OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Els Pavesos

Els Pavesos va ser un grup de música popular nascut a València a principi dels anys 70 en la Falla Corretgeria - Bany dels Pavesos (d'on li ve el nom) de Ciutat Vella, quan un grup de fallers encapçalat per Joan Monleón començà a oferir representacions i cantar cançons populars als seus companys, fins que a poc a poc anaren actuant en unes altres falles i es professionalitzaren, oferint una curta però interessant discografia.
El grup es movia al voltant de la personalitat de Joan Monleón i basava el seu repertori en la descontextualització del folklore valencià, sovint des d'un punt de vista satíric, amb una posada en escena lúdica i espectacular d'estètica fallera on les disfresses i els focs d'artifici eren una constant. El 1976 va participar en la segona edició del Canet Rock.

## Discografia

* A la nostra gent (1976): versions de cançons populars valencianes
* El pardal de Sant Joan... i la bolseria (1978): amb preludi de Joan Fuster
* València - Estambul- Konstantinòpolis (1979): el disc més exòtic, amb versions de Brel i col·laboració de Pi de la Serra
* Borumballes falleres (1981): disc temàtic de repertori explícitament faller

## Referències

* ↑ «Es mor l'actor i cantant Joan Monleon». Vilaweb.cat, 28-12-2009. Arxivat de l'original el 2010-06-20. [Consulta: 10 gener].
* ↑ «Reaparición del grupo "Els Pavesos"» (en castellà). El País, 02-11-1976. [Consulta: 10 gener].
* ↑ «Canet Rock. Els temps estan canviant». Enderrock, 224, 01-06-2014, pp. 38-47.

## Enllaços externs

* «Els pavesos». Arxivat de l'original el 2010-01-02. [Consulta: 12 gener 2007]. web del qual s'ha extret esta informació.
# Enheduanna (cràter)

Enheduanna és un cràter d'impacte al planeta Mercuri de 105 km de diàmetre. Porta el nom de la poetessa sumèria Enheduanna (2285 aC - 2250 aC), la primera persona autors literària conservada, i el nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2015.

## Referències

* ↑ «Enheduanna». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 4 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Els tres mosqueters (pel·lícula de 2011)

Els tres mosqueters (títol original en anglès, The Three Musketeers) és una pel·lícula europeaamericana de 2011 dirigida per Paul W. S. Anderson.
La història és una nova adaptació cinematogràfica en 3D de la clàssica novel·la d'aventures d'Alexandre Dumas i es va estrenar als cinemes en català el 30 de setembre de 2011.

## Argument

Segle XVII: D'Artagnan és un jove gascó i impetuós que viatja fins a París per esdevenir mosqueter com el seu pare. Malauradament, en aquest moment a la capital francesa hi ha un rei-nen al capdavant de la corona de França. Els vertaders assumptes d'Estat els porta el Cardenal Richelieu que sap que la millor manera de apoderar-se del tron és controlant els mosqueters que són incondicionalment lleials al monarca. Així, quan D'Artagnan arriba a París, es troba amb Aramis, Porthos i Athos, tres mosqueters veterans que han estat expulsats de la guàrdia reial. Reconeixent la valentia del jove, que els cita a un duel a vida o mort, els tres mosqueters el conviden a allotjar-se amb ells. Mentrestant, a Versalles, el Cardenal Richelieu s'adona que el puntal del jove matrimoni reial és la Reina Anna, la qual, de manera intel·ligent i elegant, aconsegueix desbaratar els seus plans més d'un cop. Per aquesta raó, per tal de reduir la seva influència sobre el monarca, el Cardenal maquina un engany: gràcies a la col·laboració de la seva espia, Milady de Winter, posa en un calaix de la cambra de la reina unes falses cartes d'amor del Duc de Buckingham i roba el collaret de diamants que el rei li havia regalat. Quan Lluís descobreix les cartes llegeix també que la reina ha entregat com a penyora pel seu amant el famós collaret. Richelieu, sabent la veritat, li proposa que celebri un ball i suggereixi a la reina que es vesteixi amb el collaret com a senyal d'amor. La reina Anna, quan troba la seva caixa forta buida, de seguida endevina qui ha estat el responsable de tot plegat però, si vol recuperar el favor de Lluís, no té més remei que recuperar el collaret. Així, ha de recórrer a les úniques persones que la poden ajudar i que romanen plenament fidels a la família reial: els tres mosqueters i D'Artagnan.

## Repartiment

| Intèrpret | Personatge |
| Milla Jovovich | Milady De Winter |
| Logan Lerman | D'Artagnan |
| Ray Stevenson | Porthos |
| Orlando Bloom | Duc de Buckingham |
| Juno Temple | Reina Anna |
| Christoph Waltz | Cardenal Richelieu |
| Luke Evans | Aramis |
| Matthew Macfadyen | Athos |

## Banda sonora

La cançó oficial de la pel·lícula és When we were young del grup britànic Take That.

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir

## Enllaços externs

* Els tres mosqueters a Fotogramas (castellà)
* Espot a Youtube (català)
# Enrico Ruggeri

Enrico Ruggeri, cantautor italià nascut a Milà el 5 de juny de 1957.
Va debutar al món de la cançó en la dècada dels 70 amb diversos grups alternatius, com els Decibel. El 1981, no obstant això, va decidir començar la seva carrera en solitari com a cantautor, component també per a altres artistes del seu país.
És un habitual del festival de Sant Remo en les facetes de cantant i de compositor, ha guanyat el concurs en dues ocasions: el 1987, amb "Si può dare di più" (Es pot donar més), en un trio compost per a l'ocasió juntament amb Gianni Morandi i Umberto Tozzi, tres grans aficionats al futbol, també el 1993 va vèncer a Sant Remo, aquesta vegada amb la cançó "Mistero" (Misteri), però va participar a Eurovisió aquest mateix any amb "Sole d'Europa" (Sol d'Europa).
Entre els seus projectes estava gravar un disc en castellà Gente con alma que finalment va sortir per Sony B.M.G.

## Discografia
### Albums

* 1977: Punk
* 1980: Vivo da re
* 1981: Champagne molotov
* 1983: Polvere
* 1984: Presente studio-live
* 1985: Tutto scorre
* 1986: Difesa francese
* 1986: Enrico VIII
* 1987: Vai Rrouge (live)
* 1988: La parola ai testimoni
* 1989: Contatti
* 1990: Il falco e il gabbiano
* 1991: Peter Pan
* 1993: La giostra della memoria
* 1994: Oggetti smarriti
* 1996: Fango e stelle (darrer LP)
* 1997: Domani è un altro giorno
* 1998: La gente con alma (en castellà)
* 1999: L' isola dei tesori
* 2000: L' uomo che vola
* 2001: La vie en rouge (doble directe)
* 2002: La vie en rouge (2 noves cançons)
* 2003: Gli occhi del musicista
* 2004: Punk prima di te
* 2005: Amore e guerra
* 2006: Cuore muscoli e cervello (3 CDs)
* 2007: Il regalo di Natale
* 2008: Rock show
* 2009: All in l'ultima follia di Enrico Ruggeri (3 CDs)
* 2009: Il regalo di Natale (3 noves cançons)
* 2010: La ruota

### Col·laboracions

* 1995 - Tributo ad Augusto

## Referències

* ↑ Bonacich, Drago. «Biography: Enrico Ruggeri». AMG. [Consulta: 9 maig 2010].
# Elènia de capell groc

El elènia de capell groc (Myiopagis flavivertex) és una espècie d'ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de rivera, localment a les terres baixes fins als 500 m, al sud i est de Veneçuela, Surinam, Guaiana Francesa, nord-est del Perú i Brasil amazònic.

## Referències

* ↑ «Elènia de capell groc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Emilio Miñana y Villagrasa

Emilio Miñana y Villagrasa (València, 1872 - 1 de desembre de 1937) fou un advocat valencià, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.

## Biografia

Llicenciat en dret, fou professor de dret de la Universitat de Madrid i administrador del Centro Jurídico Internacional dirigit per Adolfo Bonilla y San Martín. En 1918 va col·laborar a la revista germanòfila Renovación Española.
Amb Adolfo Bonilla y San Martín va ser autor de la bibliografia jurídica comercial i va traduir les obres d'alguns filòsofs europeus, entre ells Kant, per a la seva Colección de filósofos españoles y extranjeros. En 1922 fou admès a la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques, en la que va ingressar amb el discurs De la orientación y selección profesionales, on toca qüestions de psicologia aplicada a la vida professional i considera la psicologia com una de les ciències auxiliars més importants de l'Economia.

## Obres

* El anarquismo según las fuentes suecas y extranjeras (1906) de Friedrich Lindholm (traducció)
* Crítica de la razón práctica d'Immanuel Kant, amb Manuel García Morente
* Derecho mercantil (1923)

## Referències

* ↑ Renovación Española a filosofia.org
* ↑ La psicología científica y su presencia en la Real Academia de Ciencias Morales y Políticas
# Estació d'Almenara

Esquema :
Almenara és una estació de la línia C-6 de la xarxa de Rodalies Renfe de València situada al sud-est del nucli urbà d'Almenara a la comarca de la Plana Baixa de la província de Castelló. L'estació es troba a la línia del Corredor Mediterrani, per la qual cosa passen molts trens de llarg recorregut sense parar.
L'estació es troba en el punt quilomètric 38,8 de la línia fèrria d'ample ibèric que uneix Almansa amb Tarragona en la seua secció entre València i Tarragona a 6,66 metres d'altitud.
L'estació va ser inaugurada el 25 d'agost de 1862 amb l'obertura del tram Sagunt-Nules de la línia que pretenia unir València amb Tarragona. Les obres van anar a càrrec de la Societat dels Ferrocarrils d'Almansa a València i Tarragona o AVT que prèviament i sota altres noms havia aconseguit unir València amb Almansa. El 1889, la mort de José Campo Pérez principal impulsor de la companyia va abocar la mateixa a una fusió amb la Campanyia del Nord. El 1941, després de la nacionalització del ferrocarril a l'Estat espanyol l'estació va passar a ser gestionada per la recentment creada RENFE. El 10 de juliol de 2001 es va posar en funcionament la nova estació d'Almenara que se situa a només 300 metres de l'antic edifici per a viatgers. Les noves instal·lacions compten amb cinc vies i tres andanes, una lateral i dos centrals. Des del 31 de desembre de 2004 Renfe Operadora explota la línia mentre que Adif és la titular de les instal·lacions ferroviàries.

## Serveis ferroviaris
### Rodalies

Els trens de rodalia de la línia C-6 fan parada a l'estació.
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Rodalies València de Renfe |||||
| València-Nord | Les Valls | C-6 | La Llosa | Castelló de la Plana |

## Referències

* ↑ Almenara Euroferroviarios
* 1 2 Almansa a València i Tarragona (AVT) Companyia del Ferrocarril d'Almansa a València i Tarragona Spanishrailway
* ↑ Renfe inaugura una nova estació a la localitat d'Almenara Diario Crítico

## Vegeu també

* Línia 6 (Rodalies València)
* Rodalies València (xarxa ferroviària)
* Renfe Operadora

## Enllaços externs

* Cercanías Valencia en la web de Renfe
# Esqueis de la Burra

Esqueis de la Burra és una muntanya de 771 metres que es troba al municipi de Riells i Viabrea, a la comarca catalana de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Estadi Marcelo Bielsa

L'Estadi Marcelo Bielsa, també conegut com El Coloso del Parque, és un estadi de futbol de la ciutat de Rosario, a l'Argentina.
És la seu del club CA Newell's Old Boys i té una capacitat per a 42.000 espectadors. Va ser inaugurat el 23 de juliol de 1911.

## Referències

* ↑ «Estadio Marcelo A. Bielsa». CA Newell's Old Boys. Arxivat de l'original el de juliol 5, 2017. [Consulta: June 14, 2018].
* ↑ «Estadio Marcelo Bielsa». infodeportes.com. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2022. [Consulta: 15 febrer 2022].
# Estació de Badal

Mapa Metro Línia 5 :
Badal és una estació de la L5 del Metro de Barcelona situada sota el Carrer de Sants, entre les interseccions amb els carrers de Carreras i Candi i Sant Feliu de Guíxols, al districte de Sants-Montjuïc de Barcelona.
L'estació es va posar en servei el 1969 com a part del tram inaugural del Transversal Alt o la Línia V entre Passeig de Gràcia-Diagonal i Sant Ramon (avui anomenada Collblanc). Era la tercera línia de metro que entrava en funcionament a Barcelona. El 1982 amb la reorganització dels números de línies a L5 i canvis de nom d'estacions va adoptar el nom actual.
Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Cornellà Centre | Collblanc | | Plaça de Sants | Vall d'Hebron |

## Accessos

* Carrer Carreras i Candi
* Carrer de Sants

## Vegeu també

* Llista d'estacions del metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Estació de Balenyà - els Hostalets

Mapa sinòptic línia R3 :
Balenyà - Els Hostalets és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada a la població dels Hostalets de Balenyà de Balenyà a la comarca d'Osona. L'estació es troba a la línia Barcelona-Ripoll per on circulen trens de la línia R3 de Rodalies de Catalunya operat per Renfe Operadora.
Aquesta estació de l'antiga línia de Barcelona a Sant Joan de les Abadesses (actualment el tram Ripoll - Sant Joan és una via verda) va entrar en servei l'any 1875 quan es va obrir el tram entre Granollers i Vic.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 52.000 passatgers.
Rodalia de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| L'Hospitalet de Llobregat | Centelles | | Balenyà-Tona-Seva | Vic |
¹ Els regionals cadenciats direcció Ripoll / Ribes de Freser / Puigcerdà / La Tor de Querol no efectuen parada en aquesta estació.

## Referències

* ↑ «L'Hospitalet de Llobregat - Puigcerdà per Vic». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 juliol 2018].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Renfe Operadora
# Estació de Badalona Pompeu Fabra

Mapa Metro Línia 1 :
Mapa Metro Línia 2 :
Badalona Pompeu Fabra és una estació del metro de Barcelona de la Línia 2 que es va inaugurar el juliol de 2010, situada a la plaça de Pompeu Fabra, al centre de Badalona. En un futur podria arribar-hi la Línia 1 del metro.
L'estació es va construir a l'illa Fradera. Encara que abans de la seva inauguració fou anomenada provisionalment Badalona Centre, la pressió ciutadana va fer dedicar el nom de la plaça, i el de l'estació, al mestre Pompeu Fabra pel seu llarg vincle amb Badalona.

## Serveis ferroviaris

Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Paral·lel | Pep Ventura | terminal | terminal |
| Projectat |||||
| El Prat Estació | Bufalà | Badalona Estació | Badalona Estació |

## Accessos

* Avinguda Martí i Pujol
* Carrer de la Creu

## Imatges

* Ascensor al carrer
* Escales mecàniques
* Validadores
* Vestíbul

## Referències

* ↑ «PDI de la regió metropolitana de Barcelona 2009-2018: Programa AX (ampliació de xarxa)» (PDF). Autoritat del Transport Metropolità, 2009. Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 21 setembre 2010].
* ↑ «MAPA: De Fondo fins al mar, així serà el Metro de Badalona». El Nacional.cat, 09-10-2017.
* ↑ El Punt: Proposaran a l'ATM que l'estació de metro de l'Illa Central porti el nom de Badalona-Pompeu Fabra.

## Vegeu també

* Llista d'estacions del metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Eurybia

«Eurybia» té aquests significats:
* Eurybia (mitologia), una deessa del mar en la mitologia grega
* Eurybia (planta), un gènere de plantes asteràcies
* Eurybia (lepidòpter), un gènere de papallones
# Eurrhypis

Eurrhypis és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Eurrhypis cacuminalis (Eversmann, 1843)
* Eurrhypis guttulalis (Herrich-Schäffer, 1848)
* Eurrhypis pollinalis (Denis & Schiffermüller, 1775)
* Eurrhypis sartalis (Hübner, 1813)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 7 abril 2019].
# Estat de Greenberger–Horne–Zeilinger

En física, a l'àrea de la teoria de la informació quàntica, un estat de Greenberger–Horne–Zeilinger (estat GHZ) és un cert tipus d'estat quàntic entrellaçat que implica almenys tres subsistemes (estats de partícules, qubits o qudits). Va ser estudiat per primera vegada per Daniel Greenberger, Michael Horne i Anton Zeilinger el 1989. S'han observat propietats de l'estat extremadament no clàssiques.
L'estat GHZ és un estat quàntic entrellaçat per a 3 qubits i el seu estat és
$|\mathrm {GHZ} \rangle ={\frac {|000\rangle +|111\rangle }{\sqrt {2}}}.$
L'estat GHZ generalitzat és un estat quàntic entrellaçat de M > 2 subsistemes. Si cada sistema té dimensió $d$, és a dir, l'espai de Hilbert local és isomorf a $\mathbb {C} ^{d}$, aleshores l'espai de Hilbert total de M sistema de partides és ${\mathcal {H}}_{\rm {tot}}=(\mathbb {C} ^{d})^{\otimes M}$. Aquest estat GHZ també s'anomena com $M$ -partite qudit GHZ state, es llegeix
$|\mathrm {GHZ} \rangle ={\frac {1}{\sqrt {d}}}\sum _{i=0}^{d-1}|i\rangle \otimes \cdots \otimes |i\rangle ={\frac {1}{\sqrt {d}}}(|0\rangle \otimes \cdots \otimes |0\rangle +\cdots +|d-1\rangle \otimes \cdots \otimes |d-1\rangle )$
En el cas que cadascun dels subsistemes sigui bidimensional, és a dir, per a M -qubits, es llegeix
$|\mathrm {GHZ} \rangle ={\frac {|0\rangle ^{\otimes M}+|1\rangle ^{\otimes M}}{\sqrt {2}}}.$
En paraules simples, és una superposició quàntica de tots els subsistemes que es troben a l'estat 0 amb tots ells a l'estat 1 (els estats 0 i 1 d'un únic subsistema són totalment distingibles).
Els estats GHZ s'utilitzen en diversos protocols de comunicació quàntica i criptografia, per exemple, en l'intercanvi secret o en l'acord bizantí quàntic.

## Referències

* ↑ Daniel M. Greenberger; Michael A. Horne & Anton Zeilinger (2007), Going beyond Bell's Theorem
* ↑ Zhao, Yajuan; Zhang, Rui; Chen, Wenlan; Wang, Xiang-Bin; Hu, Jiazhong «Creation of Greenberger-Horne-Zeilinger states with thousands of atoms by entanglement amplification» (en anglès). npj Quantum Information, 7, 1, 05-02-2021, pàg. 1–6. DOI: 10.1038/s41534-021-00364-8. ISSN: 2056-6387.
* ↑ Han, Yun-Guang; Li, Zihao; Wang, Yukun; Zhu, Huangjun «Optimal Verification of the Bell State and Greenberger-Horne-Zeilinger States in Untrusted Quantum Networks» (en anglès). Optimal Verification of the Bell State and Greenberger-Horne-Zeilinger States in Untrusted Quantum Networks, 04-11-2021. Arxivat de l'original el 2023-04-22. DOI: 10.1038/s41534-021-00499-8 [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ Pan, Jian-wei; Zeilinger, Anton «Greenberger-Horne-Zeilinger-state analyzer». Physical Review A, 57, 3, 01-03-1998, pàg. 2208–2211. DOI: 10.1103/PhysRevA.57.2208.
* ↑ Mark Hillery; Vladimír Bužek & André Berthiaume (1998), "Quantum secret sharing", Physical Review A 59 (3): 1829–1834, DOI 10.1103/PhysRevA.59.1829
# Estàtua sedent de Lívia Drusil·la

L'Estàtua sedent de Lívia Drusil·la és una escultura datada a començaments del segle i, durant l'Imperi Romà, essent considerada una de les més formoses efígies de la dona de l'emperador August. Està exposada al Museu Arqueològic Nacional d'Espanya (Madrid) i té el número d'inventari 2737.

## Troballa

La peça va ser trobada el 1860 durant una excavació finançada pel Marquès de Salamanca a Paestum, important ciutat grecoromana de la regió italiana de Campània, situada al sud-est de la província de Salern, a 40 km al sud de la capital provincial i 92 de Nàpols, pertanyent al terme municipal de Capaccio-Paestum.

## Simbologia

L'escultura representa a Lívia Drusil·la, -Lívia Drusa Augusta, Lívia Drusila o Julia Augusta (28 de setembre 57 aC - 29 dC), tercera esposa de l'emperador romà August, i filla adoptiva de Livi Drus Claudià, mort a la batalla de Filipos-. Lívia va ser deificada durant el regnat del seu net, l'emperador Claudi, rebent a més a més el títol d'Augusta, atès que el fill de Lívia, l'emperador, es va negar a honrar-la i a deificar-la. A més a més, a la mort de la seva mare, no va respectar les darreres voluntats que ella havia deixat estipulades en el seu testament. Malgrat tot, Calígula, besnet de Lívia, va complir el disposat per la seva besàvia en el seu testament.

## Galeria

* Detall de mig-cos de Lívia Drusil·la
* Detall del rostre de l'estàtua de Lívia Drusil·la.
* Detall de la vestimenta de Lívia.
* Lívia i Tiberi, les dues estàtues van ser trobades juntes a Paestum i es conserven al Museu Arqueològic Nacional d'Espanya.

## Vegeu també

* Imperi Romà
* Escultura romana
* Lívia Drusil·la

## Referències

* 1 2 3 «Ficha completa. Livia de Paestum» (en castellà). MAN. [Consulta: 22 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Antonio García y Bellido: La Livia y el Tiberio de Paestum, en el Museo Arqueológico Nacional de Madrid, Archivo Español de Arqueología, 19, nº 63, 1946, págs. 145-148, edición digital en cervantesvirtual.com
# Experiència (desambiguació)

«Experiència» té aquests significats:
* En filosofia, dades provinents del món empíric mitjançant els sentits. Vegeu experiència.
* Conjunt de saber pràctic, lligat a l'experimentació i repetició.
* Coneixements professionals adquirits per la pràctica.
* Edat, fets viscuts que ensenyen a comportar-se davant fets futurs.
* Esdeveniment remarcable en l'existència personal.
* Experiència (jocs de rol), nivells que puja un personatge
Viccionari
# Euarconts

Els euarconts (Euarchonta) són un superordre de mamífers que conté quatre ordres: els dermòpters, els escandents, els extingit plesiadapiformes i els primats, a més de grups de posició taxonòmica incerta, com els mixodèctids.
En la majoria d'interpretacions moleculars els primats i els dermòpters estan junts en el clade dels primatomorfs, germà dels escandentis, però hi ha estudis que situen els escandentis i els dermòpters com a tàxons germans en el clade dels sundateris.
Els euarconts formen amb els glirs els euarcontoglirs, un dels quatre clades principals dels euteris.
| Euarchontoglires | Glires Rodentia Lagomorpha  Euarchonta    Scandentia  Primatomorpha   Dermoptera   †Plesiadapiformes Primates |

## Referències

* Murphy W. J., E. Eizirik, W. E. Johnson, Y. P. Zhang, O. A. Ryder, S. J. O'Brien, 2001a. Molecular phylogenetics and the origins of placental mammals Nature 409:614-618. «Enllaç».
* Ulfur Arnason, et al. Mammalian mitogenomic relationships and the root of the eutherian tree. Proceedings of the National Academy of Science 99: 8151-8156. «Enllaç».
* Jan Ole Kriegs, Guennadi Txurakov, Jerzy Jurka, Jürgen Brosius, and Jürgen Schmitz (2007) Evolutionary history of 7SL RNA-derived SINEs in Supraprimates. Trends in Genetics 23 (4): 158-161 «Enllaç». (PDF version «PDF». Arxivat de l'original el 2007-08-03. [Consulta: 28 juliol 2007].)
# Evangeli de Basilides

L'Evangeli de Basilides és un evangeli apòcrif perdut escrit per Basilides, un gnòstic grec que va viure a Alexandria al segle ii.
Només es coneixen fragments del llibre que va escriure, que segons alguns autors, no seria pròpiament un text evangèlic nou o diferent, sinó una compilació feta a base dels evangelis sinòptics on l'autor hi hauria intercalat les seves idees gnòstiques. Basilides va tenir la seva màxima projecció cap a l'any 133. Els seus deixebles s'anomenaven basilidians.
El contingut que es coneix d'aquest evangeli prové de citacions que en fan els Pares de l'Església, especialment Orígenes (Homilies) i Jeroni d'Estridó, (al pròleg dels Commentarii in Matthaeum).

## Referències

* ↑ Santos Otero, Aurelio de. Los Evangelios apócrifos. Madrid: B.A.C., 1999, p. 70. ISBN 8479140445.
# Ezkaroze

Ezkaroze (en basc, cooficialment en castellà Ezcároz) és un municipi de Navarra, a la comarca de Roncal-Salazar, dins la merindad de Sangüesa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 364 | 356 | 363 | 362 | 369 | 364 | 363 | 363 | 363 | 352 | 363 |
| Fonts: Ezkaroze i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||

## Personatges il·lustres

* Gabriel Urralburu, polític navarrès que fou President del Govern de Navarra.
* Cesár Cruchaga, futbolista navarrès, capità del Club Atlético Osasuna.