OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chris Vermorcken

Chris Vermorcken (Brussel·les, 1936) és una guionista i directora de cinema belga. El seu documental del 1980 Io sono Anna Magnani, va rebre el premi André Cavens a la millor pel·lícula atorgada per l'Associació Belga de Crítics de Cinema (UCC). També ha realitzat altres documentals per cinema i televisió.

## Filmografia

* Le dernier des chiens (curtmetratge, 1975)
* L'île oubliée (curtmetratge, 1976)
* Ayez le sourire (curtmetratge, 1977)
* Io sono Anna Magnani (documental, 1980)
* The New You Asked for It (sèrie de televisió, 1981)
* Pantera (curtmetratge, 1982)
* Profession dresseur (curt documental, 1983)
* La porte entrouverte (curtmetratge, 1983)
* The Hollywood Messenger (documental, 1985)
* Leonor Fini (documental, 1988)
* Vers des rêves impossibles (documental, 1999)

## Referències

* ↑ «Chris Vermorcken» (en francès). Cinergie.be, 01-08-1999. Arxivat de l'original el 25 desembre 2013. [Consulta: 30 octubre 2012].
# Lucas Yáñez

Lucas Yáñez fou un polític valencià del segle xix, diputat a Corts i alcalde de València durant el regnat d'Isabel II d'Espanya. El 1834 i 1837 fou escollit regidor de València pel Partit liberal, i fins i tot el 1835 fou comandant de la Milícia Nacional. Entre 1837 i 1840 va adquirir béns gràcies a la desamortització de Mendizábal i es va convertir en hisendat. Aleshores es va passar al Partit Moderat, i després de la caiguda de Baldomero Espartero el 1844 fou nomenat president de la Diputació de València i fou escollit diputat a les Corts Espanyoles, escó que va ocupar fins al 1847. Després fou alcalde de València de febrer a juny de 1853.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.582. ISBN 9788495484802.
* ↑ Lucas Yáñez, Índex Històric del Congrés dels Diputats
# Lúixine

Lúixine (en (ucraïnès): Лушине en rus: Лушино, Lúixino) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 214 habitants. Pertany al districte rural de Saki.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Ford Nucleon

El Ford Nucleon fou un concepte desenvolupat per Ford el 1957 dissenyat com un futur cotxe de generació nuclear, un dels exemplars d'aquests dissenys durant els anys cinquanta i seixanta. El concepte només es va demostrar com a model a escala. El disseny no incloïa un motor de combustió interna; més aviat, el vehicle havia de ser alimentat per un petit reactor nuclear a la part posterior del vehicle, basant-se en el supòsit que això seria possible un dia reduint les mides. El cotxe havia d'utilitzar una màquina de vapor alimentada per fissió d'urani similar a les que es troben als submarins nuclears.
La maqueta del cotxe es pot veure al Museu Henry Ford de Dearborn, Michigan.

## Concepte de disseny

En el moment de la presentació del concepte del cotxe, la tecnologia nuclear era relativament nova i es creia que aviat la tecnologia de fissió nuclear es podia fer compacta i assequible, de manera que el combustible nuclear esdevindria la font d'energia primària als EUA i la gasolina quedaria obsoleta. Ford va plantejar un futur on es substituirien les benzineres per estacions de recàrrega de servei complet i que el vehicle passés a 5.000 milles abans que el reactor hagués de ser intercanviat per un de nou. Es reduirien les versions dels reactors nuclears que utilitzaven els submarins militars en aquell moment, utilitzant l'urani com a matèria de fissió. Com que es substituiria tot el reactor, Ford va plantejar que el propietari tindria múltiples opcions per als reactors, com ara un model eficient en el consum de combustible o un model d'alt rendiment, a cada canvi del reactor. En última instància, el reactor utilitzaria la calor per convertir l'aigua en vapor i el tren d'energia seria impulsat pel vapor.

## En la cultura popular

The Nucleon és la inspiració dels cotxes nuclears a la franquícia de videojocs Fallout. Per exemple, les cartelleres del joc descriuen el fictici Chryslus Corvega Atomic V8 com un motor "Atomic V8". La representació del joc és més satírica, tanmateix, ja que els cotxes esclaten en un núvol de bolet tòxic nuclear poc plausible i alliberen radiació quan es disparen.

## Referències

* ↑ Bellows, Alan. «The Atomic Automobile». Damn Interesting, 27-08-2006. [Consulta: 8 gener 2011].
* ↑ «The Henry Ford, America's Greatest History Attraction». [Consulta: 20 març 2012].
* ↑ Morris, Neil. Transportation, 2010, p. 13. ISBN 978-1410939111.
* ↑ Bellows, Alan. «The Nucleon - Ford Motor Company's vision for an atomic-age wonder-car». A: Alien Hand Syndrome: And Other Too-Weird-Not-to-Be-True Stories. Workman Publishing, 2009, p. 168. ISBN 978-0-7611-5225-5.
* ↑ Marquis, Erin. «Nuclear-powered concept cars from the Atomic Age». Autoblog.com, 17-07-2014. [Consulta: 11 març 2018].
* ↑ Kapell, Matthew Wilhelm. Playing with the Past: Digital Games and the Simulation of History. ISBN 9781623567286.
* ↑ «Fallout 3 vehicles» (Media Wiki). The Vault, the Fallout Wiki. [Consulta: 7 març 2011].
# Lucas de Spínola y Spínola

Lucas de Spínola y Spínola, XIV comte de Siruela (Madrid, 6 de desembre de 1679 - 10 de juliol de 1750) fou un militar espanyol, capità general dels Reials Exèrcits Espanyols i Capità general d'Aragó durant el regnat de Felip V d'Espanya.
Era el segon dels fills de Francisco de Maria Spínola y Spínola (1659-1727), III duc de Sant Pietro Galatina, príncep de Molfetta, marquès de Noha, comte de Soleto, gran d'Espanya, i de la seva primera esposa, Isabel Spínola y Colona (c. 1656-1700), filla del marquès dels Balbases. Es va criar a Madrid fins que el 1694 ingressà al Terç de Milà. El 1696 ascendí a capità i en 1698 fou destinat a Lisboa. El 1700 fou destinat als Terços de Nàpols. En 1704 participà en la presa de Susa i en les batalles de Cassano (1705), Calcinatto sul Chiese i Castiglione delle Stiviere (1706). En 1707 fou nomenat tinent general dels Reials Exèrcits i destinat a Sicília a les ordres del seu oncle, el virrei Carlos Felipe Spínola, fins que fou evacuat fins 1713. Aleshores fou destinat al Principat fins l'11 de setembre de 1714. En 1718 va salpar cap a Sardenya i després cap a Sicília, on es va enfrontar als austríacs. fins 1720. Va ingressar en l'Orde de Sant Jaume en 1722.
El mateix 1722 fou nomenat capità general d'Aragó i president de la Reial Audiència, càrrec que va ocupar fins 1732. Després va tornar a detenir el càrrec en 1733-1736 i en 1741-1746. Alhora, en 1726 fou nomenat capità general dels Reials Exèrcits. En 1729 també participà en l'expedició que asseguraria els ducats de Parma i Toscana per a l'infant Carles de Borbó (futur Carles III d'Espanya i posteriorment fou enviat extraordinari davant Lluís XV de França.
En 1749 fou nomenat president de la Junta de Generals creada per a redactar les Ordenances Militars, que serien la base de les futures Ordenances de Carles III de 1762. En 1750 també va rebre el Toisó d'Or.

## Referències

* ↑ Lucas de Spínola y Spínola, Real Academia de la Historia
# Gitane-Frigécrème

L'equip Gitane-Frigécrème va ser un equip ciclista francès que competí professionalment entre el 1972 i 1973. Al desaparèixer, la majoria de la seva plantilla va ingressar al Sonolor-Gitane.

## Principals resultats

* GP Ouest France-Plouay: Jean-Claude Largeau (1973)
* Bordeus-París: Enzo Mattioda (1973)
* Tour de l'Alt Var: Joop Zoetemelk (1973)

### A les grans voltes

* Volta a Espanya
** 0 participacions:
* Tour de França
** 2 participacions (1972, 1973)
** 3 victòries d'etapa:
*** 3 el 1973: Joop Zoetemelk (2), Michael Wright
** 0 victòries final:
** 1 classificacions secundàries:
*** Classificació de la combinada: Joop Zoetemelk (1973)
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions

## Composició de l'equip

1972 :
1973 :

## Enllaços externs

* Plantilles i Resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i Resultats a cyclebase.nl
# Lucas Vis

Lucas Vis (Bergen, 19 de febrer de 1947) és un director d'orquestra i compositor neerlandès.
Vis va assistir al Musiklyzeum a Amsterdam del 1962 al 1969, on va estudiar violoncel amb Reinier Bresser i direcció d'orquestra amb Jaap Spaanderman. Després de realitzar una classe magistral en la direcció al Mozarteum de Salzburg com a premi, va ser l'assistent de Bruno Maderna del 1967 al 1973. També va assistir a cursos amb Pierre Boulez a Basilea, amb Jean Fournet, Marius Constant, Dean Dixon i Paul Hupperts i va prendre lliçons de composició amb Jan van Vlijmen. El 1971 va rebre el Premi de composició de Tanglewood de Koussevitzky.
Des del 1976 fins al 1979 va ser director del "Nederlands Ballet Orkest"", llavors director d'orquestra del Brabants Orkest fins al 1983. Del 1988 al 1996 va dirigir la "Noordhollands Philharmonisch Orkest". Va ser també director del Conservatori de Maastricht fins al 1998, després rector del Conservatori van Amsterdam fins al 2005.
Vis va dirigir les principals orquestres dels Països Baixos com ara l'Orquestra Concertgebouw, l'Orquestra Filharmònica de Rotterdam i l'Orquestra de Ràdio Filharmònica, així com les orquestres a Anglaterra, França, Àustria, Dinamarca, Alemanya i Itàlia. Ha treballat amb compositors com John Cage, Mauricio Kagel, Karlheinz Stockhausen i Louis Andriessen i ha estrenat obres d'Otto Kettings, Theo Loevendies i Guus Janssens a l'Òpera holandesa.

## Obres

* Assaig I per a vuit instruments, 1971
* Música per a soprano i violoncel, 1971
* Serenata per a tres violes i orquestra, 1973
* Openingsmuziek per a orquestra, 1976
# Clerve

El Clerve (en luxemburguès: Klierf) és un riu de Luxemburg, que s'uneix amb el riu Wiltz a Kautenbach. La seva longitud total és de 48 km. Passa per les ciutats de Clervaux, Meccher, Drauffelt, Enscherange, Lellingen i de Troisvierges. És conegut també aigües amunt de Clervaux com el riu «Woltz».

## Referències

* ↑ «Woltz River» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-02-24. [Consulta: 7 octubre 2015].
# Ministeri de Ciència, Tecnologia i Medi Ambient de Cuba

El Ministeri de Ciència, Tecnologia i Medi ambient de Cuba, més conegut a Cuba per les sigles CITMA, és l'òrgan estatal que s'encarrega de dirigir, executar i controlar la política de l'Estat i del Govern en l'activitat científica i tecnològica, la política ambiental i d'ús pacífic de l'energia nuclear, assegurant el seu desenvolupament i evolució d'una manera coordinada per contribuir al desenvolupament sostenible de la República Cubana.
Aquest ministeri cubà delega les seves funcions en nombroses agències, centres i institucions relacionades amb la seva àrea de gestió, entre els quals es destaquen:
* Agència de Medi ambient (AMA)
* Centre d'Informació, Gestió i Educació Ambiental (CIGEA)
* Institut de Geografia Tropical
* Centre d'Inspecció i Control Ambiental (CICA)
* Sistema Nacional d'Àrees Protegides de Cuba (SNAP)
# Turpial d'espatlles grogues

El turpial d'espatlles grogues (Icterus cayanensis) és un ocell de la família dels ictèrids (Icteridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva, bosc obert, caatinga i camp obert de les terres baixes de Guyana, Surinam, Guaiana Francesa i nord del Brasil. Al sud-est, a al llarga de l'Amazones fins l'est del Perú i nord de Bolívia. Des de l'est de Colòmbia fins al sud de Veneçuela, les Guaianes, nord-oest del Brasil i nord-est del Perú.

## Taxonomia

Alguns autors consideren que es tracta de dues espècies:
* Icterus cayanensis (Sensu stricto) - turpial d'espatlles grogues.
* Icterus chrysocephalus (Linnaeus, 1766) - turpial dels moritxes.

## Referències

* ↑ turpial d'espatlles grogues«Turpial d'espatlles grogues». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ turpial dels moritxes«Turpial d'espatlles grogues». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Gertwiller

Gertwiller (en alsacià Gertwiller) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 868 habitants.
Forma part del cantó d'Obernai, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes del Pays de Barr.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 674 | 730 | 832 | 793 | 774 | 868 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Daniel Huchelmann | |
# Llum de fenedura

El llum de fenedura, és un dispositiu òptic que s'utilitza en oftalmologia per a l'exploració de les estructures del segment anterior de l'ull.
Consisteix en un microscopi binocular dotat d'una potent font de llum que permet veure en tres dimensions i amb una amplificació que oscil·la entre 6 i 40 augments, les estructures del segment anterior de l'ull: parpella, conjuntiva, còrnia, iris, cristal·lí i cambra anterior. Si se li s'adapten unes lents especials, és possible visualitzar les estructures més profundes segment posterior de l'ull com l'humor vitri, la retina i la papil·la òptica o disc òptic, per a això cal instil·lar prèviament unes gotes que produeixen la dilatació transitòria de la pupil·la.
Per realitzar l'exploració, el pacient ha de seure i recolzar la barbeta sobre un suport que manté el cap immòbil, el metge es col·loca al davant, i a través del microscopi observa les diferents parts de l'ull. El sistema d'il·luminació va muntat en un braç mòbil, el que dona la possibilitat de variar l'angle amb què incideix la llum sobre la superfície ocular.
Es tracta d'una tecnologia essencial en oftalmologia amb la qual és possible detectar la posició, forma i profunditat de qualsevol anomalia en l'estructura de l'ull.

## Referències

* ↑ Demetrio Pita Salorio: Diccionario terminológico de oftalmología Arxivat 2010-08-27 a Wayback Machine., 2009. Consultat el 23-2-2010
* ↑ MedlinePlus: Examen con lámpara de hendidura. Consultat el 23-2-2010
* ↑ Jack J. Kanski: Oftalmología clínica, 5ª edición, 2004, ISBN 978-84-8174-758-4
# Gizotso

Gizotso és el nom donat en basc a l'home llop (de Gizon: home i Otso: llop). És considerat com un monstre de la mitologia basca, meitat home i meitat llop. Segons les llegendes, viu pel bosc i apareix de vegades a la nit, amb cadenes. A la regió de Luzaide (Navarra) es creia que posseïa una força extraordinària.
A la regió d'Arratia, a Biscaia, es considera que és el resultat de relacions sexuals entre llops i humans. La gent diu que al lloc anomenat Aginao (Zeanuri) hi vivia una dona que anava a casa seva, però el Gizotso es va topar amb ella i li va arrencar els pits.

## Referències

* ↑ Jose Miguel de Barandiaran, obras completas. Egilea, Jose Miguel de Barandiaran. Argitaletxea, Editorial la gran enciclopedia vasca, Bilbao 1976.

## Enllaços externs

* Enciclopèdia Auñamendi: Gizotso
* Euskal Mitologia: Gizotso
# Franklin (Carolina del Nord)

Franklin és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 3.967 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Franklin tenia 3.490 habitants, 1.627 habitatges i 899 famílies. La densitat de població era de 351,8 habitants per km².
Dels 1.627 habitatges en un 24,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,7% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 44,7% no eren unitats familiars. En el 40,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 22% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,08 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 24,1% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 23,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.534 $ i la renda mediana per família de 30.426 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.066 $ mentre que les dones 18.472 $. La renda per capita de la població era de 15.129 $. Entorn del 15,2% de les famílies i el 20,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Franklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Franklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Mistretta

Mistretta (sicilià Mistritta) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2009 tenia 5.153 habitants. Limita amb els municipis de Capizzi, Caronia, Castel di Lucio, Cerami (EN), Motta d'Affermo, Nicosia (EN), Pettineo, Reitano, Santo Stefano di Camastra.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Iano Antoci | Llista cívica |

## Personatges il·lustres

* Giuseppe Cocchiara (1904-1965), folklorista.
* Antonino Pagliaro (1898-1973), lingüista.
# Turó de la Roca de Migdia

El Turó de la Roca de Migdia és una muntanya de 1.232,3 metres del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, del Pallars Jussà, en terres del poble de Toralla.
Està situat a la Serra de Sant Salvador, al vessant nord, al límit de migdia de la vall del riu de Serradell. És al nord-est del cim de Santes Creus, al sud-est de Serradell i a ponent de Toralla. Té a llevant seu el Turó de la Roca Dreta i al nord-est l'Arreposador i la Cova de Toralla.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Geruge

Geruge és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 161 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Geruge era de 161 persones. Hi havia 68 famílies de les quals 24 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 16 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 28 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 74 habitatges, 64 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 62 eren cases i 9 eren apartaments. Dels 64 habitatges principals, 50 estaven ocupats pels seus propietaris, 13 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 7 tenien dues cambres, 14 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 35 en tenien cinc o més. 48 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 23 habitatges hi havia un automòbil i a 32 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Geruge el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 8 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 12 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 8 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 8 |
| 16 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 106 persones, 79 eren actives i 27 eren inactives. De les 79 persones actives 76 estaven ocupades (39 homes i 37 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 27 persones inactives 9 estaven jubilades, 12 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Geruge hi havia 70 unitats fiscals que integraven 171 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 18.094 €.

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Geruge hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Geruge a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Geruge a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Llum de Mafasca

La llum de Mafasca és una llegenda d'origen canari, amb especial influència a Fuerteventura. El fenomen lumínic es repeteix en altres zones de l'arxipèlag com a Gran Canària, La Palma, Tenerife o La Gomera, on han registrat diverses manifestacions.

## Característiques

La Llum de Mafasca consisteix, segons els quals relaten haver-la vist, en un brot lluminós, que pot ser de diferents colors, segons l'espectador, com a blau, groc, verd o vermell, similar a la visió de la burilla d'un cigarret en la foscor.

## Fenomen

La llum de Mafasca és una llum, probablement produïda per algun fenomen natural, que s'apareix sobretot en les nits fosques i silencioses. La llum és petita, però de vegades pot aconseguir grans dimensions durant uns segons, per recuperar de nou la seva grandària. Es desplaça de forma aparentment intel·ligent, pujant i baixant i pot mantenir-se estàtica en l'aire o accelerar, de sobte. En les possibles explicacions es descarta que sigui algun tipus de Làser, ja que l'origen de la llegenda data de molts segles enrere.

## Llegenda

La llegenda de la llum de Mafasca és original de Fuerteventura, que consisteix en un brot lluminós de diferents colors que es veuen en la foscor.
Quan van començar a ajuntar la llenya necessària per preparar el foc, entre les restes recollides van trobar una petita creu de fusta. Els pastors coneixien que a Fuerteventura és costum col·locar una creu en el lloc on mor una persona, però amb el gana que tenien van fer cas omís d'aquesta tradició i van utilitzar la creu per alimentar el foc.
Però, segons la llegenda, quan les flames van començar a consumir la creu de fusta, de les cendres va sorgir una estranya llum que saltava d'un costat cap a un altre, com si tingués vida pròpia. Els pastors, espantats, van córrer allunyant-se d'aquell objecte lluminós que per a ells no era una altra cosa que l'ànima del difunt pel qual havien clavat aquella creu.
Des de llavors es produeixen aquests fenòmens en les nits silencioses i fosques tant a Fuerteventura com en les altres illes en l'arxipèlag Canari.

## Referències

* ↑ «La luz de Mafasca leyenda o realidad», 07-12-2007. [Consulta: 17 febrer 2019].
* ↑ «La luz de Mafasca».
* ↑ «Otras luces de Mafasca». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 13 març 2019].
* ↑ «Las islas Canarias albergan un sinfín de misterios y Fuerteventura no escapa a ellos». Arxivat de l'original el 2019-02-26. [Consulta: 13 març 2019].

## Enllaços externs

* La llum de Mafasca