OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pseudomys chapmani

Pseudomys chapmani és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de Pilbara (Austràlia Occidental). El seu hàbitat natural són els herbassars. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. Aquest tàxon fou anomenat en honor del naturalista australià Andrew Chapman.

## Referències

* ↑ Burbidge, A. A. Pseudomys chapmani. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 6 març 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 75. ISBN 978-0801893049.
# Pesisir

Pesisir (també Batu Bahara Urung Pasisir) fou un dels estats de la confederació (urung) de Batoe Bahara a les Índies Orientals Holandeses. Tenia una superfície de 15 km² i estava situat a la costa oriental de Sumatra.

## Referències

* A. Flicher, Les Etats princiers des Indes néerlandaises, Dreux 2009
# Joan Giménez i Giménez

Joan Giménez i Giménez (Barcelona, 1912 - 16 de febrer de 2003) fou un pintor i il·lustrador català. Es formà artísticament al taller dels germans Oslé de Barcelona, i en acabar la guerra civil espanyola marxà a l'exili. El 1947 es va establir com a pintor a ciutat de Mèxic, on va col·laborar a la revista Pont Blau i fou director artístic de Xaloc. Alhora, va exposar al Casino Macedonio Alcalá d'Oaxaca el 1949 i a les Galeries Excelsior de Mèxic el 1958.

## Bibliografia

* Camacho, Arturo. Joan Giménez Giménez. 1. ed.. Zapopan, Jalisco: El Colegio de Jalisco; Generalitat de Catalunya, 1997. ISBN 968614286X.
# Platges de Los Campizales i El Carreiro

Les platges de Los Campizales i El Carreiro són dues platges pràcticament unides en una sola doncs a la dels Campizales, que és un pedrer, se li uneix la Platja del Carreiro, amb forma de petxina, situades en el concejo asturià de Cudillero i pertanyen a la localitat de Albuerne. La Platja de Los Campizales, que també se la hi coneix com a platja de Los Negros, és una platja circumdada tota ella per penya-segats de 60 m o més, la qual cosa dona una idea de la perillositat de l'intent de baixar a ella. S'emmarquen en la coneguda com a Costa Occidental d'Astúries.

## Descripció

Para accedir a aquestes platges pot fer-se des de les localitats de Valdredo o bé des de Albuerne. En tots dos casos cal creuar aquests pobles i, en arribar als prats, deixar el cotxe i continuar el camí cap a la costa a peu, camí bastant llarg. La platja de El Carreiro és continuació de la de Los Campizales i està separada d'aquesta per por una petita construcció de formigó en forma de rampa sobra la qual dipositen els pescadors algunes petites embarcacions. Hi ha una desembocadura d'un rierol; no té cap mena de servei i es pot portar mascota.
Les activitats recomanades, i pràcticament úniques, són la pesca submarina i l'esportiva a canya. Si es fa l'especialitat submarina cal prendre les precaucions necessàries doncs les condicions de la mar són molt canviants. La que es diu «Platja del Negro» té uns baixos espectaculars els dies de marejada.

## Referències

* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 109. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Metrodor de Làmpsac el Jove

Metrodor (grec antic: Μητρόδωρος, llatí: Metrodorus) va ser un filòsof grec nadiu d'Atenes o de Làmpsac, però més probablement de la primera ciutat, atès que se sap que el seu germà Timòcrates era atenenc del dem de Potamos, tribu de Leontis.
Metrodor va ser el principal deixeble d'Epicur, amic del qual no es va separar mai llevat d'una visita que va fer a Làmpsac de sis mesos. Va morir l'any 277 aC a 53 anys, set anys abans d'Epicur, que l'hauria designat el seu successor si li hagués sobreviscut. Va deixar un fill de nom Epicur i una filla. La seva dona (o amant) es deia Lleòncia. Epicur, en el seu llit de mort, va felicitar Idomeneu, casat amb Batis, una germana de Metrodor, per haver tingut cura dels dos fills del filòsof.
La seva filosofia era de tipus més sensual que la d'Epicur, i predicava el manteniment d'un bon cos per tota la vida com a camí a la felicitat, segons relata Ciceró.
Diògenes Laerci esmenta les seves obres, que són:
* Πρὸς τοὺς ἰατροὺς, (sobre els metges) en tres llibres
* Περὶ αἰσθήσεων (sobre els sentits), dedicat a Timòcrates
* Περὶ μεγαλοψυχίας (sobre la generositat)
* Περὶ τῆς Ἐπικούρου ἀρρωστίας (sobre les malalties d'Epicur)
* Προς τοὺς διαλεκτικούς (a favor dels dialèctics)
* Περὶ τοὺς σοφιστας (sobre els sofistes), en nou llibres
* Περὶ τῆς ἐπὶ σοφίαν πορείας
* Περὶ τῆς μεταβολῆς (sobre les transformacions)
* Περὶ πλούτου (sobre la riquesa)
* Πρὸς Δημόκριτον (sobre Demòcrit)
* Περὶ Εὐγενείας (sobre la noblesa d'esperit)
* Περὶ Ποιητῶν (sobre la creació), on atacava Homer
* Πρὸς Τίμαρχον (a favor de Timarc)
* Περὶ συνηθείας (sobre les relacions íntimes)
Ateneu de Naucratis menciona les seves cartes, i en cita fragments d'una adreçada a Timòcrates. Plutarc esmenta també Περὶ φιλοσοφίας que podria ser la mateixa obra que Περὶ τῆς ἐπὶ σοφίαν πορείας.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/1080?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=MetrodorusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1070. ]
# Mirni (Kuban)

Mirni - Мирный(rus) és un possiólok, un poble, del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del riu Kuban, a 30 km a l'oest de Gulkévitxi i a 110 km a l'est de Krasnodar, la capital. Pertany al municipi de Kuban.
# Mirni (Arkhànguelsk)

Mirni - Мирный (rus) - és una ciutat tancada de l'óblast d'Arkhànguelsk, a Rússia. Mirni fou fundada el 1957 pel personal d'un lloc de llançament de míssils balístics. Rebé l'estatus de ciutat el 1966 a causa del desenvolupament del cosmòdrom de Plessetsk, que es troba a 4 km al sud de Mirni.
# Mirni (Calmúquia)

* Per a altres significats, vegeu «Mirni».
Mirni (en rus: Мирный) és un poble (un possiólok) de Calmúquia, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 503 habitants. Pertany al districte municipal d'Oktiabrski.

## Referències

* ↑ «История Калмыкии». Arxivat de l'original el 2015-10-09.
* ↑ «Официальный сайт Администрации Октябрьского районного муниципального образования Республики Калмыкия». Arxivat de l'original el 2014-10-08. [Consulta: 15 agost 2022].
* ↑ «Архивированная копия». Arxivat de l'original el 2015-07-15. [Consulta: 2 abril 2013].
# Motorail

Un vagó motorail, derivat del seu nom en anglès i anomenat autoexpreso a Espanya, service auto-train a França o autoZug a Itàlia, és un vagó o vagons on els passatgers poden deixar els seus automòbils però es diferencia d'una llançadora de vehicles la qual es fa servir en distàncies més grans. Un exemple d'aquest és The Ghan a Austràlia.
Als Estats Units la companyia Amtrak gestiona la línia de motorail o Auto Train entre Lorton, Virginia (prop de Washington, D.C.) i Sanford, Florida (prop d'Orlando) amb una distància 855 milles.

## Referències

* ↑ «Indian Pacific Motorail». www.gsr.com.au. Arxivat de l'original el 2008-07-19. [Consulta: 16 agost 2008].
* ↑ «The Ghan Motorail». www.gsr.com.au. Arxivat de l'original el 2008-03-28. [Consulta: 16 agost 2008].
* ↑ «The Overland Motorail». www.gsr.com.au. Arxivat de l'original el 2008-07-20. [Consulta: 16 agost 2008].

## Enllaços externs

* Motorail trains in Europe
* http://www.seat61.com/Motorail.htm
* Autotren in Chile Arxivat 2008-09-20 a Wayback Machine.
* Seat61
* Dutch Motorail (Autoslaaptrein) Arxivat 2013-09-27 a Wayback Machine.
# Modta

Modta (en rus: Модта) és un poble (un possiólok) de Calmúquia, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 150 habitants. Pertany al districte municipal de Priiútnoie.

## Referències

* ↑ «Климат: Амтя Уста». Arxivat de l'original el 2015-02-27.
* ↑ «усн». Arxivat de l'original el 2014-10-17.
* ↑ «L-38 карты Генштаба СССР. Элиста, Черкесск, Пятигорск, Волгодонск». Arxivat de l'original el 2014-10-17.
# Monument del Mil·lenni

El Monument del Mil·lenni és un jaciment arqueològic i anastilosi de la ciutat de Luxemburg, al sud de Luxemburg. El lloc va ser designat el 1963, a l'aniversari mil·lenari de la fundació de la ciutat de Luxemburg per Sigifred de Luxemburg.
El pla original, ordit pels governs municipal i nacional, va ser establir un monument durador en el Bock, el promontori sobre el qual Siegfried va construir l'original castell de Luxemburg. Tanmateix, durant la construcció es van descobrir els fonaments de la fortalesa cosa que va fer que el govern abandonés els seus plans originals, i en restaurés les restes.

## Referències

* 1 2 «Tribute to the Past: The Main Momunents» (en anglès). Luxembourg City Tourist Office. [Consulta: 5 juliol 2015].
# Mopoi

Mopoi fou un dels sultanats dels azande a la regió al sud-est de la moderna República Centreafricana. Estava entre els rius Mbomou i Uele. Fou fundat pel clan vongara dels azande dirigits per Nunga.
Mopoi Inguizimo, net de Nunga, va arribar al poder succeint al seu germà Pwopwo vers 1883 o 1884 (mort en un combat contra els mahdistes), en un regne zande en el que aviat es van imposar els mercaders d'esclaus sudanesos que fugien dels mahdistes. Quan els belgues van penetrar a la zona el 1892 el sultà es va oposar a la seva presència però el 1894 el seu territori va quedar dins la zona reconeguda a l'Estat Lliure del Congo i els belgues van construir una posició militar al costat de la seva residència en el punt de la confluència entre el Bangaro i el Mbomou, però el 1895 la van haver d'abandonar per l'hostilitat del sultà, que llavors va dominar amplis territoris al sud del Uele i es va instal·lar a la vora del Sili, afluent del Gurba. El 1896 va visitar al comissari del districte, Chaltin, a la posició dels Amadis. De 1896 a 18900 va saquejar la regió que va quedar desorganitzada, i intriga amb representants de França i Gran Bretanya.
El 1907 la fundació pels congolesos de una posició a Sili, va enutjar al sultà; els belgues consideraven el sultanat un focus de rebel·lió. El 1911 fou atacat per la força pública del Congo, i va fugir a territori francès; els francesos van establir una posició militar al poblament establert per la gent del sultà. Al costat belga el tron vacant fou confiat el 1914 a Boeli, germà de Mopoi, el que no va evitar que el sultà continués fent propaganda subversiva al seu antic territori i al territori francès on Mopoi va incitar a la població local a resistir a les exaccions de la companyia comercial dels sultanats de l'Alt Ubangui. El febrer de 1916 una situació pre-revolucionaria a la regió fou aprofitada pel sultà per atacar la població de Mopoi, que va incendiar, i es va revoltar contra els francesos; aquests van demanar ajut als britànics i belgues i el març una força conjunta va derrotar els guerrers de Mopoi i van ocupar el seu territori amb tropes indígenes. Mopoi fou capturat el 15 d'abril de 1916; va intentar fugir però fou abatut per un tirador francès. Des de llavors la calma va retornar al territori. Mort Boeli el va succeir el seu fill Soro, que encara regnava el 1959.

## Genealogia

* Ngura o Ngara
** Mabenge
*** Nunga
**** Zabgabiru
***** Tikima
****** Zemio, sulta de Zemio
**** Mpoie-Mokru
***** Renzi
***** Pwopwo
****** Boeli
******* Soro
***** Mopoi Inguizimo, sulta de Mopoi
** Tombo

## Bibliografia

* Salmon, Pierre. La dernière insurrection de Mopoie Bengazegino (1916) (pdf). XVVV-5. Brussel·les: Koninklijke Academie voor Overzeese Wetenschappen, 1996 (Morele en Politieke Wetenschappen).
# Mooslargue

Mooslargue (en alsacià Mohs-Neederlàrg) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 291 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 256 | 264 | 261 | 267 | 268 | 291 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Paul Bucher | |
# Mopane

El mopane o mopani (Colophospermum mopane) és un arbre que creix en llocs càlids i secs, entre 200 i 1.150 m d'altitud, al nord de Namíbia, sud d'Angola, nord-est de Botswana, a tot Zimbàbue, al sud de Zàmbia i Malawi i a Moçambic. El gènere Colophospermum només creix a l'Àfrica i té una única espècie anomenada mopane en llengua local. El mopane és una lleguminosa.
Creix sobretot en terrenys alcalins (amb alt contingut en llims) poc profunds i mal drenats i també en sòls al·luvials. A Botswana i Zimbàbue, on plou més, pot aconseguir els 18 metres d'altura i en estar molt junts formen veritables catedrals forestals. En zones més seques o amb gelades hivernals formen boscos oberts on no supera els dos metres.
Les fulles del mopane es distingeixen fàcilment perquè són compostes, tenen dos folíols i prenen entre ambdós la forma de les ales d'una papallona. On s'ajunten les dues fulles s'adverteix el remanent d'un tercer folíol. El mopane és un arbre caducifoli (les fulles cauen en primavera i broten a l'octubre, abans de les pluges) o semicaducifoli (les fulles cauen quan broten les noves). Entre desembre i abril broten les flors, petites i grogues, tot just visibles. El fruit té forma ovalada o de ronyó i madura entre abril i juny.
A l'elefant li encanten les fulles i les beines del mopane i és freqüent veure'ls on hi ha aquests arbres. També li agrada a girafes, rinoceronts i babuins. A aquests els agrada un psíl·lid que s'alimenta de la sàvia i que en la seva etapa juvenil és molt saborós, l'Arytaina mopani. Una petita abella també és característica d'aquest arbre, la Plebina denoita, molt molesta perquè s'introdueix en el nas, les orelles i els ulls. Produeix una petita quantitat de mel.
Juntament amb el mogotlo (Acacia erioloba) i el monzo (Combretum imberbe) forma la tríada dels grans arbres de llenya. El nom del gènere, Colophosphermum, ve del grec i significa “llavor oliosa”, per les seves llavors resinoses.
És molt coneguda també l'eruga del mopane, la larva de la papallona Gonimbrasia belina, que viu en les branques de l'arbre, molt ric en proteïnes i que serveix d'aliment als habitants de la regió on hi creix. L'eruga, que aconsegueix els 10 cm de llargada, es menja torrada o seca.

## Usos

La fusta del mopane és molt dura i difícil de treballar. S'usa per a la construcció perquè és molt resistent i no poden atacar-la ni els tèrmits. També s'usa per a les travesses dels trens i per als suports verticals de les mines (puntals).
Últimament s'ha incrementat el seu ús en els instruments musicals, especialment en els de vent, doncs és més fàcil de trobar que Dalbergia melanoxylon, usat per als clarinets.
Altres usos de l'arbre inclouen utilitzar els seus raïms com si fossin raspalls de dents, fer adobaments i cordills amb l'escorça i sanar ferides amb les fulles.
Als Estats Units i Europa s'usa cada vegada més com fusta decorativa pels seus rics colors i la seva teixidura, ja sigui en llums, peus d'escultures, jardins, terraris, arranjaments florals, etc.
# Montfan (Tarn)

Montfan (en francès Montfa) és un municipi francès, de la regió d'Occitània i del departament del Tarn.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 258 | 239 | 228 | 251 | 278 | 283 | 329 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel Loubet | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-01-19. [Consulta: 2 octubre 2010].
# Morton

«Morton» té aquests significats:
* Morton Thiokol, empresa estatunidenca del sector químic
* Toponímia:
** Morton (Illinois)
** Morton (Minnesota)
** Morton (Mississipi)
** Morton (Viena), municipi francès al departament de la Viena
** Morton (Washington)
** Morton Grove, població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
** Lake Morton-Berrydale, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington
** Comtat de Morton, diversos indrets
* Biografies:
** Samuel George Morton (Filadèlfia, Pennsilvània, 1799-1851), metge estatunidenc versat en ciències naturals
** William Thomas Green Morton (Charlton, Massachusetts, 1819 - Nova York, 1868), pare de l'anestèsia
** Morton Feldman (1926 - 1987), compositor estatunidenc
** Henry Morton Stanley (Dinbych, 1841 - Londres, 1904), explorador gal·lès que va recórrer Àfrica
** Robert Morton Nance (Tredegaville, Gal·les, 1873 - Cornualla, 1959), gramàtic del còrnic
** Timothy D. Morton (EUA), astrofísic de la Universitat de Princeton que treballa en l'estudi d'exoplanetes.
** Max Morton (1943-2021), pintor anglès.
# Morton (Illinois)

Morton és una vila del Comtat de Tazewell a l'estat d'Illinois (Estats Units). Segons el cens del 2000 tenia 15.198 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Morton tenia 15.198 habitants, 6.021 habitatges, i 4.244 famílies. La densitat de població era de 481,8 habitants/km².
Dels 6.021 habitatges en un 31% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,6% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 29,5% no eren unitats familiars. En el 26,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 18,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.869 $ i la renda mediana per família de 62.935 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.845 $ mentre que les dones 30.973 $. La renda per capita de la població era de 26.531 $. Aproximadament el 2,8% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Morton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Morton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Musaranya fosca del Zaire

La musaranya fosca del Zaire (Crocidura nigrofusca) és una espècie de musaranya que es troba a Angola, Burundi, República Centreafricana, República Democràtica del Congo, Etiòpia, Kenya, Ruanda, el Sudan, Uganda i Zàmbia.

## Referències

* ↑ Cassola, F. (2016). "Crocidura nigrofusca (errata version published in 2017)." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]

## Bibliografia

* Aggundey, I. R. i Schlitter, D. A., 1986. Annotated checklist of the mammals of Kenya. II. Insectivora and Macroscelidea. Annals of Carnegie Museum 55: 325–347.
* Ansell, W. F. H. i Dowsett, R. J., 1988. Mammals of Malawi - an Annotated Checklist and Atlas. The Trendrine Press, Zennor, St Ives, Cornwall, la Gran Bretanya.
* Heim de Balsac, H. and Meester, J., 1977. Order Insectivora. A: J. Meester i H. W. Setzer (editors), The Mammals of Africa: An Identification Manual, pàg. 1–29. Smithsonian Institution Press, Washington DC, els Estats Units.
* Hutterer, R., 2005. «Order Soricomorpha». A: D. E. Wilson i D. M. Reeder (editors), Mammal Species of the World, p. 220-311. Johns Hopkins University Press, Baltimore, Maryland (Estats Units).
* Hutterer, R., Van der Straeten, E. i Verheyen, W. N., 1987. A checklist of the shrews of Rwanda and biogeographic considerations on African Soricidae. Bonner Zoologische Beiträge 38: 155–172.
* Maddalena, T., 1990. Systematics and biogeography of Afrotropical and Palaearctic shrews of the genus Crocidura (Insectivora, Soricidae): An electrophoretic approach. A: G. Peters i R. Hutterer (editors), Vertebrates in the Tropics, p. 297–308. Museum Alexander Koenig, Bonn, Alemanya.
* Oguge, N., Hutterer, R. Odhiambo, R. i Verheyen, W., 2004. Diversity and structure of shrew communities in montane forests of southeast Kenya. Mammalian Biology 69: 289–301.
* Setzer, H. W., 1956. Mammals of the Anglo-Egyptian Sudan. Proceedings of the United States National Museum 106: 447–587.
* Wilson D. E.; Reeder D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 3a edició. Washington: Smithsonian Institution Press, 2005. ISBN 978-0801882210.
* Yalden, D. W., Largen, M. J., Kock, D. i Hillman, J. C., 1996. Catalogue of the Mammals of Ethiopia and Eritrea 7. Revised Checklist, zoogeography and conservation. Tropical Zoology 9(1): 73–164.

## Enllaços externs

* «Crocidura nigrofusca». Catalogue of Life. (anglès)
# My Cosmos Is Mine

«My Cosmos Is Mine» és el cinquanta-setè senzill del grup anglès de música electrònica Depeche Mode, el segon extret de l'àlbum Memento Mori. La cançó es va estrenar el 9 de març de 2023 però es va publicar com a senzill la versió remesclada per Anna el 16 de juny de 2023.

## Producció

Va ser la darrera cançó composta de l'àlbum i va ser en reacció de Martin Gore a la invasió russa d'Ucraïna. La cançó tracta sobre la impotència de protegir el teu interior dels atacs del món juntament amb els teus éssers estimats. També cal acceptar la responsabilitat del benestar del nostre planeta per evitar que la humanitat desaparegui. La versió original és la cançó més llarga de l'àlbum superant els cinc minuts, i recorda l'estil industrial clàssic amb la veu de Dave Gahan seguint la línia de baix.

## Referències

* ↑ «Depeche Mode Release “My Cosmos Is Mine (ANNA Remix)”» (en anglès). KoolRockRadio.com, 16-06-2023. [Consulta: 8 febrer 2024].
* ↑ Quinn, Rick. «Depeche Mode's ‘Memento Mori’ is an embrace of life in death's shadow» (en anglès). PopMatters.com, 16-06-2023. [Consulta: 8 febrer 2024].

## Enllaços externs

* My Cosmos Is Mine a DepecheMode.com (anglès)
# Múscul auricular superior

El múscul auricular superior (musculus auricularis superior), un dels tres músculs auriculars, està situat en l'extrem superior del pavelló auricular i en els animals que orienten l'oïda cap captar millor els sons permet la mobilitat de l'orella cap endavant.

## Trajecte

S'insereix en la gàlea aponeuròtica o aponeurosi epicraneal. Les fibres musculars de l'auricular superior convergeixen en un tendó pla que arriba a fixar-se en la cara interna del pavelló auricular a nivell d'una eminència formada per la foseta de l'antehèlix. Acció [modifica · editar codi ]
En la majoria dels animals el múscul auricular superior li permet a cau d'orella mobilitat cap amunt a la direcció del so que atreu l'atenció. En canvi, en l'home, tot el que pot fer és moure lleugerament l'oïda, la majoria de les vegades sense direcció fixa.

## Innervació

La innervació de l'auricular superior és donada per fibres motores de la branca posterior d'aquest mateix nom provinent del nervi auricular que és una de les branques temporals del nervi facial.

## Referències

* ↑ Rouvière, Henri; A. Delmas; Vincent Delmas. Anatomía humana: descriptiva, topográfica y funcional (en castellà). 11a ed.. Elsevier, Espanya, 2005, p. xxxv. ISBN 8445813161.
* ↑ Drake, Richard L.; Wayne Vogl; Adam W. M. Mitchell. Gray anatomía para estudiantes (en castellà). Elsevier, Espanya, 2005, p. 814. ISBN 8481748323.
* ↑ Sinnatamby, Chummy S.; R. J. Last. Anatomía de Last: Regional y aplicada (en castellà). Editorial Paidotribo, 2003, p. 344. ISBN 848019670X.
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Vegeu també

Altres músculs auriculars:
* Múscul auricular anterior
* Múscul auricular posterior
# Motmot de diadema blava

El motmot de diadema blava (Momotus lessonii) és una espècie d'ocell de la família dels momòtids (Momotidae) que rep en francès el nom de "Motmot de Lesson". Habita boscos del sud de Mèxic i Amèrica Central, des del sud de Veracruz i Chiapas, cap al sud, fins a l'oest de Panamà.