OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cedar Rapids (Nebraska)

Cedar Rapids és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 407 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cedar Rapids tenia 407 habitants, 179 habitatges, i 107 famílies. La densitat de població era de 436,5 habitants per km².
Dels 179 habitatges en un 27,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 5,6% dones solteres, i en un 39,7% no eren unitats familiars. En el 39,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 24% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28% tenia menys de 18 anys, un 4,7% entre 18 i 24, un 22,9% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 23,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.333 $ i la renda mediana per família de 32.708 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.705 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 15.138 $. Aproximadament el 10,8% de les famílies i el 14,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cedar Rapids». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cedar Rapids». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Centre d'Estudi pel Desenvolupament

Centre d'Estudi pel Desenvolupament (Centro de Estudo para o Desenvolvimento) és un dels quatre campus de la Universitat de São Tomé i Príncipe. Està situat a la vila de Piedade, a l'oest de la capital São Tomé en l'àrea suburbana. La universitat ofereix cursos agrícoles.

## Història

El col·legi va ser fundat per la UNESCO i l'Associació Nacional de Cooperació Italiana i Nuova Frontiera en juny de 1988 com a Centro de Aperfeiçoamento Técnico Agropecuário, CATAP), i fou convertit en un centre piscícola. sota el nom de Centre d'Estudi pel Desenvolupament amb vocació per a científics agro-nutricionals.

## Cursos

Pel gener de 2017 només oferia cursos d'agronomia. És l'únic centre que només ofereix cursos tècnics a l'àrea agrícola.

## Referències

* ↑ «Activities by Nuova Frontiera» (en portuguès). Nuova Frontiera - Development and Relief Agency, 16-05-2017. Arxivat de l'original el 12 de setembre 2017. [Consulta: 2 desembre 2017].
* ↑ Universitat Federal de Minas Gerais. «UFMG discute com o governo de São Tomé e Príncipe criação da 1ª universidade pública» (en portuguès). Brazil-Europe Studies Institute, 09-09-2013. Arxivat de l'original el 21 de desembre 2016. [Consulta: 2 desembre 2017].
* ↑ Neves, Jonaldo. Corpo diretivo da USTP empossado. [S.l.: s.n.], 2014
* ↑ «Projecto CATAP». UNICEF, United Nations. Arxivat de l'original el 12 de setembre 2017. [Consulta: 19 desembre 2016].
* ↑ Guiva, Vasco. Reunião da 3.ª Comissão Especializada Permanente (en portuguès). Santomean National Assembly's Daily Page: 97, 8 maig 2015.
* ↑ «Democratic Republic of São Tomé and Príncipe: Poverty Reduction Strategy Paper». IMF, 2005.
# Centre d'Estudis Avançats de Blanes

El Centre d'Estudis Avançats de Blanes (CEAB) és un centre de recerca del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC), creat a Blanes el 1985.
L'activitat d'investigació del CEAB està centrada en els àmbits de l'Ecologia i la Biologia d'organismes, tant dels sistemes marins com d'aigües continentals. És un centre amb reputació internacional, caracteritzat per la interdisciplinarietat dels seus grups de recerca, referent nacional en biologia marina, limnologia i ecologia, que contribueix al progrés del coneixement i a la seva aplicació per a una societat sostenible.
En els seus inicis el centre, ubicat en plena Cala de Sant Francesc, disposava de tres grups de recerca, dos de dedicats a l'estudi dels oceans (ecologia bentònica i oceanografia), i l'altre, a la intel·ligència artificial. El 1988 s'hi afegí un grup d'astrofísica, i posteriorment el grup d'ecologia bentònica s'amplià amb investigadors especialistes en limnologia. Més endavant, el 1994 el grup d'intel·ligència artificial i el 1996 el d'astrofísica es traslladaren a l'Institut d'Investigació en Intel·ligència Artificial i a l'Institut d'Estudis Espacials de Catalunya, respectivament.
Les seves investigacions han contribuït a la preservació de la biodiversitat en ambients aquàtics i a la consecució de la protecció legal de zones naturals d'interès.

## Referències

* 1 2 «.xml Centre d'Estudis Avançats de Blanes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «El CEAB de Blanes celebra 25 anys dedicats a la recerca». Diari de Girona, 02-10-2010 [Consulta: 28 novembre 2018].
* ↑ «Centre d'Estudis Avançats de Blanes (CEAB)». Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Centre d'Estudis Avançats de Blanes (CEAB)
# 38è Festival Internacional de Cinema de Moscou

El 38è Festival Internacional de Cinema de Moscou es va celebrar entre el 23 i el 30 de juny de 2016. Les cerimònies d'obertura i tancament es van celebrar al teatre "Rússia" (antic cinema "Pushkinsky"). El president del certamen fou el director rus Nikita Mikhalkov, amb Kirill Razlogov com a director de programa i Andrei Plàkhov com a cap del comitè de selecció. La guanyadora del Jordi d'Or fou la pel·lícula iraniana Dokhtar de Reza Mirkarimi.

## Jurat
### Competició principal

* Ivaylo Hristov ( Bulgària - President)
* Ulrike Ottinger ( Alemanya)
* Randir Kapoor ( Índia)

### Competició documental

* Thomas Balmès ( França - President)
* Krzysztof Gierat ( Polònia)
* Serguei Debijev ( Rússia)

## Pel·lícules en competició

Les següents pel·lícules foren seleccionades per la competició:
| Pel·lícula | Director | País |
| 37 | Puk Grasten | Dinamarca |
| Dokhtar | Reza Mikarimi | Iran |
| Gnizdo Gorlitsi | Taras Tkatxenko | Ucraïna |
| El sonido de las cosas | Ariel Escalante | Costa Rica |
| Dnevnik mašinovođe | Miloš Radović | Sèrbia |
| La macchinazione | David Grieco | Itàlia |
| Marie et les naufrages | Sébastien Betbeder | França |
| Monakh i bes | Nikolai Dostal | Rússia |
| Quase memória | Ruy Guerra | Brasil |
| Hamog | Ralston Jover | Filipines |
| Peeshtite obuvki | Radoslav Spassov | Bulgària |
| Choe-ag-ui yeo-ja | Kim Jong-kwan | Corea del Sud |
| Die Mitte der Welt | Jakob M. Erwa | Alemanya |
| Excentrycy, czyli po slonecznej stronie ulicy | Janusz Majewski | Polònia |

## Premis

* Jordi d'Or: Dokhtar, de Reza Mikarimi
* Jordi d'Or al documental: Twenty Two de Ke Guo
* Premi Especial del Jurat: Radoslav Spassov, per Peeshtite obuvki
* Jordi de Plata:
** Millor Director: Puk Gastren per 37
** Millor Actor: Farhas Aslani per Dokhtar
** Millor Actriu: Therese Malvar per Hamog
* Premi Especial per una contribució especial al món del cinema: Serguei Soloviov, Carlos Saura, Stephen Frears
* Premi Stanislavsky: Marina Neyolova

## Referències

* ↑ Сергей Угольников, Анастасия Белокурова, Илья Малашенков. «Бесконечные истории». газета «Завтра», 07-07-2016.
* ↑ «Конкурсная программа». Официальный сайт ММКФ, 2016. Arxivat de l'original el 2016-06-08. [Consulta: 8 juny 2016].

## Enllaços externs

* Festival Internacional de Cinema de Moscou: 2016 a Internet Movie Database
* «Официальный пресс-релиз 38 Московского кинофестиваля». Московский Международный кинофестиваль, 18-05-2016. Arxivat de l'original el 2016-05-23. [Consulta: 23 maig 2016].
* «Победитель Московского кинофестиваля Ивайло Христов возглавит жюри ММКФ». ТАСС, 18-05-2016. Arxivat de l'original el 2016-05-23. [Consulta: 23 maig 2016].
* «Московский кинофестиваль откроет новый фильм Сергея Соловьева «Ке-ды»». ТАСС, 18-05-2016. Arxivat de l'original el 2016-05-23. [Consulta: 23 maig 2016].
* «38 ММКФ (2016)». Arxivat de l'original el 2017-09-26. [Consulta: 21 setembre 2017].
# Christian Kregeloh

Christian Kregeloh (Schwelm, 22 d'agost de 1988) és un pilot de trial alemany. L'any 2004 va guanyar el Campionat d'Europa de trial juvenil en la categoria de 250 cc amb Sherco. Des d'aleshores ha anat competint en diversos campionats, centrant-se darrerament en el Campionat d'Alemanya i en proves de països fronterers.

## Referències

* ↑ «The rider... Kregeloh Christian» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 14 febrer 2011].
* ↑ «Christian Kregeloh» (en neerlandès). teamoffroadshopoerlemans.nl, 29-03-2009. [Consulta: 6 maig 2010].
# Ageu

Segons la Bíblia, Ageu (en hebreu חַגַּי) va ser un profeta jueu, que va viure al segle vi aC en els anys de la dominació persa, que criticà durament el pessimisme del grup. És un dels dotze profetes menors. Sembla que hauria tornat a Terra Santa amb els repatriats de l'exili del 587 abans de Crist. Durant la dècada del 520 aC va escriure el Llibre d'Ageu, que forma part de l'Antic Testament. La seva activitat profètica coincideix amb el segon any del regnat del rei persa Darios el Gran. El llibre d'Esdres diu que profetitzava pels jueus de Judà i Jerusalem. Ageu fa una crida per la reconstrucció del Temple de Jerusalem, davant la indiferència generalitzada del poble hebreu. En un dels oracles dels que parla el seu llibre elogia Zorobabel, governador de Judà, que juntament amb el summe sacerdot Josuè va iniciar els treballs de reconstrucció del Temple. Fa una crida també a la regulació dels elements sants i impurs que hi havia depositats a l'interior del Temple, i espera que superi a l'anterior en magnificència.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la Antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 47. ISBN 8481641618.
# Abd-an-Nabí (nom)

Abd-an-Nabí és un nom masculí teòfor àrab islàmic (àrab: عبد النبي, ʿAbd an-Nabī) que literalment significa ‘Servidor del Profeta’, essent «el Profeta» una referència al profeta Muhàmmad. Si bé Abd-an-Nabí és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdul-Nabi, Abdolnabi, Abd al-Nabi... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Estrictament no es tracta d'un nom teòfor, ja que el profeta al qual fa referència el nom, el profeta Muhàmmad, no és una divinitat, sinó un ésser humà, però com que, segons els musulmans, és un ésser excepcional es pot interpretar aquest nom com un nom teòfor, establint un paral·lelisme amb els nombrosos noms teòfors àrabs que inclouen la partícula Abd.
* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «نبا». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «نبا». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «نبا» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Abd-ar-Rafi (nom)

Abd-ar-Rafi és un nom masculí teòfor àrab islàmic (àrab: عبد الرافع, ʿAbd ar-Rāfiʿ) que literalment significa ‘Servidor de Qui eleva’, essent «Qui eleva» un dels epítets de Déu. Si bé Abd-ar-Rafi és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdul Rafi... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «رفع». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «رفع». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «رفع» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Abd-an-Nàssir (nom)

Abd-an-Nàssir (àrab: عبد الناصر, ʿAbd an-Nāṣir) és un nom masculí teòfor àrab islàmic que literalment significa ‘Servidor de Qui ajuda’, essent «Qui ajuda» un atribut de Déu. Si bé Abd-an-Nàssir és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdul Nasir, Abd al-Nasir, Abdelnasser, Abdel Nasser... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.
Cal no confondre aquest nom amb Abd-an-Nassir, un altre nom de pila àrab masculí, tanmateix molt poc usual.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «نصر». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «نصر». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «نصر» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ A més dels 99 noms o atributs de Déu «canònics», alguns musulmans accepten l'existència d'altres atributs o epítets de Déu, documentats bé a l'Alcorà bé en els hadits del Profeta; aquest seria el cas d'an-Nàssir.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Centre Catòlic (Manlleu)

El centre Catòlic és un edifici de Manlleu (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta baixa i dos pisos. A la planta baixa hi ha tres entrades: la central, de testera plana amb un rosetó semicircular al timpà; les dues laterals són de construcció de totxo i de testera recta. Unes motllures rectes de totxo separen la planta del primer pis -on s'hi obren dues balconeres a banda i banda- del frontó de la porta central. Tot aquest nivell està construït amb totxo, deixant a la vista el material. El segon pis està format per una balconada de tres finestres decorades amb entaulament de frontó doble, sostingut per dues mènsules treballades en baixos relleus i de fris llis. A la part superior de la façana hi ha dos trams d'arqueries de mig punt cegues i una fornícula al centre. La façana acaba amb una barana de gelosies.

## Història

El sistema polític de la Restauració, encara que havia entrat en crisi, es podia considerar plenament vigent fins a les primeres dècades del segle xx. la societat estava polaritzada: per una banda els industrials amb el suport explícit de l'església, i de l'altra els nuclis obrers.
El Centre Catòlic, igual que la fundació de la Caixa d'Estalvis, correspon a la iniciativa dels industrials i de l'església de fomentar el catolicisme entre els obrers, per tal d'apartar-los de les associacions obreres que començaven a causar un fort impacte social a l'època.
L'arquitecte del Centre Catòlic, Josep Illa, formava part del grup d'arquitectes que transformaren els principals carrers de Manlleu a principis de segle per encàrrec dels industrials de l'època. Construí 41 cases a Manlleu.

## Referències

* 1 2 3 4 «Centre Catòlic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Aksentyeva (cràter)

Aksentyeva és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 42,5 km de diàmetre. Porta el nom de Zinaïda Aksèntieva (1900-1969), astrònoma ucraïnesa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Aksentyeva». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Acelomats

Els acelomats (Acoelomata) són un grup d'animals bilaterals triblàstics en els quals el mesoderma no s'organitza mai en cavitats tancades o sigui que no té celoma ni pseudoceloma. Per tant, no tenen de cavitat general; tenen un cos massís, ja que entre la paret del cos i l'intestí existeix una massa de cèl·lules (mesènquima) i fibres musculars. El terme acelomat no té cap significat taxonòmic.
Els embrancaments típicament acelomats són els Platihelmints i els Nemertins; els Mesozous solen també considerar-se acelomats, però les seves relacions filogenètiques són força fosques. La resta de bilaterals tenen un cavitat corporal plena de líquid entre la paret del cos i l'intestí, ja sigui un autèntic celoma (celomats) o un pseudoceloma (pseudocelomats), almenys en estat embrionari.
Els acelomats són els bilaterals més simples, amb cossos vermiformes i epitelis ciliats, i la majoria dels zoòlegs estan d'acord que l'origen dels bilaterals passa per un ancestre acelomat del qual sorgirien els turbelaris i els primers celomats (veure Bilateria per a altres teories). Per tant, serien el grup del qual deriva la radiació de tots els animals triblàstics.
Són acelomats:
* Platyhelminthes
** Turbellaria
** Monogenea
** Trematoda
** Cestoda
* Nemertea
* Rhombozoa
* Orthonectida
* Xenacoelomorpha

## Referències

* ↑ Kershaw, Diana R. The acoelomate bilateral phyla (en anglès). Dordrecht: Springer Netherlands, 1983, p. 59–83. DOI 10.1007/978-94-011-6035-3_5. ISBN 978-94-011-6035-3.
* ↑ Webb, J. E.; Wallwork, J. A.; Elgood, J. H.. Acoelomate Animals (en anglès). Londres: Macmillan Education UK, 1975, p. 51–66. DOI 10.1007/978-1-349-15599-6_5. ISBN 978-1-349-15599-6.
# Acemeta

Acemeta en plural acemetes (en grec antic Άκοίμηται, que significa "aquells que no dormen") era el nom que rebia una orde cristiana ortodoxa que va fundar a l'Imperi Romà d'Orient Alexandre anomenat l'Acemeta als inicis del segle V, en un principi a la riba asiàtica del Bòsfor però que immediatament es va traslladar a Constantinoble.
El nom d'aquesta comunitat prové de què els monjos estaven dividits en grups que entonaven cants i oraven sense interrupció durant les vint-i-quatre hores del dia. Els rituals que tenien i les cançons que entonaven, sobretot els salms, eren molt apreciats pel poble cristià.
L'emperador Justinià I, sospitant que s'acostaven al nestorianisme, els va menystenir, fins que finalment el Papa Joan II els va condemnar l'any 534 i van desaparèixer definitivament a finals del segle VI.

## Referències

* ↑ «Acoemetae». Catholic Encyclopedia. [Consulta: 2 febrer 2022].
* ↑ Di Berardino, Angelo (ed.). Encyclopedia of ancient Christianity. 1, A - E. Downers Grove, Ill.: IVP Academic, 2014, p. 29. ISBN 9780830829408.
# Agawam

Agawam és una ciutat del Comtat de Hampden (Massachusetts) dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens del 2000 Agawam tenia 28.144 habitants, 11.260 habitatges, i 7.462 famílies. La densitat de població era de 467,6 habitants per km².
Dels 11.260 habitatges en un 28,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,4% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 33,7% no eren unitats familiars. En el 28% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,1% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.390 $ i la renda mediana per família de 59.088$. Els homes tenien una renda mediana de 40.924 $ mentre que les dones 30.428$. La renda per capita de la població era de 22.562$. Entorn del 4,3% de les famílies i el 5,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Agawam». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Agawam». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Adelchis

Adelchis I o Adelgis I (?-861), Comte de Parma (830-861) i Comte de Cremona (841-861). Era el segon fill de Suppó I. D'acord amb els registres històrics, va succeir al seu germà Mauring l'any 824, després que aquest moris inesperadament. El seu rang d'actuació principal es va situar a Aemilia i l'est de Llombardia. El va succeir Lambert I de Nantes l'any 834] en el Ducat de Spoleto. Es va casar amb una dona de nom i orígens desconeguts amb la que va tenir tres fills: Suppo II (?-879), que fou duc de Spoleto; Egfred; i Arding.