van vendre de 300.000 còpies. El més impressionant de tot és que dotze de les tretze cançons de l'àlbum van ser escrites per Lucie. L'única cançó que no va escriure ella és una versió d'una cançó de Metallica, el famós «Nothing Else Matters».
Artistes com Lionel Richie, Burt Bacharach i Chris Martin, el cantant de Coldplay, són fans de Lucie. El 2004 Silvas va cantar un duo amb Lionel Richie per a un concert de ràdio al canal radiofònic britànic Radio 2.
El gener del 2005, va llançar el seu segon senzill i el juliol es va llançar Don´t Look Back. Durant tot l'any 2005 va promocionar el seu àlbum a diversos països.
Després de l'èxit ode Breathe In, publica el seu segon disc, The Same Side, amb la col·laboració de Danton Supple, que havia treballat en X&Y de Coldplay. Dotze cançons escrites per ella mateixa i una cançó oculta, avançades amb una balada com a primer CD Last Year, que es va publicar una setmana abans del llançament de l'LP, el 6 de novembre. En el seu nou àlbum s'inclouran també cançons com «Sinking In», «Place To Hide», «Trying Notlo Lose» o «Same Side».

## Discografia

* Breathe In (2004)
* The Same Side (2006)