OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pasqual de Borja

Pasqual de Borja-Centelles i Ponce de León, Duc de Gandia, Marquès de Llombai i Comte d'Oliva (18 de març 1653—8 de desembre 1716).

## Ducat de Gandia

Heretà el títol amb dotze anys, sota la tutela materna. El 1669 es casà amb Joana Fernández de Còrdova i Figueroa (filla del maruqès de Priego i duc de Feria). L'any següent prengué possessió del ducat. Aquell mateix any va rebre la visita de la infanta Margarida d'Àustria, filla de Felip IV, en el seu camí cap a Dénia des d'on embarcaria cap Alemanya.
Durant la guerra de successió espanyola es va posar del costat filipista, i amb la revolta dels maulets va fugir a Castella amb Joaquín Ponce de León Láncaster y Cárdenas, el virrei filipista.
A la seva mort (1716), el seu fill Lluís de Borja en fou l'hereu, que va morir el 1740 sense descendència. Aleshores els títols familiars passaren a la seva germana Mª Anna, però aquesta morí vuit anys més tard sense fills.
Els títols foren reclamats pel vidu de la seva germana Ignàsia de Borja, duc de Benavente. Així el ducat de Gandia, el marquesat de Llombai, el comtat d'Oliva, de Mayalde i de Ficalho, i el principat de Squillace passaren als Pimentel.

## Antecedents familiars

Fill de Francesc Dídac Pasqual de Borja i María Ponce de León.

## Núpcies i descendents

Es va casar amb Joana Fernández de Córdova-Figueroa, amb qui va tenir:
* Francesc de Borja, mort infant.
* Lluís Ignasi de Borja, duc de Gandia.
* Mª Anna de Borja, duquessa de Gandia.
* Ignàsia de Borja, casada amb Antonio de pimentel, duc de Benavente.
# Salvador Reixac

Salvador Reixac (Barcelona ca. 1725 - Trillo, província d'Osca, 1780) fou un compositor i violinista català. Reixac es traslladà a Madrid a treballar com a professor i violinista al Col·legi Imperial de la Cort i posteriorment com a músic particular del duc d'Osuna. Finalment, el 1768, obtingué la plaça de violinista a la capella reial de Carles III. Se'n conserven poques obres, totes elles instrumentals: dos trios per a violí i baix continu, una sonata per a violí i una obertura orquestral, en tres moviments

## Referències

* ↑ Vilar, Josep M.: 'La sinfonía en Cataluña, 1760 - 1808'. A: Boyd, M.; Carreras, J. J.: La música en España en el siglo XVIII. Cambridge University Press. Madrid, 2000. Pàg. 187
# Salvador Puntí i Puntí

Salvador Puntí i Puntí (Vic, 1909 – 1970) fou un escultor tallista i dibuixant. Artista que tallà un bon nombre de peces per a temples de Vic i comarca d'Osona Com a dibuixant traçut es dedicà a la il·lustració. Entrà de professors de dibuix al Seminari durant l'any 1965 i hi ensenyà fins que els seminaristes es traslladaren a Barcelona. A més del seu taller privat, on també tenia un estol de petits aprenents d'art, va ser professors de diverses escoles de la ciutat, com ara l'Acadèmia Maurici Izern, l'Escola del Magisteri de l'Església del Seminari de Vic (1954-1964) i l'Escola del Magisteri de l'Església Balmes.

## Bibliografia

* Roviró Alemany, Ignasi. «Diccionari de filòsofs, teòlegs i mestres del Seminari de Vic ». Gràfiques DIAC. Núm. 22-23 (Febrer del 2000).
* BOEOV, 2600-2601; SC, 1962-1967, 1967-1968
* Siluetes.
# Cașcaval

Cașcaval (albanès: Kaçkavall; búlgar: Кашкавал (Kashkaval) serbi: Kačkavalj; sicilià: Cascavaddu; italià: Caciocavallo) és un formatge elaborat a partir de la llet de vaques o ovelles, originàriament produït a Sicília, però ara estès als Balcans, especialment a Romania, Bulgària, Sèrbia, Hongria, Turquia, Grècia, Eslovènia i Croàcia.
A Romania se'n fa una variant fumada que és molt popular. La seva textura és semi-suau i tova, mentre que el gust és fumat i lleugerament amarg.

## Referències

* ↑ «Kashkaval - Cheese.com». [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ «culture: the word on cheese». [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ Andronoiu, Doina Georgeta; Botez, Elisabeta; Nistor, Oana Viorela; Mocanu, Gabriel Dănuţ «Ripening process of Cascaval cheese: compositional and textural aspects». Journal of Food Science and Technology, 52, 8, 28-10-2014, pàg. 5278–5284. DOI: 10.1007/s13197-014-1621-2. ISSN: 0022-1155.
* ↑ «Cascaval afumat | Local Cheese From Romania». [Consulta: 7 novembre 2020].

## Enllaços externs

* INFORME: Com fer el formatge a Romania, 16 de juny de 2014, Diana State, Capital
# Vormsi

Vormsi, o també Ormsö, (en suec: Ormsö, en alemany: Worms) és la quarta illa més gran d'Estònia. Es troba entre Hiiumaa i el continent i té una superfície total de 92 quilòmetres quadrats. Forma part de la parròquia de Vormsi, un municipi rural.

## Història

La història de Vormsi es remunta al segle XIII. Durant la major part d'aquest temps, l'illa va estar habitada per suecs estonians ("rannarootslased" en estonià), la població dels quals arribava als 3.000 abans de la Segona Guerra Mundial. Durant la guerra, gairebé tota la població de Vormsi, juntament amb altres suecs que vivien a Estònia, que formaven la regió més gran d'Aiboland, van ser evacuades, o van fugir, a Suècia. La població registrada actual de l'illa és d'uns 400 habitants.

## Economia

Vormsi és l'illa i la regió amb una renda per càpita més alta d'Estònia fora de l'àrea metropolitana de Tallinn, amb ingressos al mateix nivell que l'interior de Tallinn. Això s'atribueix al fet que moltes persones benestants posseeixen cases d'estiu a l'illa i estan registrades com a residents, de manera que el seu impost sobre la renda anual es remet al pressupost de l'illa.[3]
Vormsi no té activitat industrial. L'illa obté la major part dels seus ingressos de la tributació dels ingressos continentals i estrangers dels residents.
# Hopkinton

«Hopkinton» té aquests significats:
* Hopkinton (Iowa)
* Hopkinton (Massachusetts)
* Hopkinton (Nova Hampshire)
* Hopkinton (Rhode Island)
# Guillem de Hessen-Kassel

Guillem de Hessen-Kassel va néixer el 24 de desembre de 1787 a Biebrich (Wiesbaden) i va morir el 5 de setembre de 1867 a Copenhaguen). Era fill del príncep Frederic de Hessen i Carolina de Nassau-Usingen. Els seus avis paterns eren Frederic II de Hessen-Kassel i la princesa Maria de Gran Bretanya.

## Matrimoni i fills

El 10 de novembre de 1810, Guillem es va casar al Palau d'Amalienborg amb la princesa Lluïsa Carlota de Dinamarca (1789-1864) filla del príncep hereu Frederic de Dinamarca (1753-1805) i de Sofia Frederica de Mecklenburg-Schwerin (1758-1794). D'aquest matrimoni en nasqueren:
* SA la princesa Carolina Frederica Maria de Hessen-Kassel (Copenhaguen, 15 d'agost de 1811 – Copenhaguen, 10 de maig de 1829).
* SA la princesa Maria Lluïsa Carlota de Hessen-Kassel (Copenhaguen, 9 de maig de 1814 – Castell de Hohenberg, 28 de juliol de 1895). Casada el 1832 amb el príncep Frederic August d'Anhalt-Dessau.
* SA la princesa Lluïsa de Hessen-Kassel (Kassel, 7 de setembre de 1817- Bernstorff, 29 de setembre de 1898). Casada el 1842 amb el rei Cristià IX de Dinamarca.
* SAR el langravi Frederic Guillem de Hessen (Kassel, 26 de novembre de 1820 – Frankfurt, 14 d'octubre de 1884). Cap de la Casa de Hessen-Kassel. Casat el 1844 a Sant Petersburg, en primeres núpcies, amb la Gran Duquessa Alexandra Nikolaievna de Rússia, una filla de Nicolau I de Rússia i de Carlota de Prússia, i en segones núpcies el 1853 amb Anna de Prússia.
* SA la princesa Augusta Sofia Frederica de Hessen-Kassel (Copenhaguen, 30 d'octubre de 1823 – Copenhaguen, 17 de juliol de 1899. Casada el 1854 amb Carles Frederic de Blixen-Fineke, Baró de Nasbyholm.
* SA la princesa Sofia Guillema de Hessen-Kassel (Copenhaguen, 18 de gener – Copenhaguen, 20 de desembre de 1827).

## Enllaços externs

* Landgravial House of Hesse-Kassel Arxivat 2008-03-15 a Wayback Machine.
* Royal House of Denmark
# Richard Depoorter

Richard Depoorter (Ichtegem, 29 d'abril de 1915 - Wassen, Suïssa, 16 de juny de 1948) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1937 i 1948.
La seva carrera professional quedà interrompuda per la Segona Guerra Mundial i finalitzà d'una manera tràgica mentre disputava la Volta a Suïssa de 1948, quan en la disputa de la 4a etapa i en el descens de l'Stustenpass patí una caiguda que li provocà la mort.
Dues victòries a la Lieja-Bastogne-Lieja foren el seu major èxit esportiu.

## Palmarès

* 1938
** 1r a Knokke
** 1r a Wetteren
* 1943
** 1r a la Lieja-Bastogne-Lieja
** 1r de l'Omnium de la Ruta i vencedor de 2 proves
** 1r del Critèrium de Namur
* 1945
** 1r a Oekene
** 1r a Ichtegem
** 1r a Ieper
** 1r a Roeselare
** 1r a Kachtem
* 1946
** 1r de l'Omnium de la Ruta i vencedor de 2 proves
** 1r del Circuit del Flandes Central
** 1r a Zarren
* 1947
** 1r a la Lieja-Bastogne-Lieja
** 1r del Gran Premi Franco-belga
** 1r a Ninove
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Marca

## Enllaços externs

* Palmarès de Richard Depoorter (francès)
# Emerillon

Emerillon (també Emerilon, Emerion, Mereo, Melejo, Mereyo, Teco) és una llengua ameríndia del grup de les llengües tupí-guaraní parlada pels teko a l'oest de la Guaiana Francesa, a l'alt riu Maroni i al Tampok i a l'Est del departament al curs mitjà de l'Oyapock.
La primera evidència de contacte amb els europeus daten del segle xviii, quan el seu nombre era comparable a l'actual. Durant el segle xix van mantenir nombroses guerres amb els kali'na, que atacaven les aldees amb l'objectiu de capturar dones i nens com esclaus per vendre'ls a Surinam. Les lluites internes i escaramusses van portar-los a ser subjugats pels wayãmpis, mentre que al mateix temps la febre de l'or i el contacte amb els colons europeus van introduir epidèmies, alcohol i nous conflictes, el que va causar una disminució dràstica en el nombre de membres d'aquest grup ètnic.
Actualment, els líders teko han aconseguit la incorporació de les seves aldees al Coeur de parc del Parc Amazònic de la Guaiana francesa, per tal d'obtenir majors garanties per als seus drets i per la supervivència del seu entorn vital.

## Fonologia
### Vocals

| | Anterior | Central | Posterior |
| Tancada | i i | ɨ ɨ | u u |
| Mitjana | e e | ə ə | o o |
| Oberta | | a a | |

### Consonants

| | | Bilabial | Alveolar | Palatal | Velar | Labiovelar | Glotal |
| Oclusives | Sordes | p p | t t | | k k | kw kʷ | ʔ ʔ |
| Oclusives | Sonores | b b | d d | | g g | | |
| Fricativa | Sorda | | s s | | | | h h |
| Fricativa | Sonora | | z z | | | | |
| Africada | Sorda | | | tʃ tʃ | | | |
| Africada | Sonora | | | dʒ ʤ | | | |
| Líquida | Líquida | | l l | | | | |
| Semivocal | Semivocal | w w | | y j | | | |

## Referències

* ↑ Emerillon referència a Ethnologue (16th ed., 2009)
* ↑ Wilbert, J. & Levinson, D.. Encyclopedia of World Cultures. 7, 1994. ISBN 0-8161-1813-2.

## Bibliografia

* Rose, Françoise, Morphosyntaxe de l'émérillon, Thèse, Lyon, Université Lumière, Lyon 2, 2003.
# Katz

Katz és el nom dels següents personatges:
* Phil Katz (1962 — 2000), programador d'ordinadors estatunidenc.
* Sir Bernard Katz (1911 — 2003), metge, biofísic i professor universitari britànic.
* Nathan Katz (1892 — 1981), escriptor jueu alsacià en alemany i alsacià.
# Katya (cràter)

Katya és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 10,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim rus, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Katya». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Katyń (pel·lícula)

Katyń és una pel·lícula polonesa de 2007 dirigida pel cineasta Andrzej Wajda. Basada en el llibre Post mortem – The Katyn Story d'Andrzej Mularczyk, la trama de la pel·lícula tracta sobre la massacre de Katyn. Katyń va ser nominada a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa a la 83a edició dels Premis Oscar.

## Argument

Un grup de refugiats polonesos provinents de l'oest fuig de les tropes alemanyes i, en creuar un pont, es topa amb un altre grup de refugiats polonesos provinents de l'est del país, que fuig de les tropes soviètiques: és el setembre de 1939 i Polònia ha quedat dividida en dos. A l'est, 14.000 oficials de l'exèrcit polonès han estat fets presos pel bàndol soviètic.

## Enllaços externs

* Katyń - Lloc web oficial
# Kumanovo

Kumanovo (macedònic: Куманово) és una ciutat del nord de Macedònia del Nord, seu municipal de la municipalitat homònima.
La ciutat de Kumanovo és un dels enclavaments més conflictius que queden a la regió per la seva proximitat a la frontera amb Kosovo i Sèrbia.

## Geografia

El municipi limita amb Lipkovo, Ilinden i Aračinovo a l'oest, Sèrbia al nord, Sveti Nikole i Petrovec al sud, Staro Nagoričane i Kratovo a l'est. Té una àrea de 509,48 km².

## Demografia

Segons la divisió territorial de 2003, foren incorporats a Kumanovo una part del municipi d'Orašac i la resta ho fou al de Staro Nagoričane.
Sense Orašac, Kumanovo tenia 94,589 habitants en 1994 i 103,205 el 2002. La població d'Orašac era de 1.638 en 1994 i 1.252 en 2002. la població actual és des 104,457 habitants. En nombre d'habitants, Kumanovo amb 105 484 residents és el municipi de Macedònia del Nord més poblat, en contraposició al de Vraneštica.
Hi ha 48 centres habitats.

## Notes

* ^ 2002 census results in English and Macedonian (PDF)

## Referències

* ↑ «22 morts en diferents atacs d'un grup armat a la frontera entre Macedònia i Kosovo». 324.cat, 11-05-2015. [Consulta: 11 maig 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2007-12-31 a Wayback Machine.
* Kumanovo municipality en la pàgina del Ministeri d'Autogovern Municipal Arxivat 2006-09-08 a Wayback Machine.
* Kumanovo en una pàgina d'informació macedònia
# Keyes (Oklahoma)

Keyes és una població dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 410 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Keyes tenia 410 habitants, 169 habitatges, i 113 famílies. La densitat de població era de 427,8 habitants per km².
Dels 169 habitatges en un 29,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,2% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 33,1% no eren unitats familiars. En el 30,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,2% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 17,8% de 45 a 60 i un 19% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.893 $ i la renda mediana per família de 35.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.286 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 16.662 $. Entorn del 14% de les famílies i el 17% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Keyes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Keyes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# El romance del Aniceto y la Francisca

Este es el romance del Aniceto y la Francisca, de cómo quedó trunco, comenzó la tristeza y unas pocas cosas más…, coneguda habitualment com El romance del Aniceto y la Francisca, és una pel·lícula argentina drama i romàntic de 1967, en blanc i negre, dirigida per Leonardo Favio, i interpretada per Federico Luppi, Elsa Daniel, María Vaner i Edgardo Suárez. Va ser estrenada l'1 de juny d'aquest any i va rebre el Cóndor de Plata a Millor pel·lícula en 1968.
El romance del Aniceto y la Francisca és la segona part d'una trilogia sense nom de films en blanc i negre dirigits per Favio, que comença amb Crónica de un niño solo (1965) i acaba amb El dependiente (1969). Està inspirada en el conte homònim de Jorge Zuhair Jury, germà del director. L'any 2008, Leonardo Favio va estrenar Aniceto, una segona versió de la seva pel·lícula, realitzada amb nous actors i desenvolupada com un drama musical.
Més enllà de l'argument, la pel·lícula busca reflectir la vida dels petits pobles de l'Argentina, abans de l'arribada de la televisió.

## Sinopsi

És la història d'una seducció i enamorament entre dues persones de poble, an la província de Mendoza: l'Aniceto (Luppi) i la Francisca (Elsa Daniel), una noia "decent" i dolç, "la santita" de l'Aniceto. Però l'Aniceto també sedueix a Lucía (María Vaner), apassionada, sexual, "la putita" de l'Aniceto. Les dues dones s'enfrontaran com en una renyina de galls (el Aniceto és gallero). Quan el romanç es trenca, l'Aniceto comença a adonar-se del que ha perdut.

## Repartiment

* Federico Luppi... Aniceto
* Elsa Daniel... Francisca
* María Vaner... Lucía
* Edgardo Suárez... Renato
* Cacho Mendoza... The Man in the Cockpit
* Eduardo Vargas... Golazo
* Ernesto Cutrera... Don Yiyo's son
* Walter Sanchez
* Joly Bergali
* Rafael Chumbito
* Mario Savino
* Juan Cutrera
* Joly Bergali
* Lorenzo De Luca
* Vivian Condu
* Walter Sánchez
* Mario Savino
* Rafael Chumbita

## Premis

* Premi Cóndor de Plata a la millor pel·lícula (1968):
* Premi Cóndor de Plata a la millor actriu (1968) .

## Referències

* ↑ Otro Favio en Cine en EL TELEGRAFO: “El romance del Aniceto y la Francisca”, El Telégrafo, 21 de setembre de 2018
* ↑ El romance... - Sitio: Vida de Leonardo Favio en Wayback Machine

## Enllaços externs

* El romance del Aniceto y la Francisca a YouTube
* Este es el romance del Aniceto y la Francisca, de cómo quedó trunco, comenzó la tristeza y unas pocas cosas más... en Cine Nacional
# Knock Nevis

El Knock Nevis va ser un superpetrolier de fabricació japonesa, també conegut com a Seawise Giant, Happy Giant i Jahre Viking, construït entre 1979 i 1981. Quan es va estrenar, el petrolier Pierre Guillaumat encara el superava en mida, després d'engrandir-lo esdevingué el vaixell més gros del món, amb 458 metres d'eslora i 69 metres d'amplària, i també l'estructura mòbil més grossa del món. Va ser danyat per les Forces Aèries de l'Iraq el 1986, durant la Guerra entre Iran i Iraq, i reflotat el 1991. Va ser desballestat a la India al 2010.

## Especificacions

El Knock Nevis té una tara de 564.763 tones i un pes total de 647.955 tones amb una càrrega de 650 000 m³ (4,1 milions de barrils) de petroli. Amb càrrega màxima, el buc s'enfonsa 24,6 metres per sota del nivell del mar, el que fa impossible la seva navegació pel Canal de la Mànega, així com pels canals artificials de Suez i Panamà.

## Història

Va ser fabricat a les drassanes d'Oppama (Japó), propietat de la Sumitomo Corporation, per a un propietari grec que va entrar en fallida quan el vaixell va ser gairebé acabat. Abans de la seva terminació, el vaixell va ser comprat per Tung Chao Yung, un magnat de Hong Kong que en va incrementar les dimensions i en va augmentar la capacitat de càrrega. Va ser botat dos anys més tard amb el nom de Seawise Giant.
En la primera ruta enllaçava l'Orient Mitjà amb els Estats Units, però des de 1986 va ser utilitzat com magatzem flotant i transport per Iran durant la guerra contra Iraq. El maig de 1988, el vaixell va ser atacat i severament danyat per avions iraquians a l'Estret d'Ormuz. A final de 1989, a la fi de la guerra, el vaixell va ser comprat la companyia noruega KS-Company, controlada per Norman International. Va ser reparat a les drassanes Keppel de Singapur i va ser rebatejat com a Happy Giant, si bé el 1991, abans que les reparacions estiguessin acabades, la companyia va passar a les mans de Jorgen Jahre, i el navili va ser botat amb el nom de Jahre Viking. A la fi de 1990, KS-Company va ser adquirida per la First Olsen Tankers.
El març de 2004, el vaixell va ser enviat a la drassana Dubai Drydocks per a ser reformat com a magatzem flotant, sent novament rebatejat, aquesta vegada com a Knock Nevis.

## Enllaços externs

* Fotos com a Knock Nevis Arxivat 2008-01-29 a Wayback Machine.
* Fotos com a Jahre Viking Arxivat 2008-02-18 a Wayback Machine.
# Kràsnoie (Prókhorovka)

* Per a altres significats, vegeu «Kràsnoie».
Kràsnoie - Красное (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 111 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Kràsnie Zori

Kràsnie Zori (en rus: Красные Зори) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 106 habitants.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# El conqueridor de Mongòlia

El conqueridor de Mongòlia (original:The Conqueror) és una pel·lícula estatunidenca de Dick Powell estrenada el 1956 i doblada al català.

## Argument

Temujin i el seu germà Jmuga, caps de les hordes mongols, agafen Bortai, la filla del cap tàrtar Kumlek. Al final d'intrigues i de batalles, Temujin es convertirà en Genguis Kan.

## Repartiment

* John Wayne: Temujin, després Genguis Kan
* Susan Hayward: Bortai
* Pedro Armendáriz: Jamuga
* Agnes Moorehead: Hunlun
* Thomas Gomez: Wang Khan
* John Hoyt: Shaman
* William Conrad: Kasar
* Ted de Corsia: Kumlek
* Leslie Bradley: Targutai
* Lee Van Cleef: Chepei
* Peter Mamakos: Bogurchi
* Leo Gordon: capità Tartar

## Crítica

Entretinguda cinta d'aventures pràcticament concebuda com un western en que el més divertit és la demencial elecció d'actors per incorporar uns personatges que d'aquesta manera resulten gairebé una broma. Acceptada aquesta premissa, res a retreure. Amb aquesta dada històrica, assenyalar que els exteriors del film van ser rodats en el desert d'Escalante a Utah, en una zona on s'havia experimentat amb bombes atòmiques. Se suposa que això és la causa que molts dels que van intervenir a la pel·lícula morissin de càncer en anys successius.

## Els càncers dels participants de la pel·lícula

* John Wayne va tenir un càncer del pulmó el 1964 i va perdre un pulmó; i el 1979, mor d'un càncer d'estómac. Però era també un gran fumador (3 paquets diaris).
* Dick Powell ha mort el 1963 d'un limfoma als 58 anys.
* Pedro Armendáriz, afectat d'un càncer, es va suïcidar el 1963.
* Agnes Moorehead va morir de les complicacions d'un càncer de mama.
* Susan Hayward va morir el 14 de març de 1975 d'un d'un tumor al cervell.
* John Hoyt va morir d'un càncer el 1991 als 85 anys.

## Al voltant de la pel·lícula

* John Wayne trobarà un digne successor en la persona de Christopher Lambert. A Vercingétorix: La legenda del druida rei de Jacques Dorfmann (2001) el periodista Marc Toullec (de Cine Live) subratlla: Creïble al paper de Vercingetorix, Christophe Lambert ho és més o menys tant com John Wayne en el de Genghis Khan en The Conqueror, un dels més graciosos errors de càsting de la història del cinema.

## Referències

* ↑ El conqueridor de Mongòlia
* ↑ Calderon, pàg. 121
* ↑ Font del reportatge difós a Art: "John Wayne un home no tan tranquil"