OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nevis

    Vegeu Ben Nevis per la muntanya escocesa.
Nevis és una illa del Carib que forma part de l'estat de Saint Kitts i Nevis. El nom prové del que li va donar Cristòfor Colom el 1498: Nuestra Señora de las Nieves. Es divideix en cinc parròquies:
* Saint George Gingerland
* Saint James Windward
* Saint John Figtree
* Saint Paul Charlestown
* Saint Thomas Lowland

## Bibliografia

* Michener, James, A. 1989. Caribbean. Secker & Warburg. London. ISBN 0-436-27971-1 (Especially Chap. VIII. "A Wedding on Nevis", pp. 289-318). Some of it is fictionalised, ".. . but everything said about Nelson and his frantic search for a wealthy life is based on fact." (anglès)
* Hubbard, Vincent K. 2002. Swords, Ships & Sugar. Premiere Editions International, Inc. ISBN 1-891519-05-0. A complete history of Nevis. (anglès)

## Enllaços externs

* Nevis Tourism Authority - Pàgina oficial
* Nevis Financial Services and Ministry of Finance Arxivat 2006-01-04 a Wayback Machine. - Pàgina oficial
* Nevis1.com - Guia no turística de Nevis Arxivat 2006-03-29 a Wayback Machine.
* Medical University of the Americas, Nevis
# Mithat Bayrak

Mithat Bayrak (Adapazarı, 3 de març de 1929 - Dortmund, 20 d'abril de 2014) fou un lluitador turc, guanyador de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 3 de març de 1929 a la ciutat turca d'Adapazarı, població situada a la regió del Màrmara.

## Carrera esportiva

Va participar, als 27 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne (Austràlia), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova de pes welter de la lluita grecoromana, una medalla que aconseguí revalidar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia). En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 realitzats a Tòquio (Japó) aconseguí arribar a la final d'aquesta mateixa categoria, si bé no aconseguí guanyar cap medalla.
Al llarg de la seva carrera activa aconseguí guanyar una medalla de plata en els Jocs del Mediterrani.
# Barraca d'olivar prop de la riera de Tort

Barraca d'olivar prop de la riera de Tort és una construcció popular del municipi de Palau-saverdera (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada a l'oest del nucli urbà de la població de Palau-saverdera en el límit municipal amb la vila de Pau, entre les actuals urbanitzacions del mas Isaac i del mas dels Frares, a l'anomenat bosc d'en Ventura i prop del rec de Cap de Terme.
Barraca agrícola de planta circular, d'uns dos metres d'alçada per dos més de diàmetre, construïda en una zona de feixes de pedra seca. La coberta és de falsa cúpula no sobresortint, amb el coronament bastit en origen amb tres lloses de pedra, tot i qué actualment es troba oberta a l'exterior. La porta d'accés està situada al costat sud-oest de l'estructura i és d'obertura trapezoïdal amb la llinda monolítica plana. En origen, a la part superior de la porta d'entrada, hi havia una llosa ben visible gravada amb l'any «1892», que actualment està desapareguda i no s'ha pogut documentar.
La construcció és de rebles de granit posats en sec. Tenim notícies que la llosa incisa amb l'any era de pissarra, com també ho eren dues lloses del coronament i alguna altra de la coberta.

## Història

La contrada on se situa la barraca es caracteritza pels grans afloraments granítics utilitzats pel bastiment de les parets travesseres de les feixes d'olivars de l'entorn. També hi ha algunes roques de pissarra molt esporàdiques.
A la serra de Rodes i subcomarca de Cap de Creus és molt rar trobar-hi una construcció de pedra seca datada o amb alguna inscripció. En aquest sentit i malgrat ésser tardana, la barraca que es descriu és excepcional. Fou construïda en una zona d'olivars en un moment (1892) posterior al pas de la plaga de la fil·loxera que extingí les vinyes velles. El primer focus fil·lexèric localitzat al sud de la Serra de l'Albera es descobrí al terme de Rabós d'Empordà l'any 1879. El desastre socioeconòmic que provocà als pobles viti-vinícoles l'extinció de la vinya fou molt gran. Després del pas de la plaga, en alguns indrets de la zona hi hagué una expansió del conreu de l'olivar, ja existent però gairebé sempre de menys importància que la vinya fins aleshores.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Barraca d'olivar prop de la riera de Tort». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Nombre de Knudsen

El nombre de Knudsen (Kn) és un nombre adimensional que es defineix com el quocient entre la longitud camí lliure mig molecular i una escala de longitud física representativa. Aquesta escala de longitud podria ser, per exemple, el radi d'un cos en un fluid. Aquest nombre adimensional deu el seu nom al físic danès Martin Knudsen (1871–1949).

## Definició

El nombre de Knudsen es defineix com:
    ${\mathit {Kn}}={\frac {\lambda }{L}}$
on
* $\lambda$ = camí lliure mitjà (m)$^*$
* L = escala de longitud física representativa (m)
Per a un gas ideal, el camí lliure mitjà pot calcular-se de la forma:
    ${\mathit {Kn}}={\frac {k_{B}T}{{\sqrt {2}}\pi \sigma ^{2}PL}}$
on
* k$_B$ = Constant de Boltzmann (aproximadament 1.38×10$^{−23}$ J/K)
* T = temperatura (K)
* $\sigma$ = diàmetre de partícula (m)
* P = pressió total (Pa)
(* Per a dinàmica de partícules en l'atmosfera, i assumint condicions de temperatura i pressió estàndard, és a dir, 25 °C i 1 atm, s'obté $\lambda$ = 8×10$^{−8}$ m)

## Aplicacions

El nombre de Knudsen serveix per a determinar si cal aplicar la formulació de la mecànica estadística o bé la mecànica del medi continu de la mecànica de fluids: Si el nombre de Knudsen equival a quasi 1 o és més gran que 1, el camí lliure mig és equiparable a l'escala de longitud del problema, i aleshores ja no és una bona aproximació la hipòtesi de medi continu de la mecànica de fluids. En tal cas, caldria usar mètodes estadístics.
# Enrique Rubio Palazón

Enrique Rubio Palazón (Múrcia, 1978) és un escriptor espanyol. Actualment viu a Socovos (Albacete). Va estudiar Psicologia. Ha estat guardonat en el Certamen Creació Jove Ciutat d'Almeria (2005), el IV Certamen Universitari de Relat Curt de Joves Talents de Booket (2007), Premi Injuve per a la Creació Jove de narrativa (2008) i el Premi de novel·la Francisco Casavella (2011).
Entre les seues influències destaquen Charles Bukowski, George Saunders, Chuck Palahniuk, Woody Allen, el psicòleg Pedro Jara i el director de cinema Rodrigo Cortés.

## Obres

Tinc una pistola va ser la seua primera novel·la. Va nàixer a partir del relat amb el qual va guanyar el IV Certamen Joves Talents de Booket, format per escriptors com Lorenzo Silva (autor del pròleg de la novel·la) i José Ángel Mañas.
La seua següent novel·la, Tania con i 56.ª edició, va resultar guanyadora del Premi Francisco Casavella 2011, amb jurat format per Ignacio Vidal-Folch, Ana Rodríguez Ficher i Joan Riambau.
El 2022, va publicar Escape en La Esfera de los Libros.

## Premis

Entre altres:
* Primer premi en el Certamen Creació Jove Ciutat d'Almeria en la modalitat de poesia (2005)
* Primer premi en el IV Certamen Universitari de Relat Curt: Joves Talents Booket- Àmbit Cultural. (2007)
* Accèssit en el XX Certamen Joves Creadors de l'Ajuntament de Madrid (2008)
* Primer premi en narrativa en els "Premis Injuve per a la Creació Jove" (2008)
* Premi de novel·la Francisco Casavella per la novel·la Tania con i 56.ª edició (2011)

## Referències

* ↑ «Tania con i 56.ª edició». Arxivat de l'original el 2016-01-07. [Consulta: 24 juny 2023].

## Enllaços externs

* Web d'Enrique Rubio Arxivat 2012-06-19 a Wayback Machine.
* Llibre "Tinc una pistola"
# Joan Traveria i Pubill

Joan Traveria i Pubill (Vic, 1902 - Vilanova de Sau, 1936) fou un advocat i polític català.
Es llicencià en Dret a la Universitat de Barcelona l'any 1929. Fou vicepresident de l'Associació de Premsa de Vic. Militant de la Comunió Tradicionalista, durant la Segona República va participar activament en política i es destacà com a orador.
En les eleccions generals espanyoles de 1933 fou un dels sis candidats tradicionalistes per les circumscripcions catalanes en el Bloque Nacional de Derechas, però no va aconseguir obtindre acta de diputat.
Es presentà com a candidat en les eleccions municipals del gener del 1934 en una coalició de dretes anomenada Unió de ciutadans, que incloïa els tradicionalistes i la Lliga Catalana, i fou escollit alcalde de Vic, càrrec que va mantenir fins al maig del 1935.
L'any 1934 va participar en diversos actes de propaganda tradicionalista a Catalunya. En les eleccions generals de 1936 fou novament candidat, per la llista del Front Català d'Ordre.
Després de l'esclat de la Guerra Civil espanyola, el 19 de juliol de 1936 va fugir de Vic, però moriria assassinat pels revolucionaris el 7 agost a la seva finca del Molí de Sant Romà de Sau, on s'havia refugiat amb el seu sogre, el veterà carlí Teodor de Mas. A Vic hi ha un carrer que duu el nom de Joan Traveria.
Era casat amb Elvira Mas i Bach, amb qui va tenir dos fills: Elvira i Joan Teodor Traveria de Mas.

## Referències

* ↑ Rocafiguera i Garcia, Francesc «Nomenclàtor: Els noms dels carrers de Vic». Ajuntament de Vic, 01-09-2012, pàg. 73. Arxivat de l'original el 2017-05-13 [Consulta: 10 octubre 2017].
* ↑ Arqué i Carré, Josep «Derecha de Cataluña: monàrquics alfonsins contra la Segona República i la Catalunya autònoma (1931-1936)». Universitat Autònoma de Barcelona, 2014, pàg. 103.
* ↑ «Joan Traveria i Pubill». Alcaldes de la Segona República d'Osona. Arxivat de l'original el 2017-10-10. [Consulta: 10 octubre 2017].
* ↑ «Los que se celebrarán: Día 5». El Siglo Futuro, 04-05-1932, pàg. 3.
* ↑ «Barcelona - Magna "Diada d'afirmación" tradicionalista». El Siglo Futuro, 01-06-1934, pàg. 3.
* ↑ Arqué i Carré, Josep «Derecha de Cataluña: monàrquics alfonsins contra la Segona República i la Catalunya autònoma (1931-1936)». Universitat Autònoma de Barcelona, 2014, pàg. 261.
* ↑ Puigferrat i Oliva, Carles «Vicenç Coma Cruells, el coix del carrer de Gurb (Tona, 1911 - Santiago de Xile, 2002). Notícies sobre la seva actuació durant la Guerra Civil». Ausa, 160, 2007, pàg. 221.
* ↑ «Fallecidos de Vic». En Recuerdo de Todas las Víctimas.
* ↑ Rocafiguera i Garcia, Francesc «Nomenclàtor: Els noms dels carrers de Vic». Ajuntament de Vic, 01-09-2012, pàg. 151. Arxivat de l'original el 2017-05-13 [Consulta: 10 octubre 2017].

## Bibliografia addicional

* Cao Costoya, David. «Joan Traveria i Pubill, alcalde de Vic». A: Casassas, Jordi. La llavor de la llibertat. La Segona República a Catalunya, vol. II, 2015, p. 92. ISBN 978-84-16154-37-1.
# Subprefectura de Kamikawa

La subprefectura de Kamikawa (上川総合振興局 Kamikawa-sōgō-shinkō-kyoku) és una subprefectura d'Hokkaido. La seua capital és la ciutat d'Asahikawa, la segona ciutat en població d'Hokkaido. Es troba al bell mig de l'illa.

## Ciutats

* Asahikawa
* Furano
* Nayoro
* Shibetsu

## Viles

* Aibetsu
* Biei
* Higashikagura
* Higashikawa
* Kamikawa
* Pippu
* Takasu
* Tōma
* Kenbuchi
* Shimokawa
* Wassamu
* Bifuka
* Nakagawa
* Kamifurano
* Minamifurano
* Nakafurano
* Horokanai

### Pobles

* Otoineppu
* Shimukappu

## Història

La subprefectura va ser fundada l'any 1897, tot i que el territori ja estava poblat oficialment des de 1867. Abans d'això, ja es té constància de la presència d'indígenes ainus.
# Nevjera

Nevjera (serbocroat Perfídia) és una pel·lícula del gènere drama romàntic iugoslava dirigida el 1953 per Vladimir Pogačić, basada en una novel·la d'Ivo Vojnović. Fou exhibida en la secció oficial del 6è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Argument

Ambientada a Dubrovnik a mitjans del segle xx, narra la història d'un jove que intenta assassinar el seu rival a causa d'una noia, però al final descobreix que podria ser el pare del seu fill il·legítim.

## Repartiment

* Marija Crnobori - Jela Ledinic
* Milivoje Živanović - Niko Marinovic
* Viktor Starčić - Gospar Frano Drazic
* Severin Bijelić - Ivo Ledinic ... sin
* Milena Dapčević - Ane di Gracia
* Milan Ajvaz - Stari mornar
* Karlo Bulić - Kapetan broda
* Rahela Ferari - Mare
* Baro Kriletić
* Nevenka Mikulić
* Miša Mirković
* Zoran Ristanović
* Milutin Tatić
* Irina Viskovic
* Janez Vrhovec
* Pavle Vujisić - Mornar
* Čedomir Žarković

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: Perfidy». festival-cannes.com. [Consulta: 23 gener 2009].
* ↑ Nevjera a filmovi.com
# Barraca d'en Sans II

La Barraca d'en Sans II és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una barraca de planta rectangular, associada al marge i orientada al sud-oest. Presenta un portal capçat amb una llinda, defensada per dues magnífiques arcades de descàrrega.
A l'interior hi ha la falsa cúpula tapada amb una llosa a l'alçada de 3'20m. També hi ha un cocó, una menjadora i una curiosa lleixa que degut a la seva profunditat es fa difícil saber-ne la utilitat. La fondària d'aquesta estança és de 3m i la seva amplada de 2m.

## Referències

* 1 2 «Barraca d'en Sans II». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Nombre de Kynea

En teoria de nombres, un nombre de Kynea és un nombre enter positiu de la forma:
    $4^{n}+2^{n+1}-1$.
Una forma equivalent és:
    $(2^{n}+1)^{2}-2$.
Això vol dir que l'enèsim nombre de Kynea és el resultat de sumar l'enèsima potència de 4 amb el nombre de Mersenne d'ordre n+1. Els nombres de Kynea van ser estudiats per primer cop per Cletus Emmanuel, que els va donar el nom d'una nena petita.
La seqüència dels nombres de Kynea comença amb:
    7, 23, 79, 287, 1087, 4223, 16639, 66047, 263167, 1050623, 4198399, 16785407,.

## Propietats

La representació binària de l'enèsim nombre de Kynea té com a primera xifra un 1 seguit de n-1 zeros consecutius, seguits per n+1 uns consecutius, o expressat algebraicament:
    $4^{n}+\sum _{i=0}^{n}2^{i}.$
La representació binària dels primers nombres de Kynea es mostra en la taula de la dreta.
La diferència entre l'enèsim nombre de Kynea i l'enèsim nombre de Carol és la potència de dos d'exponent n+2.

## Nombres primers de Kynea

Un nombre primer de Kynea és un nombre de Kynea que és, a la vegada, nombre primer. A partir del 7, amb n=1, cada nombre de Kynea amb n congruent a 1 en mòdul 3 és múltiple de 7. Això descarta bona part dels nombres de Kynea; tot i que de la resta no tots són primers. Els primers nombres primers de Kynea són:
    7, 23, 79, 1087, 66047, 263167, 16785407.
A data de 2006, el nombre primer de Kynea més gran que es coneix té com a índex n = 281621 i té un total de 169553 xifres. Va ser descobert pel mateix Cletus Emmanuel el 2005, utilitzant el programa k-Sieve de Phil Carmody i OpenPFGW. Aquest és el 46è nombre primer de Kynea.

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Near-Square Prime» a MathWorld (en anglès).
* Prime Database entry for Kynea(281621)

## Referències

* ↑ «Cletus Emmanuel's statement on Yahoo group PrimeNumbers». Arxivat de l'original el 2011-06-03. [Consulta: 4 febrer 2015].
* ↑ (successió A093069 a l'OEIS)
* ↑ (successió A091514 a l'OEIS)
# Entrada de Roger de Flor a Constantinoble

L'entrada de Roger de Flor a Constantinoble és la temàtica escollida pel pintor malagueny José Moreno Carbonero per a la tela que havia de decorar el saló de conferències del Palau del Senat espanyol. Aquesta obra va ser encarregada pel Senat espanyol, que va pagar 40.000 pessetes pel seu treball. José Moreno Carbonero va escollir com a protagonista del tema a Roger de Flor en el moment de l'entrada de la Companyia Catalana d'Orient a Constantinoble.

## L'obra

Roger de Flor, vestit de blau amb cadenes d'or, apareix per l'esquerra de la imatge muntat a cavall engalanat també en or i arnesos romans d'Orient, mentre saluda l'emperador. Roger de Flor apareix ja lluint els atributs del càrrec megaduc de l'Imperi Romà d'Orient, ço és, el birret i el ceptre d'or en forma de bastó, mentre davant seu hi camina un patge portant-li el casc de batalla. A l'esquerra de Roger de Flor, i parcialment tapat per la seva figura, se situa el seu oficial muntant un cavall blanc.
Al seu darrere hi ha un cavaller que porta una bandera amb l'efígie de patró catòlic de la Companyia Catalana d'Orient, Sant Jordi. En primer terme s'hi veuen les tropes dels temibles almogàvers, portant un d'ells la bandera del Rei d'Aragó.
A la dreta de la imatge hi apareix assegut al tron l'emperador romà d'Orient, Andrònic II Paleòleg, i en un graó inferior el seu fill, Miquel IX Paleòleg, que acabaria ordenant l'assassinat de Roger de Flor. Més a la dreta s'hi aprecien diversos membres de la cort oriental.
Al fons hi apareix la imatge de l'Església ortodoxa de Santa Sofia, abans que els otomans la convertissin en una mesquita, i més al fons s'hi aprecien els pals majors de les galeres que acaben de desembarcar la Companyia Catalana d'Orient a Constantinoble.

## Valoracions i anècdotes de l'obra

José Moreno Carbonero aconseguí un efecte visual impressionant, en col·locar el pla de la calçada on transcorre la desfilada a la mateixa alçada de l'espectador. El pintor es va documentar profusament pel que fa als temes romans d'Orient, tant en el vestit com en l'orfebreria. Per contra, se li han de retreure errors en l'armament que porten els almogàvers.
Per tal de poder pintar una obra de tals proporcions, José Moreno Carbonero no dubtà a portar la tela a la plaça de toros de la seva ciutat, Màlaga, on desfilaren alguns dels seus amics com a models.

## Referències

* 1 2 España, Senado de. «Entrada de Roger de Flor en Constantinopla, 1888. José MORENO CARBONERO». [Consulta: 18 desembre 2022].
* 1 2 «Entrada de Roger de Flor en Constantinopla | artehistoria.com». Arxivat de l'original el 2018-11-16. [Consulta: 18 desembre 2022].
# El Coll (Castellar de la Ribera)

El Coll és un masia situada al terme de Ceuró, municipi de Castellar de la Ribera, a la comarca catalana del Solsonès.

## Enllaços externs

   * Fototeca del Solsonès: Article referit a aquesta masia
# Séance de prestidigitation

Séance de prestidigitation és el segon curtmetratge realitzat pel director francès Georges Méliès en 1896.

## Producció i llançament

La pel·lícula reprodueix un acte màgic que Méliès va realitzar en el seu teatre d'il·lusions en París, el Teatre Robert-Houdin.
Séance de prestidigitation és notable per ser la segona pel·lícula de Méliès, i la primera a anar més enllà del gènere cinematogràfic d'actualitat iniciat pels germans Lumière i experimentar amb l'ús de la cambra per a capturar un acte de màgia teatral. Més tard, en 1896, amb el seu descobriment de la tècnica del stop trick, Méliès va poder començar a augmentar les seves il·lusions teatrals amb nous efectes especials exclusius del cinema. Séance de prestidigitation pot veure's com la primera incursió de Méliès en el món de la ficció.
La pel·lícula va ser llançada per la Star Film Company de Méliès i en el número 2 dels seus catàlegs.

## Redescobriment

El 2014, la Cinémathèque Française va rebre una donació del col·leccionista François Binétruy: un fragment curt d'una pel·lícula animada cromolitografiada, rotoscopiada d'una pel·lícula no identificada de Méliès de 1896, i que el mostrava realitzant un truc de màgia. Aquests fragments d'animació s'havien fabricat des de 1897 d'ara endavant en Alemanya i França, per a ús domèstic en projectors de joguina.
En 2015, la Cinémathèque va descobrir una altra versió fragmentada del projector domèstic de la mateixa pel·lícula, aquesta vegada reproduint els marcs d'acció en viu en blanc i negre original. Al juliol de 2015, l'estudiós de cinema Jacques Malthête va identificar la pel·lícula com a Séance de prestidigitation de Georges Méliès.

## Referències

* 1 2 Kessler, Frank; Lenk, Sabine. «L'addresse-Méliès». A: Georges Méliès, l'illusionniste fin de siècle?: actes du colloque de Cerisy-la-Salle, 13–22 août 1996. París: Presses de la Sorbonne nouvelle, 1997, p. 186.
* ↑ Rosen, Miriam. «Méliès, Georges». A: World Film Directors: Volume I, 1890–1945. Nova York: The H. W. Wilson Company, 1987, p. 750. ISBN 0824207572.
* ↑ Malthête, Jacques; Mannoni, Laurent. L'oeuvre de Georges Méliès. París: Éditions de La Martinière, 2008, p. 335. ISBN 9782732437323.
* 1 2 3 Mannoni, Laurent. «[Film lithographique da Une séance de prestidigitation di Georges Méliès]». Il Cinema Ritrovato. [Consulta: 1r octubre 2016].
* ↑ Mannoni, Laurent. «Les premiers dessins animés sur pellicule de l’histoire du cinéma». Arxivat de l'original el 6 d'abril de 2015. [Consulta: 1r octubre 2016].

## Enllaços externs

* Séance de prestidigitation a YouTube (versió rotoscopiada)
# Rhinella jimi

Rhinella jimi és una especie de gripau arborí de la família dels bufònids del Brasil. Va ser descrit per Maria Nazaré Stevaus el 2002.
Viu en boscos secundaris, sabana, terres agrícoles i altres zones obertes i hàbitats alterats. Cria en estanys permanents i temporals.

## Distribució

Es troba al cinturó costaner del Brasil, des de la desembocadura de l'Amazones al nord, al sud fins als Estats d'Espirito Santo i Minas Gerais, generalment a l'interior fins a 200 km de la costa fins a un altitud de 800 m.

## Referències

* ↑ Stevaux, Maria Nazaré «A new species of Bufo Laurenti (Anura, Bufonidae) from northeastern Brazil» (en anglès). Revista Brasileira de Zoologia, 19, 01-07-2002, pàg. 235–242. DOI: 10.1590/S0101-81752002000500018. ISSN: 0101-8175.
* 1 2 Andrade, Gilda; Carnaval, Ana Carolina «Rhinella jimi» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 2004. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2004.RLTS.T54674A11184744.en.
# Michel Van Aerde

Michel Van Aerde (Zonnegem, 2 d'octubre de 1933 - Burst, 11 d'agost de 2020) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1956 i 1966, aconseguint 19 victòries. D'entre aquestes victòries destaquen el Campionat de Bèlgica en ruta de 1961 i dues etapes al Tour de França, el 1960 i 1961.

## Palmarès

* 1953
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Limburg amateur
* 1955
** 1r a la Beveren-Waas
* 1956
** 1r a Melsele
** 1r a Stadsprijs Geraardsbergen
* 1957
** 1r a Stadsprijs Geraardsbergen
** 1r a la París-Valenciennes
** 1r al Trofeu dels Tres Països
** Vencedor d'una etapa al Tour de Normandia
** Vencedor de 2 etapes al Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1959
** 1r a la St Lieven-Esse
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça
* 1960
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1961
** Campió de Bèlgica en ruta
** 1r a Erembodegem
** 1r a Zonnegem
** 1r al Circuit de les 3 Províncies
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1962
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bèlgica
* 1963
** 1r al Gran Premi de Burst

### Resultats al Tour de França

* 1959. 22è de la classificació general
* 1960. 24è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1961. 13è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1962. Abandona (14a etapa)
* 1963. Abandona (16a etapa)
* 1964. 58è de la classificació general
* 1965. 35è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1964. 24è de la classificació general
* 1965. Abandona

## Referències

* ↑ Oud-wielerkampioen Michel Van Aerde overleden (neerlandès)

## Enllaços externs

* Palmarès de Michel van Aerde (italià)
* Palmarès de Michel van Aerde (neerlandès)