OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Serreta de la Mina

La Serreta de la Mina és una serra de la part occidental del terme municipal de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà. El seu extrem oest, el Tuc del Muntanyó, és al límit amb el terme municipal de la Vall de Boí, de l'Alta Ribagorça.
Pertany a l'antic terme de Benés, de l'Alta Ribagorça, agregat el 1970 al terme pallarès de Sarroca de Bellera.
# Sessa ibn Daher

Sessa (o Sissa) ibn Daher, també citat com a Lahur Sessa fou, segons l'autor àrab Al-Sephadi, citat per l'autor francès Jean-Étienne Montucla a Histoire des mathématiques, el matemàtic indi que es va inventar el joc dels escacs (en realitat, amb més precisió, el xaturanga).
Segons la història, la invenció del joc va deixar el seu senyor, un príncep indi, (o bé el rei persa Ardshir) tan feliç que va dir al matemàtic que podia demanar-li tot allò que volgués, que li seria atorgat. El matemàtic va dir que com que era modest, només volia un gra de blat per la primera casella del tauler, dos per la segona, quatre per la tercera, i així successivament, anant doblant la quantitat fins a arribar a la casella seixanta-quatrena.
El príncep, inicialment, es va meravellar de la modèstia de la petició, i va ordenar que es complís, però quan es varen fer els càlculs del blat que calia, va constatar que era molt més del que hi havia en tot el regne, i fins i tot a tota Àsia.
Després d'això, el príncep va reconèixer al matemàtic que no podia pagar el preu, i el va elogiar novament, ja que la naturalesa de la petició l'havia deixat més admirat encara que la invenció del propi joc.

## El càlcul matemàtic

El càlcul matemàtic de la quantitat de blat demanada per Sessa al príncep s'expressa en matemàtica moderna mitjançant la fórmula següent, amb un 2 elevat a la seixanta-quatrena potència.
    $\sum _{i=0}^{63}2^{i}=2^{64}-1$
La quantitat de grans de blat que caldria per complir la petició seria de 18.446.744.073.709.551.615 grans.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Enciclopèdia Britànica, edició de 1823, p. 549 [http://books.google.cat/books?id=wNEnAAAAMAAJ&pg=PA549&f=false%5BEnllaç+no+actiu%5D [google books]]
* 1 2 3 4 5 6 7 Charles Hatchett, On the spikenard of the ancients (1836), p.19 [http://books.google.cat/books?id=FyoBAAAAQAAJ&pg=PA19&lpg=PA19&f=false%5BEnllaç+no+actiu%5D [google books]]

## Bibliografia

* LASKER, Edward. Història dels escacs. Trad. Aydano Arruda. 2 ed. São Paulo : Ibrasa, 1999.
* SANTOS, Pedro S. O que é Xadrez?, 1993. (Coleção Primeiros Passos).
* TAHAN, Malba. O Homem que Calculava. 55 ed. São Paulo : Record, 2001.
# Sent Desier e la Tor

Sent Desíer la Tor (en francès Saint-Dizier-la-Tour) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa, al districte d'Aubusson i cantó de Chénérailles.
La seva població al cens de 1999 era de 228 habitants. Està integrada a la Communauté de communes de Chénérailles.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 370 | 321 | 276 | 234 | 228 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Odile Turpinat | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net, on també hi ha la fitxa de la comuna Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine..
# Seutes III

Seutes III (en llatí Seuthes, en grec antic Σεύθης) era un rei odrisi de Tràcia, successor (potser el 341 aC) de Cersobleptes I, probablement imposat per Filip II de Macedònia que havia conquerit una part important de Tràcia. Va sercontemporani d'Alexandre el Gran.
El 323 aC aproximadament, el macedoni Zopirió exercia el govern de Tràcia (on Seutes III tenia un poder molt limitat) i va fer una expedició contra els getes. Zopirió va morir en la lluita i probablement va coincidir amb la mort d'Alexandre el Gran, i Seutes va aprofitar per revoltar-se. Per un temps Antípater (regent de Macedònia) va poder controlar la revolta i poc després apareix lluitant contra Lisímac de Tràcia que havia rebut aquest territori al repartiment dels dominis d'Alexandre anomenat Pacte de Triparadisos.
La lluita va durar uns anys sense resultats decisius encara que finalment Seutes va haver de reconèixer la sobirania de Lisímac en data desconeguda. L'any 313 aC, durant la guerra entre Lisímac i Antígon el Borni, es va declarar en favor d'aquest i va ocupar els passos de les muntanyes Hemus, però finalment va ser derrotat i obligat a reconèixer a Lisímac, segons diu Diodor de Sicília.
Desapareix de les cròniques circa el 306 i no es parla dels odrisis els següents 25 anys.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Seuthes». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Seurri

Els seurri o seburri (en llatí seurri o seburri, en grec antic Σεβουρροί o Σεουρροί) eren un poble del nord-oest de la Tarraconense, a la vora del riu Minius (Miño), probablement una tribu dels gallaici bracarii. Els menciona Claudi Ptolemeu.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Seburri». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 febrer 2021].
# Seutes I

Seutes I (en llatí Seuthes, en grec antic Σεύθης) era un rei odrisi de Tràcia, fill d'Esparadocos o Espardacos i nebot de Sitalces.
Va acompanyar al seu oncle a la seva expedició al Regne de Macedònia l'any 429 aC i en aquesta ocasió el rei Perdicas II el va atreure al seu bàndol, i a canvi li va prometre la seva germana Estratonice en matrimoni. Seutes va exercir influència sobre el seu oncle per retirar-se del país i a la tornada a Tràcia es va casar amb Estratonice tal com s'havia acordat, diu Tucídides.
El 424 aC va succeir al seu oncle en el tron i va portar al país al seu màxim poder i prosperitat. Les fonts conservades diuen que els seus ingressos regulars eren de 400 talents anuals, a més de les contribucions en or i plata i dels regals que rebia, que pujaven una suma gairebé igual.
Es sospita per una carta conservada que Seutes va tenir part en la mort de Sitalces, però Tucídides dona un relat diferent. L'atenenc diu que Seutes va mantenir relacions amistoses amb Atenes i que va rebre la ciutadania. Cap a l'any 415 apareix ja un altre rei de nom Amadocos I que probablement era de la línia de Sitalces.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Seuthes». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Setge de Gandesa

«Setge de Gandesa» té aquests significats:
* Setge de Gandesa (1836) a la Primera Guerra Carlina
* Setge de Gandesa (1837) a la Primera Guerra Carlina
* Setge de Gandesa (1838) a la Primera Guerra Carlina
* Setge de Gandesa (1938) a la Guerra Civil Espanyola
# Shu Kamo

Shu Kamo (Prefectura de Hyogo, Japó, 29 d'octubre de 1939) és un exfutbolista i entrenador japonès. Va dirigir la selecció japonesa (1995-1997).

## Referències

* ↑ (anglès)RSSSF
# Shawn Johnson

Shawn Johnson (Des Moines, Estats Units 1992) és una gimnasta artística nord-americana, guanyadora de quatre medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 19 de gener de 1992 a la ciutat de Des Moines, població situada a l'estat d'Iowa.

## Carrera esportiva

Va destacar, a nivell internacional, als Jocs Panamericans de l'any 2007 realitzats a Rio de Janeiro (Brasil), on va aconseguir guanyar cinc medalles, quatre d'elles d'or en el concurs complet (individual), concurs complet (per equips), barres asimètriques, barra d'equilibris i la medalla de plata en l'exercici de terra.
En el Campionat del Món de gimnàstica artística realitzat a Stuttgart (Alemanya) l'any 2007 va aconseguir guanyar la medalla d'or en les proves per equips, individual general i en l'exercici de terra.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina) va aconseguir guanyar la medalla d'or en la barra d'equilibris, i la medalla de plata en el concurs general (individual), just per darrere de la seva compatriota Nastia Liukin; concurs general (per equips) i exercici de terra, just per darrere de la romanesa Sandra Izbasa.

## Televisió

L'any 2008 fou la guanyadora de la vuitena edició del concurs televisiu "Dancing with the Stars".

## Enllaços externs

* (anglès) Portal personal Arxivat 2014-01-10 a Wayback Machine.
# Silenzio... si nasce

Silenzio... si nasce és una pel·lícula de comèdia italiana del 1996 dirigida per Giovanni Veronesi.

## Argument

Les aventures de dos bessons heterozigots dins de l'úter matern abans del naixement..

## Repartiment

* Sergio Castellitto: Iorio, el Fort
* Paolo Rossi: Giannetto, el Petit
* Filippa Lagerbäck: La mare
* Ermanno Veglietti: cap de policia
* Leonardo Pieraccioni: El Pare (veu en off)
* Margaret Mazzantini: La Mare (veu en off)

## Referències

* ↑ Roberto Chiti. Dizionario del cinema italiano. I film (en italià). 6. Rome: Gremese Editore, 2002, p. 208–209. ISBN 9788884401373.

## Enllaços externs

* Teaser de la pel·lícula a YouTube
# Sicista napaea

Sicista napaea és una espècie de mamífer rosegador miomorf de la família dels dipòdids. Es troba a Rússia i el Kazakhstan.

## Hàbitat

El seu hàbitat natural són les estepes, i els boscos, estepes i praderies de zones de bosc de muntanya, entre els 400 m i els 2.200 m.

## Referències

* 1 2 Tsytsulina, K.. «Sicista napaea» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). [Consulta: 29 novembre 2015].
* Holden, M. E.; G. G. Musser. 2005. Family Dipodidae. Pàg. 871-893; Mammal Species of the World a Taxonomic and Geographic Reference. D. E. Wilson and D. M. Reeder eds. Johns Hopkins University Press, Baltimore.
Espècies vivents d'esmíntids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Sicistinae :
Categoria :
# Sicista kazbegica

Sicista kazbegica és una espècie de mamífer rosegador miomorf de la família dels dipòdids. Es troba a Geòrgia i Rússia.

## Hàbitat

El seu hàbitat natural són els boscos temperats.

## Referències

* ↑ Bukhnikashvili, A. i Schönbrodt, G.. «Sicista kazbegica» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). [Consulta: 18 novembre 2015].
* Holden, M. E.; G. G. Musser. 2005. Family Dipodidae. Pàg. 871-893; Mammal Species of the World a Taxonomic and Geographic Reference. D. E. Wilson and D. M. Reeder eds. Johns Hopkins University Press, Baltimore.
Espècies vivents d'esmíntids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Sicistinae :
Categoria :
# Sicista pseudonapaea

Sicista pseudonapaea és una espècie de mamífer rosegador miomorf de la família dels dipòdids. Viu al massís de l'Altai (Xina i Kazakhstan).

## Hàbitat

El seu hàbitat natural són els boscos temperats.

## Referències

* 1 2 Tsytsulina, K.. «Sicista pseudonapaea» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). [Consulta: 29 novembre 2015].
* Holden, M. E.; G. G. Musser. 2005. Family Dipodidae. Pàg. 871-893; Mammal Species of the World a Taxonomic and Geographic Reference. D. E. Wilson and D. M. Reeder eds. Johns Hopkins University Press, Baltimore.
Espècies vivents d'esmíntids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Sicistinae :
Categoria :
# Simon Starling

Simon Starling (Epsom, Surrey, 1967) és un artista conceptual britànic. Fou guardonat amb el premi Turner l'any 2005. Va cursar fotografia al Maidstone College of Art, després a la universitat Trent de Nottingham i a la Glasgow School of Art. Va ser un dels primers guanyadors de la beca Blinky Palermo, l'any 1999, i l'any 2005 va guanyar el Premi Turner per les exposicions individuals presentades a The Modern Institute de Glasgow i per Exposition, a l'Espai 13 de la Fundació Joan Miró dins el cicle Angle de visió 143 graus comissariat per Montse Badia. L'exposició era una reflexió complexa sobre els avenços en enginyeria i disseny que presentava el pavelló alemany de l'Exposició Universal de Barcelona del 1929. L'exposicióestava formada per tres elements: fotografies impreses en platí d'intervencions de Lilly Reich, la col·laboradora de Mies van der Rohe; un generador elèctric Chrysler del 1929; i, finalment, un vidre fumat com els que Reich va utilitzar en el seu display del pavelló. La lectura del conjunt insinuava el fracàs de la utopia del moviment modern i els seus somnis d'energia alternativa. Per aquesta exposició a la Fundació Joan Miró, Starling va ser nominat al Turner Prize, el premi d'art més prestigiós del Regne Unit.
La seva obra està a la col·lecció permanent de nombrosos museus, com la Tate Modern de Londres, el Moderna Museet d'Estocolm, el Solomon R. Guggenheim Museum de Nova York, el Kroller Muller Museum dels Països Baixos, el San Francisco Museum of Modern Art de San Francisco i el Museu Folkwang d'Essen. L'any 2003, Starling va representar Escòcia a la 50a Biennal de Venècia.

## Vegeu també

* Premi Turner
* Art conceptual

## Referències

* ↑ «Turner Prize 2005 artists: Simon Starling». [Consulta: 13 abril 2013].
* ↑ "Simon Starling: Under Lime". Temporäre Kunsthalle Berlin. Exhibition Catalogue. Cologne: Walther König, 2009
* ↑ "Simon Starling". Galerie für Zeitgenössische Kunst Leipzig. Exhibition Catalogue. 1999
* ↑ «Simon Starling». Turner Prize. Arxivat de l'original el 2011-08-01. [Consulta: 7 desembre 2010].
* 1 2 Segade, Manuel. Haver fet un lloc on els artistes tinguin dret a equivocar-se. Històries de l'Espai 10 i l'Espai 13 de la Fundació Joan Miró. Barcelona: Fundació Joan Miró, 2014. ISBN 978-84-941239-8-6 [Consulta: 25 abril 2014]. Permís de reutilització CC-BY-SA 3.0 via OTRS

## Bibliografia

* Diversos autors. Simon Starling. Phaidon, p. 160. ISBN 9780714864198.

## Enllaços externs

* Sooke, Alistair «Simon Starling: interview». The Telegraph, 11-03-2013 [Consulta: 13 abril 2013].
# Sistel·lògnats

Els sistel·lògnats (Systellognatha) són un infraordre d'insectes de l'ordre dels plecòpters. Igual que la resta de plecòpters, els sistel·lògnats conserven molts caràcters morfològics primitius. La mandíbula dels exemplars adults és feble, cosa que els impedeix consumir aliment sòlid. Tanmateix, poden menjar aliment líquid o nèctar. Això fa que tinguin una longevitat bastant curta. També tenen les paraglosses labials grans i les glosses petites.

## Referències

* ↑ Zhiltzova, L. «Zoogeographical characteristics of the Systellognatha (Plecoptera) fauna of Russia and adjacent countries» (en anglès). , vol. 90, 4, 2010, pàg. 459–464. DOI: 10.1134/S0013873810040068.
* 1 2 David Dudgeon. Tropical Asian Streams: Zoobenthos, Ecology and Conservation (en anglès). edició il·lustrada. Hong Kong University Press, 1999. ISBN 9789622094697.
* ↑ Timothy Duane Schowalter. Insect Ecology: An Ecosystem Approach (en anglès). 2a edició, il·lustrada. Academic Press, 2006. ISBN 9780120887729.

## Bibliografia

* Zwick, Peter (2000): «Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera». Annu. Rev. Entomol. 45: 709-746. (anglès)
# Sinornitosaure

El sinornitosaure (Sinornithosaurus, "Au-rèptil xinès") és un gènere de dinosaures teròpodes dromeosàurids, que visqueren a principis del període Cretaci, fa aproximadament 130 milions d'anys, en el Barremià, en el que és avui Àsia. Oposat en la Formació Yixian de la Xina. Va causar gran sensació perquè era el cinquè dinosaure no aviari amb plomes descobert fins a 1999. Va ser recollit del lloc de Sihetun en Liaoning occidental. Estava en la capa 6, (Chaomidianzi) en la porció inferior de Yixian, en el Grup Jehol.
Com tots els dromeosàurids, estava molt estretament emparentat amb les aus, encara que era incapaç de volar. Mesurava uns 130 centímetres de longitud. Els seus braços i mans eren proporcionalment molt llargs. La capa de protoplomes que cobria la seva pell constava de dos tipus d'estructures, fibres simples organitzades en feixos i plomes amb un eix central i barbes, però sense les bàrbules de les plomes més evolucionades. Sinornithosaurus suggereix que altres dromeosàurids corredors, com el gènere Velociraptor, també van poder haver posseït plomes.

## Plomes

Totes dues especies de Sinornithosaurus posseeixen impressions de plomes. Estaven compostes de filaments, i van mostrar dues característiques que indiquen que són plomes primerenques. Primer, diversos filaments foren ensamblats junts en " plomalls". En segon lloc, una fila dels filaments (barbes) foren ensamblats al costat d'un eix (raquis), fent-los similars en estructura habitual de la ploma dels ocells. No obstant això, no tenen la ramificació secundària i els petits ganxos minúsculs (barbulas) que les plomes modernes tenen, la qual cosa permet que les plomes de les aus modernes formin una paleta continua. En NGMC - 91 les plomes van cobrir el cos sencer, incloent el cap per davant dels ulls, el coll, braços, plomes llargues en les cuixes, i una la cua com la d'arqueòpterix.
# Skoazell Vreizh

Skoazell Vreizh (Socors bretó), és una organització humanitària bretona, que té reconegut l'estatut d'associació d'utilitat pública.

## Història

Fou fundada per Yann Choucq, Xavier Grall i Gwenc’hlan Le Scouëzec el 24 de gener de 1969. El mes següent es crearen cinc comitès locals a Lannion, Nantes, Rennes, Saint-Brieuc i París. Ha estat presidit molts anys per Pierre Roy, i entre 1978 i 2006 per Pierre Loquet.
Aquesta organització humanitària té com a objectiu ajudar a les famílies dels presoners polítics bretons (suspectes de terrorisme) a tota persona que comet un acte militant bretó punible per la justícia francesa. Quan un militant és arrestat, Skoazell Vreizh pren contacte amb la seva família, per ajudar amb la despesa dels advocats i ajudar econòmicament a les esposes i fills en cas d'empresonament.
Després de la darrera onada d'atemptats del Front d'Alliberament de Bretanya en els anys setanta i l'amnistia de 1981, les ajudes han anat als membres de Stourm ar Brezhoneg. Els registres han esdevingut més seriosos en els anys 1990, en el procés a militants bretons sospitosos d'haver donat aixopluc a membres d'ETA.

## Finançament

Els seus recursos financers provenen de les donacions voluntàries o de les col·lectes fetes als festoù-noz i concerts de música. L'associació publica una revista d'informació bimestral: Kannadig.

## Bibliografia

* Lionel Henry i Annick Lagadec, FLB-ARB, L'histoire 1966-2005, Yoran embanner, Fouesnant, 2006, ISBN 2-9521446-5-6

## Vegeu també

* Menhirs libres
* Coordinació Antirepressiva de Bretanya

## Enllaços externs

* Web oficial
# Skodje

Skodje és un municipi situat al comtat de Møre og Romsdal, Noruega. Té 4.620 habitants (2016) i té una superfície de 120.28 km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 8 novembre 2017].

## Enllaços externs

* Skodje - Lloc web oficial
# Sitges de la plaça del Sitjar a Vilagrassa

Les sitges de la plaça del Sitjar de Vilagrassa (Urgell) són set sitges en bon estat de conservació. Les sitges de la Plaça del Sitjar són de secció troncocònica. Els aspectes que presenten més variabilitat són la tipologia de l'obertura, la qual en algunes és de morfologia quadrada i en altres circular, i la seva capacitat, que osciI-Ia entre els 365 litres (SJ-7) i els 1000 litres (SJ-1).
Les sitges pertanyien al monestir de Sant Francesc, construït el segle xvii i enderrocat el XIX arran de les desamortitzacions.
Les seves estructures, de diferents mides i secció troncocònica van ser excavades entre el 2 i el 9 de maig de 2014 amb ocasió dels treballs de reforma i millora de la plaça. Arran de l'execució del projecte de Recuperació del patrimoni rural i cultural: "fira de l'ametlla" millora i reforma de la plaça del Sitjar i adequació de la sala del local social, projecte inclòs en el programa d'ajuts europeus Leader com a iniciativa de promoció turística, l'Ajuntament de Vilagrassa va promoure la reforma integral de la plaça, projecte que va ser aprovat l'any 2013

## Imatges

* Sitja numero 1
* Sitja numero 2
* Sitja numero 3
* Sitja numero 4
* Sitja numero 5
* Sitja numero 6

## Referències

* ↑ «El conseller Pelegrí inaugura dues obres finançades amb ajuts Leader a l'Urgell». govern.cat, 22-03-2015 [Consulta: 18 juny 2015]. Arxivat 18 de juny 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-06-18. [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ «Intervenció arqueològica a la Plaça del Sitjar». Ajuntament de Vilagrassa, 01-01-2015. Arxivat de l'original el 2015-04-10. [Consulta: juliol 2016].

## Enllaços externs

* «Vilagrassa remodela la plaça del Sitjar i les sitges subterrànies». Lleida.com, 23-03-2015 [Consulta: juliol 2016].
* «El conseller Pelegrí inaugura dues obres finançades amb ajuts Leader a l'Urgell» (Nota de premsa). Generalitat de Catalunya, 22-03-2015. Arxivat de l'original el 2015-06-18. [Consulta: 18 juny 2015].
* «Interior d'una de les sitges» (vídeo), 31-05-2015. [Consulta: juliol 2016].
# Siwis

Els siwis (siwi: isiwan), també coneguts com a amazics de l'oasi, són un grup ètnic amazic situat a l'oasi de Siwa a Egipte. Parlen el siwa. La comunitat dels siwis és la concentració amaziga més allunyada de la seva llar històrica a Algèria existent avui dia.

## Referències

* ↑ Project, Joshua. «Berber, Siwa». [Consulta: 1r maig 2017].
* ↑ Margaret M. Vale. Siwa: Jewelry, Costume, and Life in an Egyptian Oasis. American University in Cairo Press, 2015.

## Bibliografia

A. Janata, « Towards a History of Siwi Things. Work in Progress », Folk, 1991, vol. 33, p. 117-135

## Enllaços externs

* Who are Egypt’s Amazighs?
# Sosibi d'Atenes

Sosibi d'Atenes (en llatí Sosibius, en grec antic Σωσίβιος) fou un escultor atenenc conegut per ser el que va fer la gerra, que avui dia és al Louvre, de dos peus d'altura adornada amb figures en relleu entre les quals, dues són d'Àrtemis i Hermes, en estil arcaic, mentre les altres figures restants representen un sacrifici, i mostren un estil diferent i gràcil que sembla propi del temps de Fídies, temps al qual aquest conjunt sembla pertànyer.

## Referències

* ↑ Sosibius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 881
# Sosibi de Tàrent

Sosibi de Tàrent (en llatí Sosibius, en grec antic Σωσίβιος) va ser un militar grec d'origen egipci, capità de la guàrdia de Ptolemeu II Filadelf (283-246 aC).
Alguns suposen, i no és improbable, que era el pare del Sosibi que fou ministre principal de Ptolemeu IV Filopàtor i que va ajudar d'alguna manera a l'ascens del seu fill.

## Referències

* ↑ 1.Sosibius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 880
# Sosibi d'Esparta

Sosibi d'Esparta (en llatí Sosibius, en grec antic Σωσίβιος) fou un gramàtic espartà que va florir en el regnat de Ptolemeu II Filadelf i va viure a la meitat del segle iii aC. Era contemporani del poeta Cal·límac.
Era un d'aquells escriptors anomenats Λυτικοί o ἐπιλυτικοί ("deslligadors"), que intentaven resoldre les dificultats i els dubtes que presentaven les obres dels autors antics, en contraposició amb els ἐνστατικοί ("inspiradors"), que a les seves obres proposaven problemes perquè altres els resolguessin, segons diu Suides.
Se li atribueixen les següents obres:
* Περί Ἀλκμᾶνος
* Περί τῶν ἐν Λακεδαίμονι θυσιῶν
* Ὁμοιότητες
* περὶ χρόνων, segons Ateneu de Naucratis, o χρονῶν ἀναγραφή, segons Climent d'Alexandria.

## Referències

* ↑ 2.Sosibius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 881