OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Navarro Santaeulàlia

Josep Navarro i Santaeulàlia, J. N. Santaeulàlia, (Banyoles, Pla de l'Estany, 1955) és un escriptor, poeta, assagista, novel·lista i traductor català. La seva primera publicació va ser un llibre de poemes, Memòria de la carn. Després d'exercir de professor de català a Banyoles durant bona part de la seva carrera docent, va treballar durant set cursos com a tutor d'Aula d'Acollida en un institut del Raval de Barcelona. El curs 2008-2009 fou lector de Català a la Universitat de Massachusetts (UMASS).

## Llibres

* Memòria de la carn, poesia. Columna, Barcelona, 1987.
* Qüestió de mots: del simbolisme a la poesia pura, assaig. La Magrana, Barcelona, 1989 (Premi Crítica Serra d'Or d'assaig, 1990).
* Objectes perduts, narracions. La Magrana, Barcelona, 1990.
* La llum dins l'aigua, poesia. Columna, Barcelona, 1996 (Flor Natural als Jocs Florals de 1996).
* Una ombra a l'herba, poesia. Moll, Mallorca, 1998.
* Fusions, assaig. La Magrana, Barcelona, 1997.
* Terra negra, novel·la. Proa, Barcelona, 1996.
* Bulbs, novel·la. La Magrana, Barcelona, 1999 (Premi Crítica Serra d'Or de novel·la, 2000).
* L'absent, novel·la. La Magrana, Barcelona, 1999.
* Pagodes i gratacels, assaig. Columna, Barcelona, 2001.
* Ulls d'aigua, novel·la. Columna, Barcelona, 2002 (Premi Columna).
* Punt mort, novel·la. Columna, Barcelona, 2005.
* Yume, novel·la. La Magrana, Barcelona, 2007. Yume vol dir somni en japonès i és el motiu que travessa el llibre, en la persona que ha estat desgraciada per voler complir-los i el que ho ha estat per tocar de peus a terra. És la història de dos amics de caràcters contraposats, situada a Barcelona i Tòquio, que es desenvolupa al voltant de l'amor a una dona.
* Amb home o sense, novel·la escrita amb l'escriptora Astrid Magrans. Columna, Barcelona, 2010.
* La sorra vermella, novel·la. Proa, Barcelona, 2017.
* Banderes dels altres. Proa. Barcelona, 2019.

## Traduccions

* Vint-i-cinc poemes, Stéphane Mallarmé (del francès al català), Edicions dels Quaderns Crema, Barcelona, 1986.
* Marea baixa. Haikus de primavera i d'estiu (del japonés al català). La Magrana, Barcelona, 1997.

## Referències

* 1 2 «Presentació i ressenya». ABC.es, 2007. [Consulta: 24 abril 2009].
* ↑ «Barbara Zecchi: “El Minor contribueix a reflectir el multiculturalisme d'Espanya i de la Península Ibèrica en el seu conjunt" - Actualitat - Institut Ramon Llull – Llengua i cultura catalanes». Institut Ramon Llull, 23-06-2014. [Consulta: 2 agost 2017].

## Enllaços externs

* Corpus literari J. N. Santaeulàlia
* Enjoc sobre Pagodes i gratacels Arxivat 2010-04-02 a Wayback Machine.
# Teatro Arniches (Madrid)

El Teatro Arniches de Madrid va ser un teatre situat en el número 7 del carrer Cedaceros de Madrid. Després també va fer la funció de cinema amb el nom de Cine Bogart. En el període que va des de 1965 a 1978 s'hi van poder veure muntatges teatrals com: Educando a una idiota d'Alfonso Paso o El matrimonio del señor Mississippi de Friedrich Dürrenmatt. El 1999 allotja el IV Festival de Cine Gay-Lésbico de Madrid. Va tancar definitivament les seves portes el 2001.
# Mikel Aguirresarobe

Mikel Aguirresarobe Hidalgo (Irun, 1969) és un guionista i director de cinema basc. Va estudiar a la Universitat Complutense de Madrid, on es va llicenciar en imatge i so, i posteriorment va rebre una beca de la Diputació Foral de Guipúscoa per estudiar direcció de cinema a Roma. Ha treballat com a ajudant de direcció a RTVE i el seu curtmetratge Pasaia fou nominat als XII Premis Goya en la categoria de millor curtmetratge de ficció. El 1996 començà a treballar com a director publicitari i fins al 2013 no va dirigir el seu primer llargmetratge, Muertos de amor, protagonitzat per Javier Veiga i Marta Hazas, que no va rebre bones crítiques.

## Filmografia

* Toros (curtmetratge, 1995)
* Pasaia (curtmetratge, 1997)
* Muertos de amor (2013)

## Referències

* ↑ Mikel Aguirresarobe Hidalgo a l'Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ «Estas son las nominaciones de los Premios Goya 1998». Academia de las Artes y las Ciencias Cinematográficas de España.
* ↑ «Gangster Squad», «Mamá», «No», «Las ventajas de ser un marginado» y «Muertos de amor», novedades de la semana, ABC, 8 de febrer de 2013
* ↑ Juan Francisco Cerón Gómez Años de corto: apuntes sobre el cortometraje español desde los noventa, p. 125
# Resolució 957 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 957 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 15 de novembre de 1994 després de reafirmar la Resolució 782 (1992) i totes les resolucions posteriors sobre Moçambic, el Consell va donar la benvinguda a les recents eleccions els dies 27-29 d'octubre de 1994 de conformitat amb els acords de pau de Roma i va ampliar el mandat de l'Operació de les Nacions Unides a Moçambic (ONUMOZ) fins que un nou govern va assumir el poder, però abans del 15 de desembre de 1994, amb una retirada total abans del 31 de gener de 1995.
El Consell de Seguretat va reiterar la seva intenció de confirmar els resultats de les eleccions, quan les Nacions Unides va declarar que el vot fos lliure i just, cridant totes les parts de Moçambic a acceptar els resultats de les eleccions. Els resultats van ser aprovats en la Resolució 960. Se'ls va instar a completar el procés de reconciliació nacional amb una democràcia multipartidista i respectar els principis democràtics.
L'ONUMOZ i diversos civils especialistes en logística, desminatge i formació del personal, especialistes militars, oficials d'estat major i un petit destacament d'infanteria estaven autoritzats a completar les seves operacions residuals abans de la seva retirada del 31 de gener de 1995, de conformitat amb un calendari proposat pel Secretari general. El secretari general Boutros Boutros-Ghali havia de presentar un informe final sobre la terminació de l'ONUMOZ.

## Referències

* ↑ Synge, Richard. Mozambique: UN peacekeeping in action, 1992–94. US Institute of Peace Press, 1997, p. xxi. ISBN 978-1-878379-69-6.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Història de Moçambic

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Serra dels Nerets

La Serra dels Nerets és una serra bàsicament del terme de Tremp (antic terme de Vilamitjana, però al límit amb els termes d'Isona i Conca Dellà (antic terme d'Orcau) i Talarn, de manera que els vessants nord-est i nord es troben, respectivament en aquests dos altres termes.
La carena principal de la serra és dins del terme de Vilamitjana, actualment de Tremp. La continuació de la serra dins d'Orcau (Isona i Conca Dellà) és l'enllaç amb el Roc de Neret, mentre que cap al nord, entra en terme de Talarn, per anar cap a la zona on hi ha la central que duu el nom de la serra i la presa de l'embassament de Sant Antoni.
En el seu extrem sud-occidental, ja a prop de la Noguera Pallaresa hi ha les instal·lacions de la Inspecció Tècnica de Vehicles de Tremp.
Amb el nom de Montes de Calcina aquesta serra és documentada des del 973.

## Referències

* ↑ Bolòs i Hurtado, 2008.

## Bibliografia

* BOLÒS, Jordi i HURTADO, Víctor. Atles del Comtat d'Urgell (v788-993). Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2008. (Col·lecció "Atles dels comtats de la Catalunya carolíngia"). ISBN 84-232-0700-5.
# Monestir de Novodévitxi

El monestir o convent de Novodévitxi (en rus Новодевичий монастырь, Novodévitxi monastir), també conegut com el monestir de Bogoróditsa-Smolenski (Богородице-Смоленский монастырь, Bogoróditse-Smolenski monastir) és, probablement, el monestir més conegut de Moscou. El seu nom, moltes vegades traduït com el Monestir de les Noves Verges (o el Convent de les Donzelles Novícies), va ser creat per diferenciar-lo de l'antic Convent de les Donzelles, nom amb el qual es coneixia el monestir de Txúdov, al Kremlin. A diferència d'altres monestirs moscovites, ha estat virtualment intacte des del segle xvii. El 2004 va ser proclamat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Ensemble of the Novodevichy Convent» (en anglès). [Consulta: 17 febrer 2021].

## Vegeu també

* Cementiri de Novodévitxi
# Coblentz (cràter)

* Aquest article tracta sobre un cràter de la Lluna. Si cerqueu un cràter de Mart , vegeu «Coblentz (cràter marcià)».
Coblentz és un petit cràter d'impacte situat a la cara oculta de la Lluna, al sud del cràter molt més gran Bolyai. Aquest cràter manté una vora circular, tot i que desgastada per l'erosió d'impactes successius. Això és particularment visible en l'extrem sud, on hi ha una bretxa irregular a la vora. El sòl interior no té trets distintius, excepte alguns petits cràters.
La vora nord-oest de Coblentz s'uneix a la vora sud de Bolyai mitjançant un ressalt en forma d'arc, amb diverses zones de material fosc de baix albedo just al sud i al sud-oest de Coblentz.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Josep Regàs i Ribera

Josep Regàs i Ribera (Barcelona, 1804/1805 - Sabadell, 22 de gener de 1875) fou un eclesiàstic català i vicepresident de la Caixa d'Estalvis de Sabadell.

## Biografia

Josep Regàs va néixer a Barcelona. L'any 1846 es va desplaçar a Sabadell, on va ser ecònom i després rector de la parròquia de Sant Fèlix. Va intervenir decisivament perquè el general Concha no entrés a Sabadell amb les seves tropes després de la revolta de quintes de 1854, any en què també destacà durant l'epidèmia de còlera que patí la ciutat per la seva solidaritat i el seu humanitarisme. Va ser membre de les juntes d'Instrucció Primària, de la Casa de Caritat i de la Caixa d'Estalvis de Sabadell, de la qual va ser vicepresident entre 1859 i 1875.

## Referències

* 1 2 Nomenclàtor. «Carrer de Regàs». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 19 gener 2015].
# Suzaku

«Suzaku» té aquests significats:
* Suzaku (mitologia)
* Suzaku (emperador)
* Suzaku (satèl·lit artificial)
Viccionari
# Resolució 959 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 959 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 19 de novembre de 1994. Després de recordar totes les resolucions sobre la situació a Bòsnia i Hercegovina incloses les resolucions 824 (1993) i 836 (1993) el Consell va discutir els esforços de la Força de Protecció de les Nacions Unides (UNPROFOR) per assegurar l'aplicació de les resolucions del Consell de Seguretat a les zones segures de Bòsnia i Hercegovina.
El Consell de Seguretat va reafirmar la necessitat d'un acord entre les parts bosnianes i va condemnar els serbis de Bòsnia després que rebutgessin un acord territorial. Va expressar preocupació per l'escalada dels combats entorn de Bihać i la zona segura, i el posterior desplaçament de persones. Va reafirmar crides anteriors a les parts a cessar les hostilitats que podrien conduir a una major escalada de les tensions, i la necessitat d'un urgent alto el foc. Va fer èmfasi en la importància de Sarajevo com a centre multicultural, multiètnic i religiós. Es va assenyalar la declaració de la Unió Europea, Rússia, Regne Unit i Estats Units i el seu compromís d'enfortir el règim de zones segures.
Hi havia preocupació per les hostilitats a Bòsnia i Hercegovina i les violacions de la seva frontera internacional amb Croàcia, particularment per l'Exèrcit de la República Sèrbia de Krajina. Es va instar a totes les parts a cooperar amb la UNPROFOR per garantir l'aplicació de les resolucions del Consell de Seguretat sobre les zones segures. Es va preguntar al Secretari General Boutros Boutros-Ghali sobre possibles mesures addicionals per estabilitzar la situació a Bihać. Tant el Secretari General com la UNPROFOR van ser requerits per mantenir negociacions amb les parts de Bòsnia relatives a la desmilitarització de Sarajevo i la restauració de la vida normal a la ciutat d'acord amb la Resolució 900 (1994). Finalment, es va demanar al Secretari General que informés al Consell l'1 de desembre de 1994 sobre l'aplicació de la resolució actual.

## Referències

* ↑ Mayall, James. The New interventionism, 1991–1994: United Nations experience in Cambodia, former Yugoslavia, and Somalia. Cambridge University Press, 1996, p. 172. ISBN 978-0-521-55856-3.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Guerra de Bòsnia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Schistura fasciata

Schistura fasciata és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Etimologia

El seu nom específic fa referència a les seus franges corporals de color marró fosc (del llatí fasciata, amb franges).

## Morfologia

* El seu cos, petit i moderadament allargat, fa 6,8 cm de llargària maxima i presenta, en vida, una coloració de lleugerament daurada a grisa amb 11-13 franges de color marró fosc oliva i verticals sobre un fos groc pàl·lid. El patró de color i el nombre de franges són més o menys variable amb una única disposició.
* Cap curt, de color oliva fosc al dors i més clar als costats, amb la boca moderadament arquejada, el llavi superior recte i amb una incisió mitjana baixa i el llavi inferior amb un solc mig profund.
* 11 radis tous a l'aleta dorsal i 8 a l'anal.
* L'aleta dorsal s'insereix a mig camí entre l'origen de la pectoral i l'anal i té 8 radis i mig ramificats i 3 taques negres a la base.
* L'aleta pectoral s'estén fins a la meitat de la longitud que hi ha entre l'origen de les aletes pectoral i pelviana.
* Aleta caudal dentada.
* El peduncle caudal té una cresta adiposa moderadament alta en els costats dorsal i ventral.
* Línia lateral incompleta.
* Presenta dimorfisme sexual: entre altres trets, els mascles tenen les galtes voluminoses.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (26°N-25°N, 94°E- 5°E), el qual viu a Àsia (el riu Barak, Manipur, l'Índia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ John McClelland, 1838. Observations on six new species of Cyprinidae, with an outline of a new classification of the family. J. Asiatic Soc. Bengal v. 7 (for Nov. 1838). 941–948.
* 1 2 3 4 Lokeshwor, Y. & Vishwanath, W., 2011. Schistura fasciata, a new nemacheiline species (Cypriniformes: Balitoridae) from Manipur, India. Journal of Threatened Taxa, 3 (2): 1514-1519.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ India Biodiversity Portal (anglès)

## Bibliografia

* Hora, S. L., 1921. Fish and fisheries of Manipur with some observations on those of Naga hills. Records of Indian Museum 22: 166-214.
* Kottelat, M., 1990. Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Viet Nam. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic: 1-262.
* Vishwanath, W. & J. Laishram, 2001. Fishes of the subfamily Nemacheiliane Regan (Cyprinidae: Balitoridae) from Manipur. Journal of the Bombay Natural History Society 98(2): 197-216.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* AQUATAB (txec)
# Mosandrita-(Ce)

La mosandrita-(Ce) és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la rinkita. Va rebre el nom de mosandrita el 1840 en honor del químic i mineralogista suec Carl Gustav Mosander (1797-1858), qui havia descobert i descrit l'element lantani el 1839. L'IMA va canviar el nom el 2016 de mosandrita a mosandrita-(Ce).

## Característiques

La mosandrita-(Ce) és un silicat de fórmula química (Ca₃REE)[(H₂O)₂Ca$_{0.5}$☐$_{0.5}$]Ti(Si₂O₇)₂(OH)₂(H₂O)₂. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1841. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mosandrita-(Ce) pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Låven, dins Langesundsfjorden, al municipi de Larvik (Vestfold, Noruega). També ha estat descrita en altres indrets de Noruega, així com a Dinamarca, Suècia, Guinea, Sud-àfrica, Rússia, el Tadjikistan, la República Popular de la Xina, el Canadà, els Estats Units i Brasil.

## Referències

* ↑ «Mosandrite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 desembre 2019].
# Mont Orgueil

El Mont Orgueil és un castell a Jersey, que té vistes al port de Gorey. També es coneix com el Gorey Castle (castell de Gorey) pels anglosaxons, i lé Vièr Châté (Castell Vell) pels locals Jèrriais.
El lloc havia estat fortificat en l'època prehistòrica, però la construcció del castell es va produir després de la divisió del Ducat de Normandia l'any 1204. El castell va ser esmentat per primera vegada l'any 1212.
El vell castell va continuar sent utilitzat com l'única presó de l'illa fins a la construcció d'una presó a St. Helier, al final del segle xvii. La Corona anglesa va trobar convenient enviar a Mont Orgueil a "agitadors molests" com William Prynne i John Lilburne, lluny del regne d'Anglaterra. Els regicides Thomas Waite, Henry Smith, James Temle, Hardress Waller i Gilbert Millington van ser traslladats a Mont Orgueil l'any 1661.
En un estat virtualment en ruïnes al moment del seu lliurament a la gent de Jersey per la Corona el 28 de juny de 1907, Mont Orgueil va ser gestionat com un museu des de 1929, encara que durant l'ocupació de l'Alemanya Nazi a la Segona Guerra Mundial (1940-1945) les forces invasores es van establir al castell i van afegir fortificacions modernes camuflades per barrejar-se amb les estructures existents.

## Referències

* ↑ «Informació sobre la presó» (en anglès). [Consulta: 18 agost 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina web del Mont Orgueil Castle
* Bibliografia relacionada amb el Mont Orgueil Castle
# Confraria de Sant Sebastià

La Confraria de Sant Sebastià és una entitat encarregada d'organitzar les Festa de Sant Sebastià del Pont de Suert. El 2011 va rebre la Creu de Sant Jordi. Fou creada el 1503 pel rector de Sirès després d'una forta epidèmia a la vila per tal d'enterrar els morts fins que es pogués construir un nou cementiri amb nínxols. Des d'aleshores té uns 400 membres masculins, ja que les dones, tot i que preparen el menjar, no hi poden participar, i es reuneixen els dies 19, 20 i 21 de gener per a celebrar una festa gastronòmica la diada de Sant Sebastià, consistent en un sopar el primer dia, els tres àpats del segon dia i l'esmorzar i dinar del tercer dia, amb degustació de viandes de la zona (girella, corder, carn d'olla, sopa de pa, freginat), i una tertúlia. Després es nomenen els nous priors, donant una poma a les persones escollides i es fa una missa.
Tot i creada el 1503, els estatuts no foren recollits en l'anomenat Llibre Vell fins al 1730, i els seus membres no són únicament del municipi, sinó també d'arreu de la comarca. Hi havia diversos tipus de confrares: de diner, d'ovella, de llenya, de blat i d'escot (assumien els possibles dèficits i participaven dels guanys), segons les aportacions que feien a la confraria.
La confraria de Sant Sebastià també se celebra a Barcelona, des de l'any 1967 per iniciativa d'un grup de persones filles del poble. La festa no té tant ressò com al Pont de Suert, però per les persones del poble que viuen a Barcelona és una manera d'honorar al Sant Patró del seu poble.
La celebració té lloc el diumenge abans o després del 20 de gener, que és la festa al poble. Els priors que s'anomenen cada any s'encarreguen de l'organització de la trobada de l'any següent. Els actes consisteixen en la celebració de l'Eucaristia i un dinar de germanor on hi és present un dels plats típics de la zona (la Girella) i, de postres nous. El nombre d'assistents oscil·la entre 100 i 150 persones, però la tendència és a disminuir atès que la gent jove no s'anima a participar de la festa, no obstant al poble any rere any les noves generacions s'integren a la festa. La Confraria de Sant Sebastià a Barcelona va celebrar els 25 anys l'any 1992
* Plats de girella
* Processó a la sortida de l'Església
* Ingredients del plat tradicional (la Girella)
* La girella
* Processó passant pel barri vell

## Enllaços externs

* la Confraria de Sant Sebastià a festacatalunya.cat
# José Luis Cabrera Cava

José Luis Cabrera Cava (Madrid, 10 de maig de 1982) és un exfutbolista madrileny, que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Format al planter del Reial Madrid, juga als conjunts C i B, sense arribar al primer equip. El 2003 marxa al Pontevedra CF, amb qui aconsegueix l'ascens a Segona Divisió el 2004. Eixe any disputa 29 partits amb els gallecs, que no assoleixen la permanència.
El 2006 retorna a la categoria d'argent al fitxar per la UD Almeria. És titular amb els andalusos, que acaben la temporada en llocs d'ascens a primera divisió. A la màxima categoria, la campanya 07/08, el migcampista només apareix en tres ocasions, i acaba la campanya al Deportivo Alavés. Una greu lesió el va mantenir apartat dels terrenys de joc durant força mesos.
El 2009 fitxa pel Córdoba CF. El gener del 2010 pateix una recaiguda de la lesió, i es perd la resta de la temporada.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador