OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vessioli

«Vessioli» té aquests significats:
* Vessioli (Abadzékhskaia), localitat de la República d'Adiguèsia, a Rússia
* Vessioli (Kamennomostski), localitat de la República d'Adiguèsia, a Rússia
* Vessioli (Zariovo), localitat de la República d'Adiguèsia, a Rússia
* Vessioli (Maikop), localitat de la República d'Adiguèsia, a Rússia
* Vessioli (Kutaís), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vessioli (Txelbasskaia), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vessioli (Pàvlovski), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vessioli (Mertxànskoie), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vessioli (Iujni), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vessioli (Voznessénskaia), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vessioli (Zàssovskaia), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vessioli (Mostovskoi), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vessioli (Prikubanski), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vessioli (Gussaróvskoie), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vessioli (Maiak), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vessioli (Txernomorski), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vessioli (Vostotxni Sossik), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vessioli (Vannóvskoie), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vessioli (Uspénskoie), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vessioli (Primórie), localitat del krai de Primórie, a Rússia
* Vessioli (Khabàrovsk), localitat del krai de Khabàrovsk, a Rússia
* Vessioli (Aksai), localitat de l'óblast de Rostov, a Rússia
* Vessioli (Remóntnoie), localitat de l'óblast de Rostov, a Rússia
* Vessioli (Kursk), localitat de l'óblast de Kursk, a Rússia
* Vessioli (Ostrovianski), localitat de l'óblast de Rostov, a Rússia
* Vessioli (Véidelevka), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
* Vessioli (Gubkin), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
* Vessioli (Prókhorovka), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
* Vessioli (Novi Oskol), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Vessioli (Gussaróvskoie)

Vessioli - Весёлый (rus) - és un khútor que pertany al poble de Gussaróvskoie (krai de Krasnodar, Rússia). Es troba al Caucas Nord, a la vora del Kapustnaia, tributari del riu Urup, a 15 km al nord-est d'Otràdnaia i a 210 km al sud-est de Krasnodar.
# Vesselovka

Vesselovka - Веселовка (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la península de Taman, a la vora occidental del liman Kiziltaixki, a la mar Negra, a 41 km al sud-oest de Temriük i a 165 km a l'oest de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Tamanski.
# Vero Beach

Vero Beach és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens de l'1 de juliol de 2006 tenia 16.939 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vero Beach tenia 17.705 habitants, 8.516 habitatges, i 4.777 famílies. La densitat de població era de 617,5 habitants/km².
Dels 8.516 habitatges en un 17,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,4% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 43,9% no eren unitats familiars. En el 36,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,59.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 29,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.427 $ i la renda mediana per família de 50.260 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.217 $ mentre que les dones 24.022 $. La renda per capita de la població era de 30.940 $. Entorn del 6,4% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vero Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vero Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Valeriano Martínez García

Valeriano Martínez García (Aldán, 1961 - Edificio Administrativo de San Caetano, 6 d'octubre de 2021) va ser un economista i polític gallec, del PPdeG.

## Trajectòria

Era llicenciat en Econòmiques i Empresarials per la Universitat de Santiago de Compostel·la i diplomat en Gestió de Gerència Hospitalària per l'Escola d'Alta Direcció i Administració. Va ser funcionari del cos superior de l'administració general de la Conselleria d'Hisenda des de 1985. Va ser director general de Recursos Humans del Sergas, director general de Transport i auditor del Consell de Comptes de Galícia.
El 9 de febrer de 2015 va ser designat per ocupar el càrrec de conseller d'Hisenda del govern gallec. Va ser elegit diputat al Parlament de Galícia a les eleccions autonòmiques de 2016. El gener de 2017 va renunciar al seu càrrec de diputat al Parlament.

## Referències

* ↑ Román Rodríguez y Valeriano Martínez, nuevos conselleiros, El País, 9 de febrer de 2015. (castellà)
* ↑ AMP.- Renuncian á súa acta de deputado os conselleiros de Facenda, Infraestruturas, Cultura, Sanidade e Medio Rural
# Vilamanya

Vilamanya és un nucli format per masies pertanyent al poble de Fustanyà, al terme municipal de Queralbs (Ripollès). Situades a 1200 metres d'altitud, entre les masies destaca l'antiga cabana del segle xvii el Puig i els masos del segle xvi de la Ruira de Dalt i de Baix. El 2011 tenia 5 habitants.

## Referències

* ↑ «Vilamanya». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vilamanya». vallderibes.cat. Vall de Ribes. Arxivat de l'original el 19 de gener 2016. [Consulta: 28 desembre 2015].
# Victoria (motocicleta)

Victoria fou una marca de bicicletes, motocicletes, ciclomotors i motors integrats fabricats per l'empresa alemanya Victoria Fahrradwerke AG de Nuremberg. L'empresa s'havia anomenat abans Frankenburger & Ottenstein i més tard Victoria Werke AG, fins que el 1957 va ser absorbida per la Zweirad Union, amb seu també a Nuremberg.

## Història

L'empresa va ser fundada per Max Ottenstein i Max Frankenburger el 1886 com a fàbrica de bicicletes, però no es va anomenar Victoria fins al 1895. Va construir la seva primera motocicleta el 1899. Després de començar muntant motors Fafnir i Zedel als seus models, durant la dècada del 1920 en va començar a fer servir de BMW. A partir de 1923, quan BMW va deixar de subministrar motors a tercers, Victoria va contractar un dels operaris d'aquell fabricant bavarès més coneguts, Martin Stolle, qui va construir a Múnic motors boxer de 498 cc per a Victoria, dels quals en va fer més tard una versió de 596 cc.
A partir de 1928, Victoria va produir alguns models amb motor Sturmey-Archer sota llicència per a Horex-Columbus. Durant la Segona Guerra Mundial la fàbrica va quedar pràcticament destruïda i després de la guerra, l'empresa va llançar una gran varietat de models, des de motors per a bicicletes motoritzades del tipus clip-on (subjectables al quadre) fins a bicilíndrics paral·lels de 500 cc i fins i tot alguns de dos temps de 98 a 346 cc. Els motors clip-on eren de qualitat i força ràpids i, juntament amb els de Rex, eren els més venuts a Alemanya. El model més conegut de la marca és probablement la Victoria Bergmeister de 350 cc de 1953, equipada amb un motor V-twin dissenyat per Richard Küchen. El 1955 va aparèixer un model amb motor Parilla de quatre temps de 175 cc.
El 1957, Victoria es va unir a la Zweirad Union (juntament amb DKW i Express) i la marca va acabar desapareixent el 1968.

## Referències

* ↑ «Zweirad Union» (en castellà). ottw.es. [Consulta: 8 juliol 2022].
* ↑ «Zweirad-Union Motorcycles» (en anglès). cybermotorcycle.com. [Consulta: 8 juliol 2022].
* 1 2 3 4 «History of Victoria Motorcycles» (en anglès). cybermotorcycle.com. [Consulta: 8 juliol 2022].
* 1 2 3 4 «Victoria (Nürnberg)» (en castellà). ottw.es. [Consulta: 8 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Informació sobre l'antiga Victoria a meisterdinger.de (alemany)
# Violetes imperials

Violetes imperials (títol original en francès: Violettes impériales) és una comèdia musical franco-espanyola, dirigida per Richard Pottier, estrenada el 1952. Ha estat doblada al català.

## Argument

Cap a 1850, mentre la bella Eugènia de Montijo arriba al barri gitano del Sacromonte a Granada amb la seva mare, coneix Violeta, una bonica ballarina, venedora de violetes que viu en aquest barri. Violeta li prediu -llegint les línies de la seva mà - una verdadera corona.
Juan de Ayala és un jove noble voluble, cosí d'Eugènia, que cau sota l'encant de Violeta mentre que la veu ballar en una taverna. Aquesta última s'enamora de Juan però s'ho nega. Influenciada per les paraules de Violeta, Eugènia decideix fer un viatge a França amb la seva mare i amb Juan. Tots es troben a París esperant del nou emperador Napoléon III una invitació al primer ball imperial, invitació que acaba arribant.
Com que els baguls de les dues dones s'han perdut en el viatge. Eugènia no té vestit per anar a la invitació que té lloc l'endemà diumenge. Juan decideix llavors encarregra-li un vestit magnífic per modistes de París en descans dominical, reunides en una guingueta del Marne per celebrar el divuitè aniversari d'una d'elles. Així, Eugènia es troba al ball amb el vestit més bonic de la vesprada. Coneix l'Emperador que s'enamora d'ella però també a la Sra. de Pierrefeu que pertany a un grup de conspiradors. Eugènia es converteix en emperadriu i fa venir Violeta amb ella com a senyora de companyia. És allà que Juan i Violeta es retroben però les seves relacions són prou tibades, Juan desitjant una aventura mentre que Violeta desitjant el gran amor amb Juan.
La Sra. de Pierrefeu, que detesta Eugènia, decideix comprometre-la en una partida de caça però la seva trampa es gira contra ella. Desaprovada per l'Emperador, decideix amb els seus còmplices matar Eugènia. Violeta descobreix la conspiració i no aconseguint impedir a Eugènia anar a una inauguració, ocupa el seu lloc a la calessa. Ferida greument en el moment de l'explosió de la bomba col·locada a la carretera que l'havia de conduir al lloc de la inauguració, Juan afectat per aquest gest, s'enamora finalment de Violeta. Aquesta última, curada, decideix, tanmateix, tornar a Espanya a Granada. Juan també hi va. S'acaben casant.

## Repartiment

* Luis Mariano: Juan de Ayala
* Carmen Sevilla: Violeta
* Simone Valère: Eugènia de Montijo
* Louis Arbessier: Napoleó III
* Marie Sabouret: Sra. de Pierrefeu
* Colette Régis: Sra. de Montijo
* Micheline Francey: Clotilde

## Al voltant de la pel·lícula

* L'amor és un pom de violetes

## Referències

* ↑ esadir.cat. Violetes imperials. esadir.cat.
* ↑ «Violettes imperiales». The New York Times.
* ↑ L'amor és un pom de violetes cantada el 1966 per Luis Mariano, al lloc de l'INA.
# Vaux-sur-Saint-Urbain

Vaux-sur-Saint-Urbain és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 53 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vaux-sur-Saint-Urbain era de 53 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 47 habitatges, 20 eren l'habitatge principal de la família, 24 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 47 habitatges eren cases. Tots els 20 habitatges principals que hi havia estaven ocupats pels seus propietaris; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vaux-sur-Saint-Urbain el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 35 persones, 21 eren actives i 14 eren inactives. De les 21 persones actives 20 estaven ocupades (12 homes i 8 dones) i 1 aturada (1 home). De les 14 persones inactives 9 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Vaux-sur-Saint-Urbain hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vaux-sur-Saint-Urbain a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vaux-sur-Saint-Urbain a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Kavurma

Kavurma (turc, significa 'saltat') es tracta de dues elaboracions de carn a la cuina turca.
Una d'aquestes preparacions és una tècnica per a conservar la carn, mentre que l'altra és un plat de vedella o d'ovella, fet només amb carn fresca, sèu, sal i espècies, en dies especials com ara la festa del sacrifici. La carn curada kavurma pot ser consumida per a menjar com un plat d'esmorzar, generalment amb ous fregits, o es fa servir per a fer altres plats com un ingredient de carn o per a la farcida de dürüm, o pide, coques turques. La paraula turca kavurma també es fa servir a Bulgària.
Existeixen uns plats a la cuina de l'Àsia del Sud que s'anomenen korma, que poden tenir una relació etimològica remota amb la paraula kavurma.

## Vegeu també

* Çoban kavurma

## Referències

* 1 2 Richard Hosking. Food and Language: Proceedings of the Oxford Symposium on Food and Cooking 2009. Oxford Symposium, 2010, p. 385–. ISBN 978-1-903018-79-8.
* ↑ Milletlerarası Türk Halk Kültürü Kongresi. IV. Milletlerarası Türk Halk Kültürü Kongresi bildirileri. Kültür Bakanlığı, 1992. ISBN 978-975-17-0994-3.
* 1 2 Feyzi Halıcı. Beşinci Milletlerarası Yemek Kongresi: Türkiye, 1-3 Eylül 1994. Atatürk Kültür Merkezi Başkanlığı, 1999. ISBN 978-975-16-1111-6.
* ↑ M. Türker Acaroğlu. Bulgaristan Türkleri üzerine araştırmalar. Kültür Bakanlığı, 1999. ISBN 978-975-17-2170-9.
# Scinax fuscomarginatus

Scinax fuscomarginatus és una espècie de granota de la família dels hílids. Es troba al sud del Brasil, a les terres baixes de Bolívia, al Paraguai i al nord-est de l'Argentina, entre el nivell del mar i els 2000 metres d'altitud. És una espècie molt comuna i les seves poblacions es mantenen estables.
Viu entre la vegetació baixa al voltant de masses d'aigua permanents o temporals. Ponen els ous a l'aigua i allà es desenvolupen els capgrossos. Pot suportar cert grau de pertorbació humana; fins i tot s'ha trobat en arrossars. No es coneixen amenaces destacabes que comprometin la conservació de l'espècie.

## Referències

* 1 2 «Scinax fuscomarginatus» (en anglès). IUCN Red List. Guarino Colli, Lucy Aquino, Claudia Azevedo-Ramos, Débora Silvano, Norman Scott, Jose Langone. 2004. [Consulta: 13 setembre 2014].
# Gath Rimmon

«Gath Rimmon» té aquests significats:
* Gath Rimmon (Dan), antiga ciutat de Palestina al territori de Dan
* Gath Rimmon (Manasès), antiga ciutat de Palestina al territori de Manasès
# Gatewayita

La gatewayita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom pel districte miner de Gateway que inclou la localitat tipus. Gateway és també la ciutat més propera a la mina Packrat.

## Característiques

La gatewayita és un òxid de fórmula química Ca₆(As$^{3+}$V$^{4+}$₃ V$^{5+}$$_9$As$^{5+}$₆O$_{51}$)·31H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015, sent publicada per primera vegada el 2016. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 64513, 64514, 65555 i 65559.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Packrat, situada a prop de la localitat de Gateway, al comtat de Mesa (Colorado, Estats Units), on es troba en forma de fulles de fins a 0,5 mm de llarg fent intercreixements divergents. També es troba com a prismes bruts de fins a 1 mm de llarg, amb cares arrodonides, i com a cristalls compostos que consisteixen en intercreixements subparal·lels de prismes estrets de fins a 2 mm de llarg. Aquesta mina és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Gatewayite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 octubre 2021].
# Gnathodentex aureolineatus

Gnathodentex aureolineatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels letrínids i l'única del gènere Gnathodentex.

## Descripció

* Pot arribar a fer 30 cm de llargària màxima (normalment, en fa 20).
* 10 espines i 10 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 8-10 radis tous a l'anal.
* Ulls relativament grossos (llur diàmetre és aproximadament igual a la longitud del musell).
* La base interior de l'aleta pectoral no té escates.
* El dors és marró amb unes estretes franges platejades. La resta del cap i del cos varia entre el color platejat i el gris.

## Alimentació

Menja durant la nit invertebrats bentònics (com ara, crancs i gastròpodes) i, de tant en tant, peixets.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (35°N-30°S) que viu entre 3 i 30 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les Tuamotu (llevat de les illes Hawaii), el Japó i Austràlia (incloent-hi l'illa Norfolk).

## Observacions

És inofensiu per als humans i es comercialitza normalment fresc (tot i que n'hi ha informes d'intoxicacions per ciguatera).

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Carpenter, K.E. i G.R. Allen, 1989. FAO Species Catalogue. Vol. 9. Emperor fishes and large-eye breams of the world (family Lethrinidae). An annotated and illustrated catalogue of lethrinid species known to date. FAO Species Synop. Núm. 125(9):118 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Sommer, C., W. Schneider i J.-M. Poutiers, 1996. FAO species identification field guide for fishery purposes. The living marine resources of Somalia. FAO, Roma, Itàlia. 376 p.
* ↑ Randall, J.E., H. Ida, K. Kato, R.L. Pyle i J.L. Earle, 1997. Annotated checklist of inshore fishes of the Ogasawara Islands. Nat. Sci. Mus. Monogr. (11):1-74.
* ↑ Halstead, B.W., P.S. Auerbach i D.R. Campbell, 1990. A colour atlas of dangerous marine animals. Wolfe Medical Publications Ltd, W.S. Cowell Ltd, Ipswich, Anglaterra. 192 p.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Gnatholebias

Gnatholebias és un gènere de peixos de la família Rivulidae i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Taxonomia

* Gnatholebias zonatus (Myers, 1935)

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gnatholepis cauerensis

Gnatholepis cauerensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Subespècies

* Gnatholepis cauerensis australis (Randall & Greenfield, 2001)
* Gnatholepis cauerensis cauerensis (Bleeker, 1853)
* Gnatholepis cauerensis hawaiiensis (Randall & Greenfield, 2001)
* Gnatholepis cauerensis pascuensis (Randall & Greenfield, 2001)

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Gnatholepis gymnocara

Gnatholepis gymnocara és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal que viu entre 0-1 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker, P., 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Randall, J. E. & D. W. Greenfield, 2001. A preliminary review of the Indo-Pacific gobiid fishes of the genus Gnatholepis. Ichthyol. Bull. J. L. B. Smith Inst. Ichthyol. Núm. 69: 1-17.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Johnson, J.W., 1999. Annotated checklist of the fishes of Moreton Bay, Queensland, Australia. Memoirs of the Queensland Museum 43(2):709-762.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# George Skene

Sir George Skene of Fintray (1619–1708) va ser un comerciant escocès del comerç del Bàltic que va exercir com a prebost (provost) de la ciutat d'Aberdeen des de 1676 fins a 1685. Va ser nomenat cavaller el 1681.
Va ser comissari d'Aberdeen al Parlament d'Escòcia del 1681 al 1682 i del 1685 al 1686.
A la seva mort, el desembre de 1708, va ser enterrat a la parcel·la familiar de l'església de Sant Nicolau (Kirk of St Nicholas). La làpida es troba prop del mur oest.
Avui en dia també es famós pel museu biogràfic homònim, situat en una casa que va comprar el 1669.

## Referències

* ↑ «Sir George Skene». Gazetteer for Scotland. [Consulta: 16 abril 2019].
* ↑ Parliamentary Papers, Volume 62, Part 2, p. 584, 586.
* ↑ «Provost Skene's House | Aberdeen City Council» (en anglès), Wed, 15/11/2023 - 12:43 pm. [Consulta: 24 abril 2024].
# Georges Senfftleben

Georges Senfftleben (Clamart, 19 de desembre de 1922 - Esa, 24 d'agost de 1998) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1942 i 1958. Destacà en la pista on va aconseguir quatre medalles al Campionat del món de velocitat.

## Palmarès

* 1942
** 1r al Gran Premi d'Angers
* 1944
** Campió de França de velocitat
** 1r al Gran Premi de París
* 1947
** Campió de França de velocitat
* 1948
** Campió de França de velocitat
* 1951
** Campió de França de velocitat
* 1952
** 1r als Sis dies de Saint-Étienne (amb Émile Carrara)
** 1r als Sis dies de Hannover (amb Émile Carrara)
** 1r al Premi Dupré-Lapize (amb Émile Carrara)
* 1954
** 1r als Sis dies de París (amb Roger Godeau)
** 1r als Sis dies d'Aarhus (amb Roger Godeau)
** 1r als Sis dies de Brussel·les (amb Dominique Forlini)
* 1955
** Campió d'Europa de Madison (amb Dominique Forlini)
** 1r als Sis dies de Frankfurt (amb Dominique Forlini)
** 1r al Premi Dupré-Lapize (amb Dominique Forlini)
* 1956
** 1r als Sis dies de Copenhaguen (amb Dominique Forlini)

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it