OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escalador (ciclisme)

En ciclisme, un escalador és aquell ciclista especialitzat en els recorreguts accidentats i muntanyosos.
Els escaladors en ciclisme de carretera són aquells en que la seva especialitzat són les ascencions, en la seva determinada durada ja sigui curta o llarga.
Aquests tipus de corredors tenen una molt bona capacitat de suportar, dossificar i prolongar el dolor al llarg de les pujades. En les pujades els factors com ara el pes del ciclista i de la bicicleta, estatura, potència del pedaleig com altres factors generals en el ciclisme com l'altura sobre el nivell del mar, capacitat física i pulmonar... també tenen un joc molt important. No oblidant el factor psicològic aquests tipus de ciclistes necessitan una estabilitat mental molt important però especialment a l'hora de fer algun "atac" (fugida d'algun o alguns ciclistes del pilot general), en aquell moment de tensió màxima és molt important mantenir una concentració i un motor mental que no permeti baixar la guàrdia, a vegades sobrepassant les capacitats físiques humanes. La preparació física d'aquests ciclistes ha de ser específica, una bona capacitat aeròbica i encara una millor capacitat anaeròbica, aquesta serà la decisiva en les pujades, com més curtes siguin les pujades més joc li donem a la capacitat anaeròbica degut a l'explosivitat d'aquestes.

## Voltes ciclistes on destaquen

Les 3 voltes més conegudes i on més esplendor ens donen aquests ciclistes són: Tour de França, Giro d'Itàlia i la Vuelta a Espanya.
Aquestes muntanyes travessen famoses serralades, Alps (França), els Pirineus (Espanya i França) i els Dolomites (Itàlia).
Aquestes grans voltes tenen un termini de vint-i-una etapes, no totes es duen a terme en terrenys muntanyosos, n'hi ha també de planes on un altre tipus de ciclistes poden desenvolupar-se.
En aquestes etapes els grans escaladors poden lluir-se o no, en els grans ports de les serralades esmentades anteriorment, noms famosos com ara el Tourmalet, Angliru, Navacerrada, Javalambre, Marie Blanc, Mortirolo, Pas de l'Stelvio... Aquests són els més durs ja sigui per la seva distància, pendent; o en alguns casos de tots dos factors.

## Escaladors destacats

* Christopher Froome
* Tadej Pogačar
* Richard Carapaz Montenegro
* Nairo Quintana Rojas
* Alberto Contador Velasco
* Miguel Indurain Larraya
* Primož Roglič
* Mikel Landa Meana
* Marco Pantani
* Carlos Sastre Candil
* Enric Mas Nicolau
* Pedro Delgado Robledo
* Richie Porte
# Casa Ferrandiz

La Casa Ferrandiz és una obra del municipi de Cardedeu (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici d'habitatge amb una mitgera, de planta baixa, pis i golfa. La façana principal és de composició simètrica amb balcó de pedra al primer pis i finestres d'arc pla amb guardapols. En el nivell que correspon a les golfes les finestretes estan flanquejades per pilars estriats. El ràfec està sostingut per modillons que s'allarguen en els pilars. Entre ells hi ha esgrafiats. La coberta és plana amb una barana de pedra. Els elements com trencaaigües, ràfec i barana de coberta li donen el caràcter d'edifici eclèctic. En el carrer Jacint Verdaguer hi ha una lluerna per l'entrada de llum.

## Història

És una casa situada en el carrer Daurella, anomenat abans carrer Barcelona, com a prolongació del carrer de Baix, un dels carrers més antics de Cardedeu; però el lloc on està la casa i les que té veïnes, està fora d'on arribava el carrer de Baix en el 1777, data de la que es coneix un planell de la vila.
Construïda a la fi del segle xix, en el marc del desenvolupament econòmic de la vila, especialment notable a la dècada de 1880 a 1890, constatable entre altres coses, per una intensa activitat constructiva a tota la vila. L'any 1877 es feu un pla d'urbanització de la part occidental de Cardedeu, de la plaça Sant Joan a la Riera, on s'ha d'incloure el planejament d'aquesta part del carrer. El pla el va fer l'arquitecte Manuel Gispert. L'any 1885, l'arquitecte Samsó va fer el pla definitiu per tot Cardedeu.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Ferrandiz». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Wang Bing

Wang Bing (xinès: 王兵, pinyin: Wáng Bìng; nascut el 1967) és un director de cinema xinès, sovint considerat com una de les més importants figures del cinema documental. És el fundador de la seva pròpia productora, Estudis Wang Bing. La seva pel·lícula The Ditch es va incloure el 2010 al Festival de Venècia com el film sorpresa.

## Biografia

Estudia fotografia a la Facultat de Belles Arts de Luxun i direcció de fotografia a l'Escola de Cinema de Beijing, i el 1999 comença el seu primer llarg metratge, el documental Tie Xi Qu (A l'oest dels rails), sens dubte un dels films més influents del segle. El 2002 en presenta una primera versió de cinc hores a la Berlinale, però la versió definitiva, de nou hores i dividida en tres parts (Òxid, Vestigis, Rails) obté el Gran Premi al Festival de Marsella, al de Ciutat de Mèxic i al de Yamagata i esdevé un film de referència pel seu caràcter èpic, ja que registra la decadència d'una zona industrial amb un sentit fascinant de la imatge poètica i del desplaçament temporal. Aquesta obra és qualificada de millor pel·lícula de l'any en nombrosos rankings de la crítica. El Festival de Canes del 2007 exhibeix el segon documental de Bing, Ella, Fengming, rodat en continuïtat en un espai únic, amb una dona que explica les persecucions que van patir ella i la seva família a causa de les seves idees en diferents avatars de la història xinesa. El 2008 Bing crea una videoinstal·lació de 14 hores, Caiyou riji (Un diari cru del petroli), i roda el documental Tong Dao (Diners, carbó).

## Filmografia

| Any | Títol (anglès, distribució internacional) | Títol (català literal) | Títol (xinès) |
| 2003 | Tie Xi Qu: West of the Tracks | Districte de Tie Xi | 铁西区 |
| 2007 | Fengming, a Chinese Memoir | Ella, Fengming | 和凤鸣 |
| 2007 | Brutality Factory | Fàbrica violenta | 暴力工厂 |
| 2008 | Crude Oil | Un diari cru del petroli | 采油日记 / 原油 |
| 2008 | Coal Money | Carbó, diners | 煤炭，钱 |
| 2009 | Man With No Name | Anònim | 无名者 |
| 2010 | The Ditch | La fossa on agafar-se | 夹边沟 |
| 2012 | Three Sisters | Tres germanes | 三姊妹 |
| En curs | Hometown | |

## Referències

* ↑ Koehler, Robert «Fengming: A Chinese Memoir- Cannes Film Festival Review». Variety, 20-05-2007 [Consulta: 21 desembre 2007].
* ↑ Obsessed With Film, Venice 2010 Review: THE DITCH; the “film a sorpresa” that couldn't live up to last year’s Herzog Arxivat 2010-10-13 a Wayback Machine., 6 de setembre de 2010
* ↑ «La Biennale di Venezia - The Ditch». Arxivat de l'original el 2010-09-14. [Consulta: 18 febrer 2016].
* ↑ «La Biennale di Venezia - Orizzonti». Arxivat de l'original el 2012-07-29. [Consulta: 18 febrer 2016].
* ↑ «Wang Bing». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Pusan Promotion Plan». 2007.
# Gaâfour

Gaâfour (àrab: قعفور, Gaʿfūr) és una ciutat de Tunísia, a la governació de Siliana, situada 29 km al nord de la ciutat de Siliana i uns 300 metres sobre el nivell de la mar. La seva població és d'uns 12.000 habitants. És capçalera d'una delegació amb 21.020 habitants.

## Economia

Té estació de ferrocarril i una zona industrial a només 2 km de la ciutat (creada el 1983).

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 24 54 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en set sectors o imades:
* Gâafour Est (24 54 51)
* Gâafour Ouest (24 54 52)
* El Khouat (24 54 53)
* Aïn Zerig (24 54 54)
* El Ahouez Nord (24 54 55)
* El Ahouez Sud (24 54 56)
* El Aksab (24 54 57)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 24 13).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 73-77. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 145. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Coll de la Serra

El Coll de la Serra és una collada dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 896,5 metres d'altitud, en el límit dels termes comunals de Cornellà de Conflent i Fullà, tots dos a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Està situat a la zona nord-oriental del terme de Fullà i al nord-oest del de Cornellà de Conflent. En aquest coll hi ha el Dolmen de Coberturat.

## Referències

* ↑ El Coll de la Serra en els ortofotomapes de l'IGN
# Príncep Jordi

«Príncep Jordi» té aquests significats:
* Jordi de Hessen-Darmstadt (1669-1705)
* Jordi de Cambridge (2013-)
# Casa Ferrer del carrer de Bonaventura Carreras Peralta

La Casa Ferrer del carrer de Bonaventura Carreras Peralta és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Al mateix municipi hi ha dues obres inventariades amb el mateix nom a dos carrers diferents.

## Descripció

És un edifici de planta baixa i tres pisos amb un afegit d'una planta del segle XX (1r 3a). La composició és en vertical, de llosanes de pedra treballada i llindes planeres, de quatre obertures en planta, excepte la segona planta, que entre els balcons s'han obert noves finestres, seguint la tipologia antiga. Al primer pis hi ha dues finestres triforades gòtiques tapiades. A planta baixa, l'accés es produeix per porta dovellada més aixecada del terra, per rebaix del carrer, que dona lloc a una entrada modificada i amb l'escut dels Ferrer. Al costat dret hi ha dos obertures de llinda planera actuals, per a garatges. A l'esquerra són d'arc rebaixat. Façana arrebossada.

## Història

Pertanyia als FERRER de la Vall de la Bianya. EL rei Carles Quart els concedeix el blasó (1795: títol de noblesa). A la segona meitat del segle xix hi va viure l'oculista Carreras Peralta.

## Referències

* 1 2 «Casa Ferrer del carrer de Bonaventura Carreras Peralta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Blefariceromorfs

Els blefariceromorfs (Blephariceromorpha) són un infraordre de dípters nematòcers que inclou tres famílies.

## Famílies

Hi ha tres famílies de blefariceromorfs:
* Família Blephariceridae
* Família Deuterophlebiidae
* Família Nymphomyiidae

## Referències

* ↑ ITIS - Blephariceromorpha
# Gazzuira

Gazzuira fou una ciutat de l'Imperi hitita a l'est de Kanish. Segurament estava poblada per hayases (prearmenis), hurrites, hitites i kashkes. Quan els kashka es van acostar a la zona vers el 1300 aC la ciutat s'hi va aliar i va saquejar les ciutats hitites de la rodalia.
# Colònia de Congo i Gabon

La colònia del Congo i Gabon (a vegades de Gabon i Congo) fou un domini colonial francès creat el 27 d'abril de 1886 en el marc d'un protectorat de l'Àfrica Equatorial Francesa encara per controlar. La formaven els territoris francesos del Congo i de Gabon i altres terres assignades a França per la Conferència de Berlín de límits imprecisos. Va substituir la Missió Francesa de l'Oest Africà.
Amb el progressiu avanç francès i els tractats entre potències, el 11 de desembre de 1888 la colònia es va rebatejar com Congo Mitjà-Gabon (Moyen Congo-Gabon) formant un territori dins del Protectorat de l'Àfrica Equatorial Francesa (AEF) que començava a agafar cos. Pels governadors de L'AEF vegeu Àfrica Equatorial Francesa. Pels governadors del territori del Gabon, vegeu Territori del Gabon

## Comissionat general pel Gabon i Congo

* Pierre Savorgnan de Brazza, 27 d'abril de 1886 a 28 de setembre de 1897 (al mateix temps Comissionat per l'Àfrica Equatorial Francesa).

## Resident pel Congo i Gabon

* Fortunes Charles de Chavannes, 20 d'agost de 1886 a 12 de març de 1889

## Referències

Worldstatesmen, per Ben Cahoon
# Prepotto

Prepotto (friülà Prepot, eslovè Prapotno) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. Alguns l'inclouen dins de l'Eslàvia friülana. L'any 2007 tenia 851 habitants. Limita amb els municipis de Brda (Eslovènia), Kanal ob Soči (Eslovènia), Cividale del Friuli, Corno di Rosazzo, Dolegna del Collio (GO), San Leonardo, San Pietro al Natisone i Stregna.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Gerardo Marcolini | Centredreta |
# Esteban Crespo García

Esteban Crespo García (Madrid, 10 de juny de 1971) és un guionista i director de cinema espanyol.

## Biografia

Va iniciar la seva trajectòria com a realitzador en el món del documental, fent nombrosos treballs per a la televisió. Més tard, va passar a ser assessor de continguts i analista de programes infantils en TVE. Va compaginar aquests treballs amb la direcció dels curtmetratges Siempre quise trabajar en una fábrica, Amar, Fin i Lala, nominat al Goya al millor curtmetratge de ficció el 2010, i Nadie tiene la culpa, Premi del Jurat al Festival Internacional de Cinema de Mont-real el 2011.
El seu curtmetratge, Aquel no era yo,va guanyar el Goya al millor curtmetratge de ficció de 2013 i ha rebut fins avui més de 90 premis nacionals i internacionals. El 16 de gener de 2014 es va anunciar la seva candidatura a l'Oscar al millor curtmetratge de ficció.
Esteban Crespo és membre de la Plataforma de nous realitzadors, codirector de la revista digital "todo-historias.com", i els sis curtmetratges de ficció que ha dirigit han rebut més de 200 premis nacionals i internacionals. En 2017 va començar estrenar el seu primer llargmetratge Amar. El 2019 va iniciar a Canàries el rodatge del seu segon llargmetratge Black Beach.

## Filmografia com a director
### Curtmetratges

* 2003 - Beneficiarios
* 2004 - Siempre quise trabajar en una fábrica
* 2006 - Fin
* 2006 - Amar
* 2009 - Lala
* 2011 - Nadie tiene la culpa
* 2012 - Aquel no era yo
* 2014 - La Propina

### Llargmetratges

* 2017 - Amar
* 2020 - Black Beach

## Premis
### Premis Goya

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2009 | Millor Curtmetratge de Ficció | Lala | Nominat |
| 2012 | Millor Curtmetratge de Ficció | Aquel no era yo | Guanyador |

### Premis Oscar

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2014 | Millor Curtmetratge de Ficció | Aquel no era yo | Nominat |

## Referències

* ↑ Biografía Esteban Crespo Garcia, eurochannel
* ↑ El corto español 'Aquel no era yo', de Esteban Crespo, candidato al Oscar, 20 Minutos, 16 de gener de 2014
* ↑ 'Aquel no era yo', de Esteban Crespo García, Mejor Cortometraje de Ficción Español, teinteresa, 17 de febrer de 2013
* ↑ Comienza el rodaje de 'Amar', la nueva cinta de Esteban Crespo, El Mundo, 12 d'abril de 2016
* ↑ Esteban Crespo rueda un thriller "dramático y melancólico" en Canarias, La Vanguardia, 12 de juny de 2019
# Casa Montlló

La Casa Montlló és una obra amb elements eclèctics i neoclàssics de Sabadell (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casal de doble cos amb un ampli jardí lateral, format per soterrani, planta baixa i pis. Té la coberta plana i accessible. La façana és notable pel seu equilibri, està ornamentada amb elements de pedra a les obertures i balustrada al coronament. La façana del pati, la tanca del jardí i l'accés a la cotxera tenen un estimable nivell de tractament i acabats. També són remarcables el cancell i la fusteria de les finestres i els balcons.

## Referències

* ↑ «Casa Montlló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Casa Montlló Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Campionat britànic de motocròs 1954

La temporada de 1954 del Campionat britànic de motocròs, anomenat a l'època ACU Scramble Drivers' Star, fou la 4a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU.

## Classificació final
### 500cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Geoff Ward | AJS | 39 |
| 2 | Phil Nex | BSA | 24 |
| 3 | David Tye | BSA | 20 |
| 4 | Jeff Smith | BSA | 20 |
| 5 | Terry Cheshire | BSA | 17 |
| 6 | Dave Bickerton | BSA | 12 |
| 7 | John Draper | BSA | 12 |
| 8 | John Avery | BSA | |
| 9 | Dave Curtis | Matchless | |
| 10 | Les Sheehan | AJS | |

## Referències

* «Grande Bretagne - Auto Cycle Union» (PDF) (en francès). memotocross.fr, 24-02-2023. [Consulta: 27 febrer 2023].
* Berry, Ian. «ACU Scramble Drivers' Star Winners 1951-59 (500cc)». A: Out Front! British Motocross Champions 1960-1974 (en anglès). High Wycombe: Panther Publishing, 2011, p. 12. ISBN 978-0-9564975-3-6.
# Gold und Liebe

Gold und Liebe (Or i amor) és el nom del quart disc del grup alemany de música electrònica Deutsch-Amerikanische Freundschaft. Va aparèixer l'any 1981, i fou publicat (com en el cas del disc anterior) al segell discogràfic Virgin Records.
Les vendes del seu anterior treball, Alles ist gut, van aconseguir treure'ls de l'escena musical alternativa d'Alemanya per fer-los assolir l'èxit, però "Gold und Liebe" no pogué igualar els seus registres, malgrat ser (o potser precisament per ser) molt semblant musicalment a "Alles ist gut": ritmes quasi marcials, baixos poderosos i, de tant en tant, algun instrument addicional com a complement (campanes o melodies senzilles de sintetitzador).
És en les lletres on es troben la majoria de les novetats de "Gold und Liebe": enrere quedaren (momentàniament) els textos amb implicacions polítiques, substituïts per d'altres amb connotacions sexuals ("Liebe auf den ersten Blick", "Sex unter Wasser" o "Was ziehst du an heute Nacht"), odes a la preparació física ("Muskel", "Absolute Körperkontrolle") o fins i tot proclames nihilistes ("Verschwende deine Jugend").
Lamentablement per als DAF, la seva contínua pressió per tocar temes tabú com les inclinacions polítiques d'"Alles ist gut" i el sexe a "Gold und Liebe" van provocar reaccions molt negatives contra ells, que desembocaren en unes divergències entre Görl i Delgado que acabaren portant-los a la dissolució del grup.

## Temes
### DAF2CD

* Liebe auf den ersten Blick (Amor a primera vista) (3,57)
* El qué (El què) (3,33)
* Sex unter Wasser (Sexe sota l'aigua) (3,04)
* Was ziehst du an heute Nacht (Què portes posat aquesta nit?) (3,46)
* Goldenes Spielzeug (Joguina daurada) (3,57)
* Ich will (Jo vull) (3,19)
* Muskel (Múscul) (3,23)
* Absolute Körperkontrolle (Control corporal absolut) (3,12)
* Verschwende deine Jugend (Malgasta la teva joventut) (3,48)
* Greif nach den Sternen (Agafa les estrelles) (3,39)

## Dades

* DAF són: Gabi Delgado (veus) i Robert Görl (música, bateria, sintetitzador, seqüenciador, campanes).
* Textos: Gabi Delgado, excepte "El qué" (Gabi Delgado/Robert Görl).
* Enregistrat a Conny's Studio entre agost i setembre de 1981. Produït per Conrad Plank.

## Enllaços externs

* http://www.robert-goerl.de/DGraphieDAFGoldLiebe.html
# Claudio Miguel Pizarro Bosio

Claudio Miguel Pizarro Bosio (nascut a Callao el 3 d'octubre del 1978) és un exfutbolista professional peruà. Amb el Fußball-Club Bayern München va guanyar una Supercopa d'Europa (2013).

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20191016101105/https://www.werder.de/en/teams/first-team/players/claudio-pizarro/
* ↑ https://web.archive.org/web/20130827221450/https://www.fcbayern.telekom.de/en/teams/first-team/claudio-pizarro/index.php
* ↑ «El Bayern guanya el Chelsea en l'últim penal per emportar-se una Supercopa explosiva». 324.cat, 30-08-2013. [Consulta: 5 setembre 2013].
* ↑ «Philipp Lahm eyes Super Cup win» (en anglès). ESPN, 29-08-2013. [Consulta: 30 agost 2013].

## Enllaços externs

* Estadístiques a transfermarkt.de Arxivat 2010-03-04 a Wayback Machine. (alemany)
# Primer ministre d'Antigua i Barbuda

El Primer Ministre és el Cap de Govern d'Antigua i Barbuda. És el líder del partit més gran de la Cambra dels Representants. A juliol del 2021, Gaston Browne és el titular del càrrec, que ocupa des del 13 de juny del 2014.
Aquesta és la llista dels primers ministres d'Antigua i Barbuda des de la independència, l'1 de novembre de 1981.
| # | Nom | Imatge | Període de govern | Període de govern | Partit | Partit |
| # | Nom | Imatge | Començament | Final | Partit | Partit |
| 1 | Vere Cornwall Bird | | 1 de novembre de 1981 | 9 de març de 1994 | | Antigua Labour Party |
| 2 | Lester Bryant Bird | | 9 de març de 1994 | 24 de març de 2004 | | Antigua Labour Party |
| 3 | Baldwin Spencer | | 24 de març de 2004 | 13 de juny de 2014 | | United Progressive Party |
| 4 | Gaston Browne | | 13 de juny de 2014 | actualitat | | Antigua Labour Party |

## Referències

* ↑ «Antigua and Barbuda Government» (en anglès). Govern d'Antigua i Barbuda. [Consulta: 18 juliol 2021].
* ↑ Jacqueline Charles, "Browne becomes new prime minister of Antigua, youngest ever", The Miami Herald, 13 juny 2014.
# Esteban Casado Poveda

Esteban Casado Poveda (Ciudad Real. 11 de setembre de 1943 - 26 de gener de 2020) fou un polític i sindicalista català d'origen castellanomanxec.

## Trajectòria

S'establí a l'Hospitalet de Llobregat i treballà com a mecànic a la SEAT. Des de 1975 milita a la UGT de Catalunya, sindicat en el que ha estat vocal de la Federació del Metall de Catalunya i president de Conflicte Federal del Metall.
El 1975 també es va afiliar a la Federació Catalana del PSOE, de la que en fou membre del comitè nacional. Quan aquesta es va integrar en el PSC passà a ocupar la secretaria nacional de política sindical. A començaments de la dècada de 1980 era secretari general de l'Agrupació 5a del PSC a l'Hospitalet de Llobregat. Fou elegit diputat pel Partit dels Socialistes de Catalunya a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980 per la circumscripció de Barcelona. Ha estat membre de la comissió de Política Social del Parlament de Catalunya de 1980 a 1984. No es presentà a les eleccions de 1984.

## Referències

* ↑ Martín Toval fue el único diputado socialista andaluz del Parlament que catalanizó su nombre, a ABC, 26-4-1995, p.50
* ↑ Relació de Diputats de la Primera Legislatura del Parlament de Catalunya. Esteban Casado figura a la pàgina 50
# Casa Montserrat Enrich

La Casa Montserrat Enrich és un edifici neoclàssic del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici d'estil neoclàssic del tipus de petit palau. Està envoltat per un jardí. De planta rectangular, consta de planta baixa, primer i segon pis. És característic pel gran balcó de porta rodona suportat per columnes bessones d'estil jònic. Les proporcions són alterades produint així una impressió de major pes, o major volum que la que correspondria a l'ordre i composició general.

## Referències

* ↑ «Casa Montserrat Enrich». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# Campionat britànic de motocròs 1959

La temporada de 1959 del Campionat britànic de motocròs, anomenat a l'època ACU Scramble Drivers' Star, fou la 8a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU.

## Classificació final
### 500cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Arthur Lampkin | BSA | 42 |
| 2 | Don Rickman | BSA / Métisse | 33 |
| 3 | Derek Rickman | BSA / Métisse | 26 |
| 3 | John Draper | BSA | 26 |
| 5 | Dave Curtis | Matchless | 24 |
| 6 | Ron Langston | Ariel | 18 |
| 7 | Jeff Smith | BSA | |
| 8 | Brian Martin | BSA | |
| 9 | John Giles | Triumph | |
| 10 | Dave Bickers | Greeves | |
* ↑ Dereck Rickman i John Draper empataren a punts en la tercera posició

## Referències

* «Grande Bretagne - Auto Cycle Union» (PDF) (en francès). memotocross.fr, 24-02-2023. [Consulta: 27 febrer 2023].
* Berry, Ian. «ACU Scramble Drivers' Star Winners 1951-59 (500cc)». A: Out Front! British Motocross Champions 1960-1974 (en anglès). High Wycombe: Panther Publishing, 2011, p. 12. ISBN 978-0-9564975-3-6.