OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Retrat de Joan I de Castella

El retrat de Joan I és una pintura a l'oli sobre llenç obra del pintor espanyol Vicente Arbiol y Rodríguez creada vers l'any 1848 que va quedar integrada en una sèrie cronològica de retrats dels antics reis d'Espanya. Aquests retrat i els altres servien per a acomplir un encàrrec de la reina Isabel II d'Espanya realitzada al Museu del Prado de pintar una genealogia iconogràfica dels reis d'Espanya. En el cas d'Arbiol, el seu representa una imatge del rei Joan I de Castella.
Es conserva en dipòsit al Congrés dels Diputats a Madrid. Procedeix de la Col·lecció Reial i està catalogat pel Museu del Prado amb la referència P06904.

## Història

El 1847, el director del Museu del Prado, el pintor José de Madrazo, va rebre l'encàrrec de la reina Isabel II de dur a terme una genealogia iconogràfica dels seus avantpassats reials. Aquests projecte tenia un objectiu polític de legitimar els seus drets com a reina d'Espanya en una època en què hi havia una lluita en contra del poder de la dona. Madrazo va reunir per a l'execució de la sèrie a un nombre considerable d'artistes, tant de reconeguts com de novells, en tot cas gairebé tots ells formaven part del cercle protector de Madrazo. Els llenços d'aquesta sèrie van ser coneguts ja des del segle xix com Sèrie Cronològica dels Reis d'Espanya, i va quedar constituïda finalment per un total de 87 retrats, tots ells amb les mateixes mides segons les prescripcions del mateix Madrazo, si bé, posteriorment, a causa de nous emmarcaments o muntatges han variat lleugerament les seves dimensions o format. La immensa majoria d'ells té a la seva vora inferior una banda on consta el nom del monarca i la data de la seva mort.

## Descripció

L'obra representa al rei de Castella Joan I (Épila, 1358 - Alcalá de Henares, 1390), membre de la dinastia Trastàmara, successor d'Enric II i predecessor d'Enric III. El monarca és l'element central de la composició, Arbiol el vesteix d'armadura, clara referència a la condició i a la vida guerrera del rei castellà. Sosté el ceptre amb la seva mà dreta i l'esquerra la recolza sobre una taula sobre la qual hi ha una sèrie de pergamins. A més hi ha representats altres elements com la corona i una condecoració. El fons del quadre representa una catedral gòtica, ricament decorada. Pel que fa a la cara, Arbiol l'hauria realitzat a partir d'una còpia de l'estàtua jacent del monarca a la capella de Reyes Nuevos de la catedral de Toledo, després que el 5 d'agost de 1848, el director del museu, Madrazo, demanés a l'arquebisbe dibuixos i mascares de guix que serveixin com a verae efigies dels reis. A la seva vora inferior hi ha una banda fosca on figura el nom dle monarca i la data de la seva mort.

## Referències

* 1 2 3 «Fitxa tècnica de l'obra Juan I» (en castellà). Museu del Prado. [Consulta: 13 març 2016].
# Misgurnus buphoensis

Misgurnus buphoensis és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Corea.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ Kim, R. T. & Park, S. Y. 1995. A new species of Misgurnus from D. P. R. of Korea. Bulletin of Academy of Sciences of the Democratic Peoples Republic of Korea. v. 1: 54-56.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. ISBN 0130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Reshetnikov, Y.S., N.G. Bogutskaya, E.D. Vasil'eva, E.A. Dorofeeva, A.M. Naseka, O.A. Popova, K.A. Savvaitova, V.G. Sideleva i L.I. Sokolov 1997. An annotated check-list of the freshwater fishes of Russia. J. Ichthyol. 37(9):687-736.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Benbradagh

El Benbradagh (en irlandès: Binn Bhradach, que vol dir el turó del lladre) és una muntanya de 465 metres (1.526 peus) situada a l'est de Dungiven, al comtat de Londonderry a Irlanda del Nord.

## Referències

* ↑ Placenames Database of Ireland
# El director

El director (títol original: The Maker) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Tim Hunter, estrenada l'any 1997. Ha estat doblada al català.

## Argument

Josh (Jonathan Rhys-Meyers) és a l'institut, viu amb els seus pares adoptius. Els seus pares autèntics van morir en un accident de cotxe quan tenia 2 anys. Està implicat en petits delictes amb els seus amics. El dia en què fa 18 anys, reapareix el seu germà Walter (Matthew Modine) després de 10 anys d'absència. Walter és un estafador que conduirà al seu germà petit a una perillosa escalada criminal. A més, li revelarà l'autèntica veritat sobre la mort dels seus pares.

## Repartiment

* Matthew Modine: Walter Schmeiss
* Mary-Louise Parker: Oficial Emily Peck
* Jonathan Rhys-Meyers: Josh Minnell
* Michael Madsen

## Referències

* ↑ «El director». esadir.cat.
* ↑ «The Maker». Allociné.
# Jardí Zoològic de Praga

El Jardí Zoològic de Praga (txec: Zoologická zahrada hl. m. Prahy) és un parc zoològic situat a Praga, capital de Txèquia. Obrí les portes al districte de Troja, al nord de la ciutat, el 1931. La seva missió és «fomentar l'estudi de la zoologia, protegir la vida silvestre i educar el públic». Té una superfície de 45 ha.
Ha tingut un paper clau en la conservació del cavall de Przewalski. Les inundacions del 2002 a Europa provocaren greus desperfectes al parc i permeteren que se n'escapessin nombrosos animals, 136 dels quals acabaren morint a desgrat dels grans esforços dels treballadors per rescatar-los. El 2016, la directiva llançà una iniciativa per convertir els fems d'elefant en paper. Aquell mateix any, era considerat el quart millor parc zoològic del món.

## Referències

* 1 2 3 «Un gran zoo». 324.cat, 4 juny 2016. [Consulta: 13 abril 2021].
* ↑ «Paper de fems d'elefant, l'aposta del zoo de Praga». Regió7, 24 març 2016. [Consulta: 13 abril 2021].
# Sutoki

Sutoki (en rus: Сутоки) és un poble de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 7 habitants.

## Referències

* ↑ «Barashikha». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ «Схема территориального планирования Маловишерского муниципального района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2016-03-14.
# Nils Zeilon

Nils Zeilon (Arboga city parish, 13 de juny de 1886 - parròquia d'Òscar, 12 d'abril de 1958) va ser un matemàtic i pintor suec.

## Vida i Obra

Zeilon era fill d'un director d'escola. Va estudiar a la universitat d'Estocolm on la qual es va graduar el 1909 i va obtenir el doctorat el 1914 amb una tesi dirigida per Erik Ivar Fredholm. Va emprendre un viatge d'estudi científic i també per a estudis de pintura a París. El 1914 va ser professor associat a la universitat d'Uppsala i el 1926 professor titular de matemàtiques a la universitat de Lund, en la qual va coincidir amb Marcel Riesz.
Zeilon va ser el primer ajudant del Comitè Hidrogràfic - Biològic de Suècia (1910–11) i membre del Comitè Nacional de l'Astronomia de Suècia. Va ser elegit membre de la Reial Acadèmia de Ciències de Suècia el 1935, de la Societat Fisiogràfica de Lund el 1928 i de la Societat de la Ciència i el Coneixement de Goteborg el 1935.
Zeilon va fer recerca en la teoria de les equacions diferencials parcials, en el camp de la física matemàtica on, entre altres coses, es va interessar pels problemes hidrodinàmics. També va tractar la propagació de la llum en cristalls birefringents. El seu treball sobre solucions fonamentals per a operadors diferencials va desenvolupar el treball que havia fet el seu mestre, Fredholm, i es pot veure com un pas cap a la teoria moderna tal com la formulen Petrovski, Atiyah-Bott-Gårding i altres. Tot i això, Zeilon estava més interessat en resultats concrets que en teoria general.
Zeilon era un talent cultural polifacètic, va ser virtuós musical, literat i artista. Va participar en l'exposició Art Acadèmic de Lund i en exposicions de col·leccions amb el gremi d'artistes de Lund. El seu art consisteix en figures de paisatges, mariners i retrats realitzats en oli o aquarel·la. La seva salut va anar empitjorant de forma progressiva i, a partir de 1946, ja no va publicar res. Durant la Segona Guerra Mundial va mantenir una activa posició anti-nazi.

## Referències

* ↑ Hager, 2009, p. 1494.
* ↑ Cartwright, 1999, p. 217-218.
* ↑ Gårding, 1994, p. 150.
* ↑ Gårding, 1994, p. 147-148.
* ↑ Wagner, 2004, p. 407.
* ↑ Gårding, 1994, p. 233.

## Bibliografia

* Cartwright, David Edgar. Tides: A Scientific History (en anglès). Cambridge University Press, 1999. ISBN 0-521-62145-3.
* Gårding, Lars. Mathematics and Mathematicians. Mathematics in Sweden before 1950. (en anglès). American Mathematical Society, 1994. ISBN 0-8218-0612-2.
* Hager, Wili H. Hydraulicians in Europe 1800-2000 (en anglès). CRC Press, 2009. ISBN 978-1-4665-5498-6.
* Wagner, Peter «On the explicit calculation of fundamental solutions» (en anglès). Journal of Mathematical Analysis and Applications, Vol. 297, Num. 2, 2004, pàg. 404-418. DOI: 10.1016/j.jmaa.2004.02.014. ISSN: 0022-247X.

## Enllaços externs

* «Zeilon, Nils Olof». Vem är Vem? / Skånedelen 1948, 1948. [Consulta: 12 juliol 2020]. (suec)
# Mikhàilovskaia

Mikhàilovskaia (en rus: Михайловская) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 11 habitants. Pertany al districte municipal de Gorokhovets.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии. Вып. 5: Шуйский и Ковровский уезды/сост. В. Березин. Вязниковский и Гороховецкий уезды/сост. В. Добронравов. - 1898». Arxivat de l'original el 2018-10-26.
# Batarà perlat

El batarà perlat (Megastictus margaritatus) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae) i única espècie del gènere Megastictus, Ridgway, 1909.

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, a les terres baixes fins del sud-est de Colòmbia, sud de Veneçuela, nord-est de Perú i oest amazònic del Brasil.

## Referències

* ↑ «Batarà perlat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Ruth Handler

Ruth Handler (Denver, Colorado, 4 de novembre de 1916 - Century City, Califòrnia, 27 d'abril de 2002) empresària estatunidenca. Presidenta de l'empresa de joguines Mattel, Inc., és recordada, principalment, pel seu paper en la creació i el màrqueting de la nina Barbie.

## Biografia

Va néixer com a Ruth Mosko a Denver, Colorado. Era la filla més jove dels 10 que van tenir Jacob Joseph Mosko i Ida Rubenstein, immigrants jueus polonesos. El 1938 es va casar amb Elliot Handler.
Ruth Handler i el seu soci de negocis, Harold "Matt" Matson, van formar una companyia petita per fabricar marcs, li van posar "Mattel" combinant els seus noms ("Matt" + "El" liot). Més tard, van començar a utilitzar restes del procés industrial per fer mobles per a cases de nines. Els mobles van acabar sent més profitosos que els marcs per a retrat i van decidir concentrar-se en la fabricació de joguines. La primera gran venda de la companyia va ser el “Uka-a-doodle", un Ukelele de joguina.
Ruth Handler havia notat que la seva filla Barbara preferia jugar amb nines de paper que s'assemblessin a adultes abans que amb d'altres que semblesin nens. Quan va ser a Europa, va saber d'una nina alemanya denominada Lilli (que no era precisament una joguina per a nenes, més aviat es tractava d'un obsequi de broma per a homes) i la va comprar per a Barbara.
Ruth Handler va assegurar després que quan va comprar la Lilli per a la seva filla, ignorava la seva naturalesa de joguina adulta. Quan va tornar a casa va refer el disseny de la nina i la va anomenar Barbie; va debutar en la fira de la joguina de Nova York el 9 de març de 1959.
Sota la pressió de les feministes, la nina Barbie va evolucionar de model de moda a dona de carrera, incloent les variants de metgessa, astronauta, oficial de policia, paramèdica, esportista, veterinària i professora.
Handler va morir a Califòrnia a causa d'un càncer de còlon el 27 d'abril de 2002, als 85 anys.

## Referències

* ↑ Ruth Handler, Whose Barbie Gave Dolls Curves, Dies at 85 - New York Times
* 1 2 Jewish Virtual Library: "Ruth Mosko Handler - (1916-2002) retrieved August 10, 2013
* ↑ «History: Ruth Handler». Mattel.
* ↑ «Ruth Handler: Barbie Doll Invention». [Consulta: 4 juliol 2016].
* ↑ Woo, Elaine «Barbie Doll Creator Ruth Handler Dies». The Washington Post, 29-04-2002.
* ↑ Associated Press «Creator of Barbie dies at 85». USA Today, 28-04-2002 [Consulta: 12 gener 2013].

## Bibliografia

* Gerber, Robin. Barbie and Ruth: The Story of the World's Most Famous Doll and the Woman Who Created Her. Harper/Collins, 2008.
# Esteve Guasch i Rocaries

Esteve Guasch i Rocaries (Parets del Vallès, 1901 - 17 de juny de 1981) fou un pagès i campaner del poble de Parets, pare de la poetessa Quima Guasch.
Va néixer al mas Can Pau Moragues, i durant la seva adolescència es va encarregar de les terres de conreu que posseïa el seu pare, més tard va compaginar les feines del camp amb les de campaner, la gent del poble el coneixia com el "campaner" i la masia Can Pau Moragues va passar a ser Cal Campaner. Com a pagès destacà perquè va ser pioner en el conreu de patates en els camps d'experimentació que hi havia al quarter de llevant, a més va ser un dels grans productors de la mongeta paretana. Durant la guerra formà part de les Junta de Defensa Passiva de Catalunya local, i va cedir una de les feixes del seu mas per a construir un refugi antiaeri que protegís la població de Parets de l'aviació feixista. L'any 1935 va ser elegit president de la Societat Cooperativa La Progressiva, eren temps de guerra i els nacionals volien nacionalitzar la cooperativa de consum però ell ho va impedir diverses vegades, van registrar la seva casa buscant les escriptures de la societat, mai les varen trobar, ja que estaven amagades dins les muntures del cavall, i que treien a passejar quant hi havia registres. La seva defensa ferma de la Cooperativa La Progressiva va fer que fos conegut per la majoria dels vilatans de Parets.

## Referències

* ↑ Enric Garcia-Pey i Montserrat Salvador Corros. Recull Onomàstic de Parets del Vallès. Parets del Vallès: Ajuntament de Parets, 201, p. 247. ISBN 84 - 920387 - 7 - 2 [Consulta: 8 desembre 2015].
* ↑ Publicaciones de la 2a Zona Agrícola de la provincia de Barcelona “Comarca del Vallés”. Hermandad Sindical de Labradores y Ganaderos de Barcelona., 1945. ISBN b19105642 [Consulta: 3 gener 2016].
* ↑ MASSAGUER I ARIMON, Mª ÀNGELS. Segona República, guerra civil i primer franquisme a Parets del Vallès. Parets del Vallès: Ajuntament de Parets, 2007. ISBN 84-933085-3-6 [Consulta: 10 setembre 2015].
* ↑ Volart Bellavista, Joan. 100 anys de la societat cooperativa la progresiva 1912-2012. Parets del Vallès: La Progresiva, SCCL, 2012 [Consulta: 8 desembre 2015].
# Entroncamento

Entroncamento és un municipi portuguès, situat al districte de Santarém, a la regió del Centre i a la subregió de Médio Tejo. L'any 2006 tenia 20.896 habitants. Limita a l'est amb Vila Nova da Barquinha i Golegã, i al sud, oest i nord amb Torres Novas.

## Població

Població del concelho d'Entroncamento (1950 – 2004) :
| 1950 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 6804 | 7355 | 11976 | 14226 | 18174 | 20065 |

## Freguesies

* São João Baptista
* Nossa Senhora de Fátima.
# Teatre grec de Dodona

El teatre grec de Dodona és un teatre clàssic construït en l'antiga Grècia durant el regnat de Pirros, en grec Πύρρος της Ηπείρου (318 ae-272 ae), ros o pèl-roig, sobrenomenat αετός (àguila) pels seus soldats.
Pirros fou rei de l'Epir de 307 ae a 302 ae, i de nou entre 297 ae i 272 ae. També ocupà la corona de Macedònia breument en dues ocasions: al 287 ae i, posteriorment, de 273 ae a la seua mort, un any després. Fou considerat un dels millors generals de la seua època, i un dels grans rivals de la República romana durant la seua expansió.

## Ubicació

El teatre se situat dins del santuari de Dodona, que es troba a 80 km a l'est de l'illa de Corfú, a la regió de l'Epir, al peu de la muntanya Tomaros, a Pindo, prop de l'actual frontera de Grècia i Albània, en una zona muntanyenca que dominaren els molosos al s. V ae.. Els molosos eren els habitants de l'antiga ciutat de Molòssia, a l'Epir.

## Història

El rei Pirros de l'Epir el va construir al s. III ae, com una extensió del santuari de Dodona. Els etolis el destruïren al 219 ae, i després fou reconstruït; l'any 167 ae, però, altra volta fou destruït per l'Imperi romà.
L'any 148 ae, el teatre va ser reformat i reutilitzat per a espectacles de feres i lluita durant el regnat de l'emperador August, situació que perdurà fins al s. IV; al s. XIX diversos arqueòlegs grecs el van modificar per recuperar-ne les funcions i l'aspecte de teatre clàssic.

## Arquitectura

* Forma: amfiteatre.
* Capacitat: 18.000 persones assegudes.
* Disposava de parets mitgeres i torres.
* Zona d'orquestra de 18 metres de diàmetre amb altar dedicat a Dionís.
* Escenari amb dos nivells, amb una façana que feia 31,2 x 9,1 m.

## Vegeu també

* Oracle de Dodona
* Antiga Grècia
* Epir (regió històrica)
* Pirros

## Referències

* Informació en el Ministeri de Cultura de Grècia.
* Ministeri de Turisme de Grècia.
# Riblje oko

Riblje oko (en serbocroat: Ull de peix) és un curtmetratge d'animació del 1980 de Joško Marušić per a Zagreb Film. La pel·lícula forma part de la Col·lecció Nacional de Cinema, conservada pels Arxius Estatals de Croàcia.

## Sinopsi i desenvolupament

Ull de peix representa un revés natural en què monstres semblants a peixos envaeixen un poble costaner, capturant i matant tots els habitants mitjançant garrotades o mutilacions. TLes imatges s'executen amb una qualitat semblant a la xilografia, amb una partitura d'Ivica Simović que utilitza una tècnica de dotze tons que consisteix en set violoncels.

## Recepció

Stanislav Matacic, escrivint per a International Psychoanalytical Association, la descriu com una pel·lícula de terror que utilitza un estil artístic únic i una banda sonora semblant a Hitchcock, elogiant-la com una obra d'art atemporal. Dan Piepenbring, escrivint per The Paris Review, el va descriure com una combinació inspiradora de macabre i mundà.Va guanyar el premi a la millor direcció de curtmetratge al XIII Festival Internacional de Cinema Fantàstic i de Terror el 1980.

## Referències

* ↑ «Projekcija filmova iz Nacionalne filmske zbirke» (en croat). culturenet.hr, 20-11-2013. [Consulta: 22 desembre 2020].
* ↑ Handbook of Soviet and East European Films and Filmmakers, Greenwood Press, 1992, Thomas J. Slater, pp. 210
* 1 2 Piepenbring, Dan. «Fisheye (Riblje Oko)», 27-03-2014.
* ↑ Global Animation Theory: International Perspectives at Animafest Zagreb, edited by Franziska Bruckner, Holger Lang, Nikica
* ↑ «Film Shorts».
* ↑ «FESTIVAL ARCHIVES - Sitges Film Festival - Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya». Arxivat de l'original el 2022-01-27. [Consulta: 25 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Riblje oko a YouTube
# Mikhàilovka (Prókhorovka)

* Per a altres significats, vegeu «Mikhàilovka».
Mikhàilovka - Михайловка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 20 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Esteban Gómez

Esteban Gómez, també conegut com a Estêvão Gomes (Porto, 1483 - riu Paraguai, 1538) fou un cartògraf i explorador portuguès que navegà al servei de la Monarquia d'Espanya en la flota de Fernão de Magalhães, desertant de l'expedició abans d'arribar a l'estret de Magallanes i tornant a Espanya el maig de 1521. El 1524 i 1525 liderà una nova exploració a la costa oriental d'Amèrica del Nord, des de Nova Escòcia fins a la Florida. Com a resultat de l'exploració el mapamundi fet per Diego Ribero el 1529 descriu la costa quasi a la perfecció.

## Biografia

Estêvão Gómez va néixer a Porto, al nord de Portugal, i probablement s'embarcà en vaixells portuguesos des de molt jove. El 1518 es traslladà a Espanya, on va ser nomenat pilot de la Casa de Contractació de Sevilla.
El 1519 Gómez va navegar a les ordres de Fernão de Magalhães en la primera circumnavegació de la Terra, com a capità de la nau Sant Antoni. Abans d'arribar a l'Estret de Magallanes va abandonar l'expedició i va tornar a Espanya el maig de 1521. Va ser immediatament empresonat, però quan el vaixell restant va arribar a Espanya, i els supervivents van explicar el seu calvari, va ser alliberat.
Gómez va ser capaç de convèncer Carles perquè donés suport i finançament a una nova exploració que tractaria de trobar un camí cap a les Moluques, aquesta vegada pel nord en l'anhelat Pas del Nord-oest. Una caravel·la de 50 tones, La Anunciada, va ser construïda per a l'ocasió.
L'expedició salpà el setembre de 1524 des de La Corunya amb 29 homes de tripulació. Després de creuar l'oceà Atlàntic, va arribar a l'estret de Cabot i l'Illa del Cap Bretó (actualment a Nova Escòcia, Canadà) el febrer de 1525, on passaren l'hivern. Va reiniciar el viatge tan aviat com fou possible, probablement pensant que qualsevol pas al nord presentaria els mateixos problemes que el de Magalhães, i va decidir traslladar-se al sud. Va passar per les costes de l'actual estat de Maine, on pensà que l'estuari del riu Penobscot podria ser el pas que buscava. Va entrar al New York Harbor i el riu Hudson, que ell va anomenar San Antonio, arribant finalment a la Florida, l'agost de 1525, quan va decidir emprendre el viatge de tornada cap a la península Ibèrica.
Com a resultat de l'expedició, el mapamundi fet el 1529 per Diego Ribero descriu la costa est d'Amèrica del Nord gairebé a la perfecció, des de la península de la Florida fins a la península del Labrador. Durant molt temps la meitat nord de l'actual costa dels Estats Units fou nomenada als mapes com a «Tierra de Esteban Gómez»..
El 1535 Gómez es va unir a l'expedició de Pedro de Mendoza al riu de la Plata. Durant l'expedició fou assassinat al riu Paraguai pels amerindis.

## Vegeu també

* Joan d'Agramunt

## Referències

* SERRÃO, Joel (dir). Dicionário de História de Portugal. Porto: Livraria Figueirinhas, 1992, vol III, pg. 127-128, sv Estevão Gomes.
* Dictionary of Canadian Biography Online (anglès)
# Josep Santanac i Camps

Josep Santanac i Camps (Ripoll, 1832? - Sabadell, 25 de juliol de 1911) fou el primer propietari que edificà al barri d'Hostafrancs de Sabadell, el 1883.
Josep Santanac tenia terrenys a l'actual barri d'Hostafrancs de Sabadell. El 1833 va fer construir un pont sobre la riera de Sobarber, sota la direcció facultativa de l'arquitecte Gabriel Batllevell. Així començà a edificar, a l'altra banda de la Riereta, el terreny que avui es coneix com a Hostafrancs, que aleshores pertanyia a Sant Pere de Terrassa.
El carrer de Santanac durant un temps s'anomenà passatge d'Hostafrancs, però la reivindicació veïnal aconseguí el retorn del nom originari.

## Referències

* 1 2 3 Nomenclàtor. «Carrer de Santanac». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 25 juliol 2014].