OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Così fan tutte (pel·lícula)

Così fan tutte és una pel·lícula italiana de 1992 dirigida per Tinto Brass i protagonitzada per Claudia Koll, Paolo Lanza, Franco Branciaroli i Ornella Marcucci. Està lleugerament basada en l'òpera Così fan tutte.

## Sinopsi

Diana (Claudia Koll) és una esposa romana feliçment casada amb el simpàtic Paolo (Paolo Lanza), però li encanten els jocs de seducció amb altres homes mentre es resisteix als avanços de l'elegant amo de la botiga de llenceria Silvio (Renzo Rinaldi) i narra les seves aventures a Paolo per a estimular la seva vida sexual d'altra banda monòtona. No obstant això, sota la influència de la seva amiga lesbiana Antonietta (Isabella Deiana) i la seva germana lasciva Nadia (Ornella Marcucci), Diana comença a avançar encara més mentre que Paolo encara és propens a creure que els successos narrats per ella són simplement fantasies. No obstant això, quan l'antiquari francès Donatien Alphonse (Franco Branciaroli) deixa marques en el seu cos, Paolo comprèn que Diana l'està enganyant i la fa fora de la casa. Diana després cerca noves aventures sexuals, mentre ella i Paolo reflexionen sobre la naturalesa de la sexualitat, la monogàmia i el seu futur com a parella.

## Repartiment

* Claudia Koll
* Paolo Lanza
* Franco Branciaroli
* Ornella Marcucci
* Isabella Deiana
* Renzo Rinaldi
* Jean René Lemoine

## Recepció

En una revisió retrospectiva, Sight & Sound va revisar tant La chiave (1983) com Così fan tutte, assenyalant que aquesta última "mostra un marcat descens de la sofisticació i l'enginy narratius" assenyalant que l'ambientació de Venècia d'aquesta pel·lícula està més en construccions basades en estudi que La chiave. La pel·lícula de Brass trasllada la història a l'època de Mussolini i canvia l'escenari a Venècia.

## Crítiques

| « | "Una "pel·lícula eròtica" que voreja la pornografia, l'estúpid balbuceig pseudofilosòfic de la qual només es veu socavada pel seu voyeurisme. -La desaconsellem". | » |
| — Filmdienst |||
| « | "Seqüència crua de trucs eròtics". | » |

## Referències

* ↑ «Così fan tutte (1992)» (en italià). Archivo del cinema Italiano. [Consulta: 2016].
* 1 2 Thompson, David (July 2013). «Films by Tinto Brass». Sight & Sound 23 (7) (British Film Institute): 96. ISSN 0037-4806.
* ↑ Eine unmoralische Frau - Cosi fan tutte a Lexikon des internationalen Films
* ↑ Eine unmoralische Frau - Cosi fan tutte a cinema.de

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Cos d'exèrcit

Un Cos d'exèrcit és una unitat militar integrada per 2, 3, 4 o àdhuc 5 divisions, que actuen més o menys juntes i sota el comandament únic d'un General de divisió o pels països a tinent general, tot i que segons l'exèrcit es pot tractat d'un Tinent General, d'un General, o d'un Mariscal de Camp.

## Referències

* ↑ El general de divisió inclouen també països que han definit com l'OTAN codi rang OF-8.
# Älvsborg

Älvsborg (suec: Älvsborgs län: Älvsborgs län) fou un comtat de Suècia fins al 1997, quan es va fusionar amb els comtats de Gothenburg i Bohus i de Skaraborg per formar el comtat de Västra Götaland.
El comtat consistia en les províncies de Dalsland i la part central del Västergötland amb la capital a la ciutat de Vänersborg.
# Palau del Parlament Belga

El palau del Parlament Belga o Palais de la Nation és un edifici que des de l'any 1831 allotja les dues càmeres del Parlament Belga, a Brussel·les. És obra de l'arquitecte francès Barnabé Guimard. Es va construir el 1783 i el 1833 es va restaurar d'un incendi.

## Referències

* ↑ «Palace of the Nation | building, Brussels, Belgium» (en anglès). [Consulta: 9 gener 2021].
# Čenkovce

Čenkovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1240.
# Maria Angelica Razzi

Maria Angelica Razzi va ser una monja i escultora italiana del segle xvi a Santa Caterina da Siena de Florència. Va treballar principalment en argila per confeccionar figures de terracota devocional's.
Razzi va ser la segona filla de la seva família immediata a ingressar en un convent dominicà el 1552. La seva dot va ser finançada pel germà Girolamo. El seu altre germà, Serafino Razzi, es va convertir en monjo el 1549 i va escriure sobre santa Caterina de Siena a Florència i les seves monges.
La historiadora de l'art, Catherine Turrill sospita que Razzi pot haver estat un artista actiu cap al 1560. Si bé no hi ha registres supervivents al convent que afirmen que, el seu germà Serafino Razzi va escriure que va crear figures de terracota de la Madonna, sants i àngels. Una de les seves figures va ser creada per a la capella del rosari de San Domenico a Perugia, i una altra, una Madonna i un Nen, per a la sagristia de Sant Marc.

## Referències

* ↑ Razzi, Serafino (1596). Història d'homes il·lustres, així com en les prelatures, com en les doctrines, de l'orde sagrat dels Predicadors. Escrit per f. Serafino Razzi,. (en italià). pel Busdrago. pp. 372–.
* ↑ Turrill, Catherine (2008). Plautilla Nelli (1524-1588), La pintora-priora de la Florència renaixentista. Florència: Universitat de Syracuse.
# Al-Mughammas

Al-Mughammas (àrab: المغمس, al-Muḡammas) és una vall prop de la Meca, actualment a l'Aràbia Saudita, a poca distància de la carretera de Taïf. És citada especialment en la poesia àrab antiga, ja que es creia que hi havia la tomba d'Abu-Righal.
La lectura del nom no és del tot segura. Tot i que la forma al-Mughammas sembla la més plausible, també podria llegir-se com al-Maghammas o al-Mughammis.

## Referències

* 1 2 3 Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. "(al-)Mughammas".
* ↑ Stetkevych, Jaroslav. Muhammad and the Golden Bough: Reconstructing Arabian Myth (en anglès). Bloomington: Indiana University Press, 1996, p. 38. ISBN 0253332087.
# Carles de Hessen-Darmstadt

Carles de Hessen-Darmstadt, príncep de Hessen-Darmstadt (Darmstadt 1809 - 1877). Príncep de Hessen-Darmstadt amb el tractament d'altesa que fou considerat des de 1848 com l'hereu presumpte del seu germà, el gran duc Lluís III de Hessen-Darmstadt.

## Orígens familiars

Nat a Darmstadt, capital del gran ducat de Hessen-Darmstadt, el dia 23 d'abril de 1809, era fill del gran duc Lluís II de Hessen-Darmstadt i de la princesa Guillemina de Baden. Per via paterna, Carles era net del gran duc Lluís I de Hessen-Darmstadt i de la landgravina Lluïsa de Hessen-Darmstadt; mentre que per via materna ho era del príncep hereu Carles Lluís de Baden i de la landgravina Amàlia de Hessen-Darmstadt.

## Núpcies i descendents

El dia 22 d'octubre de 1836 contragué matrimoni a Berlín amb la princesa Elisabet de Prússia, filla del príncep Guillem de Prússia i de la landgravina Maria Anna de Hessen-Homburg. La parella tingué quatre fills:
* SAR el gran duc Lluís IV de Hessen-Darmstadt, nat a Bessungen el 1837 i mort a Darmstadt el 1892. Es casà en primeres núpcies al Palau d'Osborne el 1862 amb la princesa Alícia del Regne Unit; i, en segones núpcies, amb Alexandrina Hutten-Czapska el 1884 a Darmstadt, matrimoni anul·lat el mateix any.
* SA el príncep Enric de Hessen-Darmstadt, nat a Bessungen el 1838 i mort a Múnic el 1900. El 1878 contragué matrimoni a Darmstadt amb Caroline Willich, creada baronessa von Nidda; i, en segones núpcies, amb Emilie Hrzic de Topuska, creada baronessa von Dornberg.
* SA la princesa Maria Anna de Hessen-Darmstadt, nada a Darmstadt el 1843 i morta a Schwerin el 1865. Es casà a Darmstadt el 1864 amb el gran duc Frederic Francesc II de Mecklenburg-Schwerin.
* SA el príncep Guillem de Hessen-Darmstadt, nat a Bessungen el 1845 i mort a Darmstadt el 1900. Es casà morganàticament el 1884 amb Josephine Bender, creada baronessa von Lichtenberg.
El príncep Carles de Hessen-Darmstadt esdevingué hereu al tron gran ducal el 1848, any en què el seu germà accedí al tron i pel fet que aquest no tenia descendència legítima. Carles morí el dia 20 de març de 1877, tan sols tres mesos abans que el seu germà.
# Álvaro Fernandes

Álvaro Fernandes (conegut també com a António Fernandes) va ser un explorador i navegant portuguès del segle xv, el primer europeu conegut que va aconseguir arribar a Guinea Bissau, el 1446.
Va ser criat a la casa de l'Infant D. Henrique, i essent encara jove va tenir un important paper en el descobriment de Guinea. Era el nebot de João Gonçalves Zarco, que havia redescobert l'Arxipèlag de Madeira al servei de l'Infant D. Henrique (1418-20), arribant a ser després governador de Madeira i comandant de Funchal. Quan el 1445 va partir una expedició cap a l'Àfrica Occidental, el seu oncle li va confiar una caravel·la en molt bon estat, amb el manament particular que es dediqués al descobriment, l'activitat més preada pel príncep Henrique, tan constantment frustrada.
Com a pioner, Fernandes va superar tots els servidors del príncep en aquell moment. Després de visitar la desembocadura del riu Senegal, doblant el cap Verd i detenint-se a Gorée, va continuar fins al cap dels Mestres, en algun lloc entre el cap Verd i el riu Gàmbia, el punt més austral assolit fins llavors. El 1446 va tornar i va avançar costejant molt més fins a una badia localitzada a 110 llegües marítimes (entre 4,5 i 6,1 km depenent del marí de l'època) al SSE del cap Verd, potser en les proximitats de Conakry i de les illes de Los, una mica abans de Sierra Leone. Aquesta fita no seria superada fins a 1461, quan fou albirada i anomenada Sierra Leone. Una lesió, causada per una sageta enverinada, va obligar Fernandes a tornar a Portugal, on va ser rebut amb honors i premis per l'Infant D. Henrique i per Pere de Portugal, regent del regne i germà del D. Henrique.
Vegeu Gomes Eanes de Azurara Chronica de . - - Guine, caps. LXXV., LXXXVII.; João de Barros, Àsia, Dècada I, Llibre. I. cap. XIII. XIV.

## Bibliografia

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Édouard Muller

Édouard Muller (Neuilly-sur-Seine, 8 de juny de 1919 - Maisons-Laffitte, 28 de maig de 1997) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1942 i 1955. En aquests anys aconseguí 8 victòries.

## Palmarès

* 1947
** 1r del Tour de l'Oest i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa del Circuit de l'Indre
* 1950
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Oest
* 1951
** 1r de la París-Clermont-Ferrand
** 1r de la París-Montceau-les-Mines
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Oest

### Resultats al Tour de França

* 1947. 36è de la classificació general
* 1948. Abandona (12a etapa)
* 1949. 44è de la classificació general
* 1951. 41è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1952. Abandona (2a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Émilie Arnal

Émilie Arnal és una poetessa i novel·lista francesa, nascuda a Millau el 20 de febrer de 1863 i morta el 7 d'octubre de 1935 a Lapeyrouse-Fossat.

## Biografia

Marie Émilie Arnal neix a Millau el 20 de febrer de 1863.
L'any 1911, li és concedit el premi Archon-Despérouses de l'Académie française francesa li és concedit per La Maison de granit. L'any 1927, se li atorgà un nou premi per L'hôte divin i l'any 1933 el premi de prosa de l'Académie des Jeux floraux per Un oiseau dans l'azur.
L'any 1930, els felibres de la Basse-Alvèrnia li van concedir el premi de poesia, per al conjunt de la seva obra. Col·laborà a la Veillée d'Auvergne.
Després d'una carrera de professora, es consagrà a la seva germana "Retinguda lluny de París des de fa set anys, per l'estat de salut de la meva cara germana, guardo el record dels meus amics parisencs i rouergats i he desitjat sovint retrobar-me amb ells". Morí el 7 d'octubre de 1935 a Lapeyrouse-Fossat, a prop de Castelmaurou i de Tolosa. Fou inhumada, tal com desitjava, a Millau: "Terra del meu bressol, terra de la meva joventut".

### Obres

* Vers les sommets (Sansot, 1908)
* Marthe Brienz, roman comtemporain (Plon 1909)
* La maison de granit, poème d'amour (Plon 1910) Lire en ligne
* Les chansons d'Aëllo (R. Chiberre, 1925)
* Le pays de la lumière. Poèmes (Plon, 1927)
* Les annonciateurs. Édition originale : Aurillac : Éditions U.S.H.A. 1928
* L'hôte divin (Plon, 1928)
* Un oiseau dans l'azur. Vieilles chansons, jeunes amours (Plon, 1932)

## Posteritat

Un carrer de Millau porta el seu nom.
Robert Veyssié, Anthologie de la Renaissance contemporaine ; Notice par Alphonse Séché, suivie de quelques poèmes

## Referències

* ↑ Archives d'Aveyron en ligne, acte n°76 du 21/2/1863, vue 9/38
* ↑ Le Figaro, 14 juillet 1911
* ↑ La Croix mars 1933
* ↑ Le figaro, 1930, n° 350
* ↑ «Professeur honoraire, sur l'avis de décès de l'Express du Midi, 11 octobre 1935». Arxivat de l'original el 2014-02-22. [Consulta: 22 gener 2020].
* ↑ La Croix du 1935/11/03 (Marc-André Fabre)

## Enllaços externs

* Selecció de poemes publicats en antologia
* Selecció de poemes de la pàgina web del Poème de la quinzaine
# İlay Erkök

İlay Erkök (Istanbul, 7 d'octubre de 1993) és una actriu turca de sèries de televisió i cinema. Després de completar la seva educació bàsica i secundària a Istanbul, la ciutat que la va veure néixer, va estudiar teatre al Conservatori Estatal de la Universitat d'Istanbul, i també al Conservatori Reial d' Escòcia. Erkök va començar la seva carrera d'actriu amb la série televisiva Güneşi Beklerken (Esperant el sol) el 2013. Va assolir fama internacional amb la série de televisió Hercai, on interpreta a Yaren Şadoğlu, una adolescent amb una personalitat morbosa.

## Filmografia

Séries de TV :
| Any | Tìtol | Rol |
| 2013 | Güneşi Beklerken | Demet |
| 2015 | İnadına Aşk | Damla Başar |
| 2016 | Hayatımın Aşkı | Sezen |
| 2018 | Darısı Başımıza | Nur Tekinsoy |
| 2019- | Hercai | Yaren Şadoğlu |
Cinema :
| Any | Tìtol | Rol |
| 2016 | Çetin Ceviz 2 | Ayşen |
| 2017 | Seni Gidi Seni | Elif (protagonista femenina) |
| 2017 | İlk Öpücük | |

## Referències

* ↑ «İlay Erkök kimdir? İlay Erkök nereli ve kaç yaşında?» (en turc). Sözcü. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «İlay Erkök – Yaren Şadoğlu kimdir?» (en turc). Habertürk. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «İlay Erkök kimdir ve kaç yaşında?» (en turc). Yasemin. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «İlay Erkök, Osman Sınav’ın yeni projesiyle ekranlara dönüyor» (en turc). Sözcü. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «İlay Erkök kimdir, kaç yaşındadır?» (en turc). Hürriyet. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «Nova empieza a calentar el estreno de 'Hercai', la serie del año en Turquía» (en castellà). El Espanol, 03-12-2019. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «De 'Hercai' a 'Mujer (Kadin)': las siete series turcas que Atresmedia ha comprado para Nova - Ecoteuve.es» (en castellà). el Economista. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «Hercai dizisinin perde arkasında İlay Erkök, Ahmet Kayakesen'e sette neler çektiriyor bir bilseniz!» (en turc). Televizyon Gazetesi. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «Hercai'nin Yaren'i İlay Erkök tanınmaz halde» (en turc). Sabah. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «İnadına Aşk Oyuncuları, Kadrosu, Gerçek İsimleri, Cast Listesi» (en turc). Dizisi. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «İlay Erkök - Oyuncular - Hayatımın Aşkı» (en turc). Kanal D, 28-04-2016. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «İlay Erkök 'Darısı Başımıza' İle Dönüyor» (en turc). Haberler, 25-06-2018. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «Çetin Ceviz filmi konusu ne? Çetin Ceviz oyuncuları kimler?» (en turc). Sözcü. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «Aşk için yalan söylemeyiz» (en turc). Hürriyet. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «'İlk Öpücük'te renkli görüntüler» (en turc). Milliyet. [Consulta: 1r febrer 2021].

## Vegeu també

* Duygu Yetiş

## Enllaços externs

* "No podem mentir pel amor" (Entrevista amb İlay Erkök i Ahmet Kayakesen, principals actors de la pel·lícula Seni Gidi Seni) (turc)
# İbrahim Çallı

İbrahim Çallı (Çal, Denizli, 1882 - Istanbul, 22 de maig de 1960) també conegut com a Çallı İbrahim fou un famós pintor turc. La seva pintura Avluda Oturanlar (Asseguts al pati, en turc) de 1913 es va vendre per 2.460.000 TL el 2014. Aquesta fou la pintura venuda a més alt preu de Çallı.
Nascut al petit poble de Çal, prop de Denizli, en temps d'otomans, inicià la seva educació al seu poble, després cursà estudis secundaris a Esmirna. La seva família l'envià a Istanbul, on es convertí en pintor. Es coneix com a "Çallı" İbrahim (İbrahim de Çal), malnom que va a adoptar com a cognom després de la llei de cognoms (finals de 1934) a Turquia.

## Notes

* ↑ Prop d'un milió de dòlars d'aleshores.

## Referències

* ↑ http://www.haber7.com/kultur/haber/1247646-unlu-turk-ressamin-tablosu-rekor-fiyata-satildi
* ↑ http://www.pamukkalehaber.com/haber/youtubeda-yeni-ozellik/1938/%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.ntv.com.tr/sanat/callinin-tablosuna-rekor-fiyat,eBxNQxfmW0G79-09cPFgdA

## Vegeu també

* Namık İsmail
# 1123

El 1123 (MCXXIII) fou un any comú començat en dilluns del calendari julià.

## Esdeveniments

* El Concili del Laterà I aprova el celibat per als sacerdots.
* Any de consagració de Sant Climent de Taüll.
* Alfons el Bataller aixeca el Setge de Làrida sense poder prendre la ciutat.
* Balduí II de Jerusalem és capturat per Nur al-Dawla Balak.

## Referències

* ↑ Soldevila i Zubiburu, Ferran. Història de Catalunya. Alpha, 1962, p. 142.
* ↑ Maalouf, Amin. The Crusades Through Arab Eyes (en anglès). SAQI, 1984, p. 95. ISBN 978-0-86356-023-1.
# (3156) Ellington

(3156) Ellington és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides, descobert el 15 de març de 1953 per Alfred Schmitt des del Reial Observatori de Bèlgica, Uccle.
Inicialment va ser designat com 1953 EE. Va ser anomenat Ellington en honor del músic nord-americà Duke Ellington.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (3101) al (3200)
* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=3156.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 29 gener 2024].
* ↑ «(3156) Ellington» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 19 juny 2018].
* ↑ «(3156) Ellington» (en anglès). JPL. [Consulta: 19 juny 2018].
# Cos d'Infanteria de Marina de Xile

El Cos d'Infanteria de Marina és un institut armat que agrupa la infanteria de marina de Xile. És una força de combat depenent de l'Armada de Xile. Aquest cos, format per al voltant de 5.000 homes, és utilitzat en funció de projecció del poder naval mitjançant l'execució d'operacions amfíbies sobre terreny hostil, forces especials i defensa de costes.
La seva capacitat per desembarcar en molt poc temps juntament amb suports aeris i terrestres orgànics de l'Armada la converteixen en una unitat d'alt valor estratègic capaç de combatre en qualsevol condició de clima i terreny. A causa del seu alt grau d'ensinistrament, capacitat i possibilitat de posicionar-se de forma ràpida i discreta en aigües internacionals; Aquesta força es constitueix com un important factor de dissuasió dins de la regió.
Els seus principals mitjans d'operació són el vaixell amfibi Sergent Aldea amb capacitat per transportar fins a 900 infants en viatges curts, inclou un hospital i heliport en què operen 2 AS332 Super Puma. En el seu interior alberga una combinació de barcasses per al desembarcament de vehicles militars, aquestes característiques el converteixen en un vaixell multipropòsit de gran ajuda en temps de pau.
Coneguts informalment com a cosacos, és una força de combat depenent de l'Armada de Xile. Aquest cos, format per al voltant de 5.000 homes, constitueix la força de projecció de l'Armada, emprant la mobilitat estratègica de la Marina per desplegar ràpidament forces d'armes combinades i forces especials. És una força especialitzada a projectar el Poder Naval mitjançant l'execució d'operacions amfíbies sobre una costa hostil o potencialment hostil. La seva característica única en les forces armades xilenes és la de poder arribar a terra des de la mar amb una organització tàctica capaç de combatre en qualsevol condició de clima i terreny. La seva capacitat per embarcar en molt poc temps juntament amb suports aeris i terrestres orgànics de l'Armada la converteixen en una unitat d'alt valor estratègic pel seu expert grau d'ensinistrament, capacitat i possibilitat de posicionar-se de forma ràpida i discreta en aigües internacionals; constituint un factor de dissuasió considerable. El Comandament de la Força d'Infanteria de Marina correspon al Comandant General del Cos d'Infanteria de Marina, càrrec que exerceix un contraalmirall IM, que depèn directament del Comandant d'Operacions Navals.

## Referències

* ↑ Sanchez Urra, Francisco. Los Soldados del Mar en accion (en castellà), 2020, p. 12. ISBN 9789569839085.

## Enllaços externs

* http://www.armada.cl/armada/nuestras-fuerzas/2014-05-05/102102.html Arxivat 2016-11-14 a Wayback Machine.
# Zacatecas

* Aquest article tracta sobre la ciutat. Vegeu-ne altres significats a «Estat de Zacatecas».
Zacatecas és la capital de l'estat mexicà homònim localitzat al nord del país. Té una població de 115.000 habitants. Va ser fundada el 1546 per Juan de Tolosa, sobre un jaciment important de plata. Les mines que s'hi van fer van atreure als colonitzadors espanyols, i la ciutat es va convertir en un centre miner important de Mèxic. La plata de Zacatecas i de la mina de Potosí (Bolívia) es va utilitzar per fer les primeres monedes de peso utilitzades arreu de l'Imperi Espanyol. Avui dia el turisme ha reemplaçat a la mineria com a activitat econòmica principal de la ciutat. Per les seves construccions antigues colonials, el centre històric de Zacatecas és considerat Patrimoni de la Humanitat des de 1993.
El gentilici dels naturals de l'estat i de la capital és "zacateca".

## Enllaços externs

* Ajuntament de Zacatecas Arxivat 2007-08-23 a Wayback Machine. (castellà)
# Oise

* Aquest article tracta sobre el departament francès. Si cerqueu el riu homònim, vegeu «riu Oise».
L'Oise pronunciat [ˈwazə] és un departament francès situat a la regió dels Alts de França amb el codi de departament 60. Abans de la reorganització administrativa de l'estat francès l'Oise estava adscrit a la regió de la Picardia.

## Fills il·lustres

* Roger Vailland (1907 - 1965) escriptor, Premi Goncourt de l'any 1957

## Vegeu també

* Llista de municipis de l'Oise
* Llista dels cantons de l'Oise

## Referències

* ↑ esadir considera que l'article forma part del topònim

## Enllaços externs

* Oficina Turística de l'Oise Arxivat 2004-05-25 a Wayback Machine.
* Consell General de l'Oise Arxivat 2009-09-27 a Wayback Machine. (en francès)
* Prefectura (en francès)
# Akodon philipmyersi

Akodon philipmyersi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del sud de la província de Misiones (Argentina). El seu hàbitat natural són els herbassars situats a la vora de la selva en associació amb la Mata Atlàntica. Està amenaçat per l'activitat agrícola al seu medi.
L'espècie fou anomenada en honor del mastòleg estatunidenc Philip Myers.

## Referències

* ↑ Pardiñas, U.; D'Elía, G. Akodon philipmyersi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 16 octubre 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 287. ISBN 978-0801893049.