OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Argentotetraedrita-(Fe)

L'argentotetraedrita-(Fe) és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al subgrup de la freibergita. Rep el seu nom per la seva relació amb la tetraedrita i el seu contingut en argent (del llatí, argentum).

## Característiques

L'argentotetraedrita-(Fe) és una sulfosal de fórmula química Ag₆(Cu₄Fe₂)Sb₄S₁₂S. Va ser originalment publicada sense aprovació per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1992, sent redefinida per procediments especials el 2008, i aprovada com a espècie vàlida l'any 2016. Cristal·litza en el sistema isomètric.
Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats a les col·leccions mineralògiques de la Queens's University (Ontario, Canadà), amb el número de catàleg M8224 i M7138, i en el Museu d'Història Natural de Londres (Anglaterra), amb el número d'exemplar BM2016,101.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Keno, al districte miner de Mayo, a la província del Yukon, al Canadà. Es tracta de l'únic indret on ha pogut ser descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 3 «Argentotetrahedrite-(Fe)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 desembre 2019].
* ↑ «Argentotetrahedrite-(Fe)». Handbook of Mineralogy. [Consulta: 31 març 2024].
* ↑ Hålenius, Ulf; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) Newsletter 35». European Journal of Mineralogy, 29, 1, 2017, pàg. 149 - 152 [Consulta: 31 març 2024].
# Arsentievka

Arsentievka (en rus: Арсентьевка) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2013 tenia 3 habitants. Pertany al districte de Dólinsk.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19. [Consulta: 21 novembre 2019].
# Atanasi V

Atanasi V (en grec Ἀθανάσιος Ε') va ser patriarca de Constantinoble de l'any 1709 al 1711.
Era originari de Creta, i va tenir molt bona formació. Va estudiar a Halle a Saxònia, i tenia un ampli coneixement d'idiomes (llatí, àrab...). Era un expert en música eclesiàstica. Va ser nomenat metropolità de Tarnovo i al voltant de 1692 d'Adrianòpolis.
L'any 1709, quan va ser deposat Ciprià I, va ser nomenat patriarca de Constantinoble per ordre del Gran Visir. El 4 de desembre de 1711 Atanasi va ser deposat i Ciril IV va ocupar la seu. Va viure a Constantinoble i l'any 1718 va anar a Iași Es va dedicar a estudiar fins a la seva mort. Va deixar una obra important en el camp de la música eclesiàstica.

## Referències

* ↑ «Ἀθανάσιος Ε'» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 8 agost 2023].
# Associazione Sportiva Dilettantistica Seregno Hockey

L'Associazione Sportiva Dilettantistica Seregno Hockey, més coneguda com a Seregno Hockey, és un equip d'hoquei sobre patins de la localitat italiana de Seregno, a la Llombardia. El club fou fundat el 1968 i actualment milita a la Sèrie2.
L'any 1990 guanyà la Copa de la CERS al derrotar el FC Barcelona a la final. Alhora, aquest impuls internacional li servi per guanyar la Lliga italiana d'hoquei sobre patins la temporada següent, la 1990/91.
L'any 1992 disputà la final de la Copa d'Europa, en la que fou derrotat pel gallec Hockey Club Liceo de La Coruña.

## Palmarès

* 1 Copa de la CERS: 1990
* 1 Lliga italiana d'hoquei sobre patins: 1990/91

## Enllaços externs

* Web oficial del club Arxivat 2010-04-20 a Wayback Machine.
# Associazione Sportiva Livorno Calcio

L'Associazione Sportiva Livorno Calcio és un club de futbol d'Itàlia, de la ciutat de Livorno, a Toscana.
Va ser fundat el 1915 amb el nom d'Unione Sportiva Livorno, com a resultat de la fusió dels clubs Virtus Juventusque i SPES Livorno. El 1991 adoptà la denominació d'Associazione Sportiva Livorno. Actualment juga a la Serie B de la lliga italiana.

## Palmarès
### Tornejos nacionals

* Subcampió de la Serie A el 1920 i 1942/43

## Enllaços externs

* Associazione Sportiva Livorno Calcio - Lloc web oficial (italià)
# Associazione Sportiva Orizzonte Catania

L'Associazione Sportiva Orizzonte Catania, també conegut com Ekipe Orizzonte, és un club de waterpolo femení italià de la ciutat de Catània, a Sicília.
Fundat amb el nom de Dopolavoro Ferroviario Catania el 1985, l'equip ja va arribar el 1986 a la màxima categoria. És el club amb més èxits d'Europa en la disciplina, ja que ha guanyat, entre ells, 21 campionats nacionals i 8 copes d'Europa i 1 Copa LEN.

## Palmarès femení

* Eurolliga
** Campiones (8): 1993-94; 1997-98; 2000-01; 2001-02; 2003-04; 2004-05; 2005-06; 2007-08
** Finalistes (4): 1992-93, 1994-95, 2008-09, 2010-11
* Copa LEN
** Campiones (1): 2018-19
* Supercopa d'Europa
** Campiones (2): 2009, 2019
** Finalistes (1): 2006
* Campionat italià:
** Campiones (21): 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2008, 2009, 2010, 2011, 2019, 2021
* Copa italiana:
** Campiones (4): 2012, 2013, 2018, 2021

## Referències

* ↑ «Storia». orizzontepallanuoto.com. Arxivat de l'original el 3 de març 2022. [Consulta: 24 gener 2021].

## Enllaços externs

* Associazione Sportiva Orizzonte Catania - Lloc web oficial
# Atemptat de Roses del 2001

El 17 de març de 2001 ETA va cometre un atemptat a Roses fent explotar un cotxe que causà la mort del mosso d'esquadra Santos Santamaría, que va ser el primer membre d'aquest cos policial assassinat per aquesta banda armada.
ETA va advertir durant el dia 17 de març de 2001 de la presència de l'artefacte davant l'hotel Montecarlo de Roses amb un comunicat al diari Gara. L'explosió, però, es va produir abans del previst, quan l'hotel s'estava desallotjant. Un dels mossos d'esquadra que estaven per la zona, Santos Santamaría (de 32 anys), va morir a causa de l'impacte dels trossos de ferralla. La bomba es trobava dins un Ford Escort amb matrícula de València. Un autobús que transportava escolars alemanys va quedar carbonitzat, tot i que va servir també per fer de pantalla i evitar mals majors. Diversos edificis i vehicles de la urbanització Santa Margarida també van resultar afectats; les destrosses es van calcular en uns 400 milions de pessetes. El dia posterior a l'atemptat 1.500 persones es van concentrar davant l'Ajuntament per mostrar el seu rebuig a l'atemptat, i es van declarar dos dies de dol.
Santos Santamaría va ser el primer mosso d'esquadra assassinat per ETA. L'agent va ser designat fill adoptiu de Roses a títol pòstum. El juliol del 2005 l'Audiència Nacional va condemnar a 75 anys de presó els etarres Aitor Olaizola Baseta i Eider Pérez Aristizabal com a autors dels fets, i el 2009 s'hi va afegir Ainhoa Múgica Goñi amb 69 anys de presó per haver col·laborat en la preparació de l'atemptat.
Aquest va ser el tercer atemptat d'ETA a les comarques gironines, després que el 1997 ETA explotés dos artefactes a Lloret de Mar (a la platja de Fenals i a la cala Banys) i el gener del 2001 posessin una bomba a la delegació de Defensa de Girona (actual Parc del Migdia).

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Quan Roses va ser un infern». Diari de Girona, 17-03-2011.
* 1 2 3 «L'atemptat mortal d'ETA a Roses ha marcat l'any 2001 a les comarques gironines». Roses Digital, 14-09-2002.
* ↑ «L'atemptat d'ETA a Roses torna a judici». 3/24, 08-11-2007.
# Aurélien Passeron

Aurélien Passeron (Niça, 19 de gener de 1984) és un ciclista francès, que va debutar professionalment el 2007. Del seu palmarès destaquen curses com el Tour dels Aeroports, el Trofeu Franco Balestra o el Gran Premi de la indústria i el comerç artesanal de Carnago.

## Palmarès

* 2003
** 1r al Tour dels Aeroports
* 2005
** Campió de França en ruta sub-23
* 2006
** 1r al Trofeu Franco Balestra
** 1r a la Florència-Empoli
** Vencedor d'una etapa al Giro de Toscana
* 2007
** 1r al Gran Premi de la indústria i el comerç artesanal de Carnago
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Burgos
* 2009
** Vencedor d'una etapa al Tour de Szeklerland
** Vencedor d'una etapa al Tour dels Aeroports
* 2010
** 1r a la Clàssica Louis-Garneau Mont-real-Quebec
** Vencedor d'una etapa al Fitchburg Longsjo Classic
** Vencedor de 2 etapes al International Cycling Classic

### Resultats al Tour de França

* 2008. No surt (6a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Aurélio Martins

Aurélio Pires Quaresma Martins (São Tomé, 24 de novembre de 1966) és un periodista, empresari i polític são-tomense, des de gener de 2011 president del Moviment per l'Alliberament de São Tomé i Príncipe/Partit Socialdemòcrata (MLSTP-PSD). Aurélio Martins va ser candidat a la Presidència de São Tomé e Príncipe a les eleccions presidencials del 17 de juliol de 2011.
Va passar la seva infantesa i joventut a São João da Vargem, São Tomé participant activament en la cèl·lula local de les Joventuts del MLSTP. Més tard es va traslladar a Luanda, on esdevingué representant del MLSTP/PSD a Angola. A les eleccions legislatives de São Tomé i Príncipe de 2006 fou elegit diputat pel districte de Lobata. A les eleccions legislatives de 2010 fou novament elegit diputat pel districte de Lobata, on el MLSTP/PSD va obtenir el millor resultat. Fou president de la Comissió dels Drets Humans, Ciutadania i Gènere de l'Assemblea Nacional de São Tomé i Príncipe, i fou elegit president del MLSTP/PSD al V Congrés Ordinari del Partit en gener de 2011. Aurélio Martins fou periodista de Rádio Nacional de São Tomé e Príncipe (1984/85) i de Rádio Nacional de Angola (1999/2007).
És el soci majoritari del Grupo Gibela i President del Consell d'Administració de FAMA (Fundação Aurélio Martins).
Va ser elegit Figura do Ano en 2007, 2008 i 2009.

## Referències

* 1 2 «Téla Nón: Aurélio Martins eleito novo líder do MLSTP/PSD». telanon.info, 2011 [last update].
* 1 2 «BBCParaAfrica.com: Aurélio Martins eleito presidente do MLSTP-PSD». bbc.co.uk, 2011.
* ↑ «Téla Nón: 'Aurélio Martins representa abertura de Um Tempo Novo para o MLSTP-PSD'». telanon.info, 2010.
* ↑ «Téla Nón: Parceria entre a Fundação Aurélio Martins e a Cámara de Maia-Portugal». telanon.info, 2010.
* ↑ «Angop: Fundação Aurélio Martins e FESA perspectivam acordo de parceria». portalangop.co.ao, 2010. Arxivat de l'original el 2012-03-12. [Consulta: 2 desembre 2017].
* ↑ «Téla Nón: Aurélio Martins eleito figura do ano 2008 em São Tomé e Príncipe». telanon.info, 2011. [Consulta: 8 juny 2011].
# Azufrito

Azufrito és un personatge de ficció i una sèrie de còmics d'humor creat el 1951 per Vázquez per a la revista El DDT de l'Editorial Bruguera.

## Trajectòria

Vázquez va crear tres sèries per al primer número de "El DDT": Azufrito, Currito Farola, er Niño e la Bola i La familia Cebolleta. El mateix autor recordava a una entrevista el 1993 que aquest va ser el primer personatge que va crear, però no va ser la primera sèrie que va publicar.
"Azufrito" compartia la tercera pàgina amb Mi tío Magdaleno de Carlos Conti. Tenia un format quadrat i ocupava escassament 5 o 6 vinyetes.
Va durar fins al número 76 de la revista (novembre de 1952), sent substituïda per Violeto de Pere García Lorente, que seria reemplaçada al seu torn per una altra sèrie de Vázquez: Ángel Siseñor
En 1964, Azufrito tornar a aparèixer en els números 678 al 702 de "El DDT", però sense signatura i amb un estil que no coincideix totalment amb el de Vázquez.

## Argument

"Azufrito" és un petit diable, trident inclòs, que s'esforça en va per fer el mal, ja que totes les seves accions acaben resultant benèfiques.

## Estil

En aquesta sèrie, com a Angelito (1964), Vázquez va portar a la seva màxima expressió el seu mètode de potenciar una acció extrema mitjançant la senzillesa de traç més gran possible. El crític Antoni Guiral afirma que és un "Vázquez de dibuix sintètic però molt efectiu per a un format d'historieta realment curiós".

## Referències

* 1 2 Martínez (2004), pp. 32 a 34.
* ↑ «Las entrevistas de Amaníaco: By Vázquez» (en castellà). 13 Rue Bruguera. Arxivat de l'original el 2015-02-04. [Consulta: 21 desembre 2019].
* 1 2 Guiral (2010), pàg. 25.
* ↑ Martínez (2004), p . 22.

## Bibliografia

* Guiral, Antoni. By Vázquez: 80 años del nacimiento de un mito. Barcelona: Ediciones B, 2010. ISBN 978-84-666-4420-4.
* Martínez Peñaranda, Enrique. Vázquez (El dibujante y su leyenda). Madrid: Ediciones Sinsentido, Colección Sin Palabras, Serie A nª 04, 2004. ISBN 84-95634-49-X.
# Azul

«Azul» té aquests significats:
* Azul (cràter marcià)
* Azul, tercer disc d'Elefantes
* Azul..., llibre de Rubén Darío
* Azul (joc), joc de tauler dissenyat per Michael Kiesling
* Azul (Buenos Aires), ciutat de l'Argentina
* Azul (companyia aèria)
# Avinguda (arqueologia)

Els arqueòlegs britànics fan un ús general del terme arqueològic avinguda per a denotar una tira llarga de terreny, de costats paral·lels, que fa fins a uns 30 metres d'ample, oberta en tots dos extrems i amb vores marcades per alineacions de pedra o pals de fusta o sengles rases i terraplens. El terme s'utilitza per a aquest tipus de contextos a les Illes Britàniques i Irlandeses, però es concentren al centre i sud d'Anglaterra.
La majoria són curtes i rectes (tipus I, de menys de 800 m de llarg), o llargues i corbes (tipus II, de fins a 2,5 km). S'ha observat que sovint enllacen cercles de pedra amb els rius propers. Són un element comú en els escenaris rituals de l'edat del bronze.
Les avingudes s'identifiquen pels seus moviments de terres o l'ús d'arqueologia aèria per mitjà dels seus característics costats paral·lels que es poden veure com s'estenen des d'una certa distància. En la majoria d'exemples, és l'associació de l'avinguda amb altres monuments contemporanis el que ha proporcionat el diagnòstic. Les avingudes difereixen dels cursus en el fet que aquests últims també tenen moviments de terra en els extrems terminals i no tenen cap alineament de pedres o pals de fusta flanquejant-ne els costats.
Les avingudes es creu que han estat camins cerimonials o processionals i que daten del començament de l'edat de bronze. Sembla que s'han utilitzat per a indicar la ruta d'aproximació a un monument en particular.
Com a exemples d'avingudes podem trobar l'avinguda Beckhampton o l'avinguda Kennet.

## Vegeu també

* Megalitisme.
* Arquitectura prehistòrica.
* Moviment de terres (arqueologia).
* Cursus.

## Enllaços externs

* Cerca de la paraula Avenue en Megalithic Portal (en anglès). Consultat el 25 de juliol de 2010.
# Arrenga lluent

La arrenga lluent (Myophonus melanurus) és una espècie d'ocell paseriforme de la família dels muscicàpids endèmica de les muntanyes Barisan de Sumatra. Habita els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de l'estatge montà. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «arrenga lluent». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 24 juny 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 706. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Shiny Whistling-thrush. Myophonus melanurus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 24 juny 2022].
# Aydın Yılmaz

Aydın Yılmaz (29 de gener de 1988, Eminönü, Fatih, Istanbul) és un futbolista turc que actualment juga de migcampista al 1. FK Příbram de la Lliga txeca de futbol.
# Neobola bottegoi

Neobola bottegoi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Turkana i a alguns rius de Somàlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Uranoscopus sulphureus

Uranoscopus sulphureus és una espècie de peix pertanyent a la família dels uranoscòpids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 45 cm de llargària màxima.
* 4 espines i 12-13 radis tous a l'aleta dorsal i 13 espines a l'anal.
* El cos presenta taques negres i la primera aleta dorsal és del mateix color.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar Roig, Indonèsia, Fiji, Samoa, Tonga i Reunió.

## Observacions

A l'esquena té una espina verinosa, la qual pot arribar a infligir ferides bastant greus.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 2. Fusiliers - Dragonets, Caesionidae - Callionymidae. Zoonetics, Austràlia. 304-622 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Kishimoto, H., 2001. Uranoscopidae. Stargazers. P. 3519-3531. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae), estuarine crocodiles.. FAO, Roma.
* ↑ Letourneur, Y., P. Chabanet, P. Durville, M. Taquet, E. Teissier, M. Parmentier, J.-C. Quéro i K. Pothin, 2004. An updated checklist of the marine fish fauna of Reunion Island, south-western Indian Ocean. Cybium 28(3):199-216.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Myers, R.F., 1999. Micronesian reef fishes: a comprehensive guide to the coral reef fishes of Micronesia. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 330 p.
* ↑ Randall, J.E., G.R. Allen i R.C. Steene, 1990. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 506 p.
* ↑ Taquet, M. i A. Diringer, 2007. Poissons de l'Océan Indien et de la Mer Rouge. Éditions Quæ, Versalles, França.
* ↑ Wass, R.C., 1984. An annotated checklist of the fishes of Samoa. Natl. Ocean. Atmos. Adminis. Tech. Rept., Natl. Mar. Fish. Serv., Spec. Sci. Rept. Fish. (781).

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Gai Bruci Present

Luci Fulvi Rústic Gai Bruci Present (llatí: Lucius Fulvius Rusticus Gaius Bruttius Praesens) va ser un magistrat romà que va viure al segle ii.
Va ser el pare de Crispina, la dona de l'emperador Còmmode.
A les fonts, el seu nom és Bruttius Praesens però probablement era el Gai Bruci Present que apareix als Fasti com a cònsol l'any 153 i altre cop el 180. Altres cònsols amb el mateix nom apareixen el 139, (del qual els Fasti diuen que ho era per segona vegada) i el 217.

## Referències

* ↑ Anthony Birley, Hadrian, Londonii 1998, p. 371
* ↑ Der Neue Pauly, Stuttgardiae 1999, T. 2, c. 805
Càrrecs públics :
| Precedit per: Mani Acili Glabrió Gneu Corneli Sever i Marc Valeri Homul | cònsol 153 amb Aulus Juni Rufí | Succeït per: Luci Aureli Ver i Tit Sexti Laterà |
# Pel·lícula de Langmuir-Blodgett

Una pel·lícula de Langmuir-Blodgett conté una o més monocapes d'un material orgànic, dipositats en la superfície d'un líquid sobre un sòlid per immersió del substrat sòlid sobre el líquid. Una monocapa s'adsorbeix homogèniament amb cada immersió o pas de fugida, per tant es poden obtenir pel·lícules amb un gruix molt precís.
Les molècules orgàniques formen monocapes que s'adsorbeixen en la superfície d'un líquid. Quan les molècules tenen certa solubilitat, les pel·lícules que es formen en la superfície es denominen monocapes de Gibbs i en elles existeix un equilibri dinàmic entre la molècula dissolta i la molècula en la superfície. Les monocapes que es formen a partir de molècules insolubles es denominen monocapes de Langmuir. La capa de molècules sobre la superfície del líquid és denominada monocapa de Langmuir, i després de la transferència, s'anomena pel·lícula de Langmuir-Blodgett.

## Bibliografia

* An introduction to ultrathin organic films: from Langmuir Blodgett to selfassembly; A. Ulman. Academic Press, INC (1991).
* I.R. Peterson, "Langmuir Monolayers", in T.H. Richardson, Ed., Functional Organic and Polymeric Materials Wiley: NY (2000).
# Roc de les Forques

El Roc de les Forques és una muntanya de 1.162 metres que es troba al municipi d'Alàs i Cerc, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roc de les Cases

El Roc de les Cases és una formació rocosa situada a 1.641,9 metres d'altitud en el terme d'Abella de la Conca, del Pallars Jussà, a la vall de Carreu.
És a l'extrem oriental de la Serra de l'Andreu, a l'esquerra del barranc dels Cóms de Carreu i a l'est de les Coberterades, al sud-oest de l'Obaga dels Cóms. El Camí de Boumort discorre pel seu vessant meridional: gairebé hi fa la volta per aquell costat.

## Etimologia

Tot i tractar-se d'un topònim transparent, romànic modern de caràcter descriptiu, es desconeix a quines cases es refereix.