OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escola Argentina de Protocartografia

L'Escola Argentina de Protocartografia és un grup de cartògrafs, geògrafs i historiadors que afirmen que Amèrica va ser representada als mapes previs a l'Era dels Descobriments, fins i tot abans del primer viatge de Colom.
Originalment es refereix a les obres publicades d'investigadors argentins que van exposar la seva teoria que Amèrica es coneixia molt abans de l'Era dels Descobriments, com s'indica a l'article Les Travaux de l'Ecole Argentine de Protocartographie, de Paul Gallez.
En aquest treball, Paul Gallez va establir els membres originals i va presentar-ne les publicacions. D'acord amb això, els membres originals argentins són: Enrique de Gandía, Dick Edgar Ibarra Grasso i el mateix Paul Gallez. A l'article també s'esmenta alguns dels seus seguidors, i, per tant, se'ls considera membres: el colombià resident a Mèxic Dr. Gustavo Vargas Martínez i l'argentí Demetrio Charalambous.

## Referències

* ↑ «Les travaux de l'Ecole Argentine de Protocartographie» (en francès). Archives internationales d'Histoire des Sciences [Wiesbaden, Alemanya], XXVIII(102), 1978, pàg. 119-120.

## Vegeu també

* Contactes transoceànics precolombins
* Intercanvi colombí
* Poblament d'Amèrica
# Teodor de Celles

Teodor de Celles (Castell de Vêves a Celles, prop de Dinant, principat de Lieja, avui a Bèlgica, ca. 1166 - Clairlieu, prop d'Huy, 18 d'agost de 1236) fou un canonge de Lieja, fundador de l'orde dels Canonges Regulars de l'Orde de la Santa Creu. És venerat com a beat per l'Església catòlica.

## Biografia

És citat per primer cop en data molt tardana, al segle xvii, a l'obra Chronicon Cruciferorum, sive, Synopsis memorabilium Sacri et Canonici Ordinis Sanctae Crucis d'Henricus Russelius, ja que les fonts més antigues havien estat destruïdes pels mateixos reformadors de l'orde. La seva biografia, per això, és discutida.
Algunes tradicions el fan nascut el 1166 al castell de Celles, prop de Dinant, fill del comte Wautier de Beaufort i d'Oda de Celles. Segons Russelius, Theodoricus de Cellis va participar en la Tercera Croada, on acompanyà el bisbe Radulf de Lieja en 1189. Llavors va visitar Jerusalem i conegué els Canonges Regulars del Sant Sepulcre. Desencantat per les croades i atret per l'estil de vida dels canonges, basat en la pregària comunitària i l'apostolat, Teodor va demanar al bisbe de Lieja d'ésser canonge a la catedral de Sant Lambert de Lieja i en tornar-hi n'ocupà el lloc.
Ja canonge, va treballar per la renovació i la refomra de la vida i la regla dels canonges regulars del capítol. Després d'un viatge al sud de França, on predicà contra els albigesos, va tornar a Lieja i renuncià a la seva canongia. Va viure llavors prop de la capella de San Teobald, a la rodalia d'Huy, en un lloc anomenat Clarus Locus (Clairlieu): professaren vots a Lieja el 14 de setembre de 1211, dedicats a l'apostolat de l'hospitalitat, atenent malalts i necessitats. En 1214, Teodor, que havia atret alguns seguidors que vivien amb ell segons la Regla de Sant Agustí, com els canonges, van demanar l'aprovació del seu estil de vida en comú. Teodor va anar a Roma i el papa Innocenci III va confirmar el seu nou orde religiós el 3 de maig de 1216. L'orde fou conegut com a Orde de la Santa Creu o dels Germans de la Santa Creu.
Teodor de Celles va morir com a primer prior de Clairlieu en 1236.

## Bibliografia

* Henry van Rooijen. The church of the Holy Cross "de Claro Loco" and the true origins of the Crosiers. Arxivat 2014-09-24 a Wayback Machine.
# Nombre 188

El nombre 188 (CLXXXVIII) és el nombre natural que segueix el nombre 187 i precedeix el nombre 189. La seva representació binària és 10111100, la representació octal 274 i l'hexadecimal BC. La seva factorització en nombres primers és 2²×47; altres factoritzacions són 1×188 = 2×94 = 4×47; és un nombre 3-gairebé primer: 2 × 2 × 47 = 188.
# Milà-Sanremo 1984

La Milà-Sanremo 1984 fou la 75a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 17 de març de 1984 i va ser guanyada per l'italià Francesco Moser, que s'imposà en solitari a la meta de Sanremo.
227 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 63 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Francesco Moser | Gis-Tuc Lu | 7h 22' 25" |
| 2 | Sean Kelly | Skil-Sem-Mavic-Reydel | + 20" |
| 3 | Eric Vanderaerden | Panasonic - Raleigh | m. t. |
| 4 | Paolo Rosola | Bianchi-Piaggio | m. t. |
| 5 | Daniele Caroli | Santini-Conti-Galli | m. t. |
| 6 | Dag Erik Pedersen | Murella-Rossin | m. t. |
| 7 | Eddy Planckaert | Panasonic - Raleigh | m. t. |
| 8 | Noël Dejonckheere | Teka | m. t. |
| 9 | Siegfried Hekimi | Dromedario-Alan-Oece-Sidermeg | m. t. |
| 10 | Marc Madiot | Renault-Elf | m. t. |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
# Rodney McGee

Rodney McGee (Blacktown City, Sydney, 11 de març de 1974) va ser un ciclista australià, que s'especialitzà en la pista. Del seu palmarès destaca el Campionat del món de Persecució per equips de 1995.
És el germà gran de Bradley McGee.

## Palmarès en pista

* 1995
** Campió del món de Persecució per equips (amb Stuart O'Grady, Timothy O'Shannessey i Bradley McGee)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Bernabé Ferreyra

Bernabé Ferreyra (Rufino, 12 de febrer de 1909 - 22 de maig de 1972) fou un futbolista argentí dels anys 20 i 30.
Fou un dels primers jugadors professionals del futbol argentí. El seu primer club fou CA Tigre, on jugà entre 1927 i 1932, a l'època del futbol amateur. El 1931 fou cedit al Vélez Sársfield per disputar una gira panamericana. Marca 38 gols amb el club durant la gira.
El 1932 fou traspassat a River Plate per la xifra rècord a l'època. Aquest traspàs no fou superat fins al cap de 20 anys. A River guanyà tres lligues els anys 1932, 1936 i 1937. A més fou el màxim golejador del campionat de 1932 amb 43 gols, essent a més el màxim golejador de Sud-amèrica.
Juntament amb Valeriano López i Arthur Friedenreich, és l'únic futbolista professional sud-americà amb una mitjana de més d'un gol per partit. Marcà un total de 206 gols en 197 partits des del començament el professionalisme l'any 1931 fins a la seva retirada el 1939.
Disputà quatre partits amb la selecció argentina.
Fou conegut com el Morter de Rufino i La Fiera (la fera).

## Referències

* 1 2 «Historia del Club Atlético Vélez Sársfield» (en castellà). VelezSarsfield.net. Arxivat de l'original el 2012-07-02. [Consulta: 27 octubre 2010].
* ↑ «Historical Soccer Transfers». Arxivat de l'original el 2007-06-26. [Consulta: 5 agost 2011].
* ↑ «Feature Article - World Soccer News». Arxivat de l'original el 2011-06-29. [Consulta: 5 agost 2011].
* ↑ «Reference.com/Encyclopedia/List of top goalscorers». Arxivat de l'original el 2011-06-29. [Consulta: 5 agost 2011].
* ↑ «El Diario/LA PRENSA OnLine». Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 5 agost 2011].

## Enllaços externs

* Perfil a Futbol Factory (castellà)
# Eriq La Salle

Eriq La Salle (Hartford, Connecticut, 23 de juliol de 1962) és un actor i director estatunidenc.

## Biografia

La Salle va néixer i es va criar a Hartford (Connecticut), va anar a la Juilliard School i el 1984 a la Universitat de Nova York. El 1988 va protagonitzar la pel·lícula Coming to America. El 1994 la sèrie ER. Va aparèixer a la pel·lícula Johnny Was, va dirigir alguns episodis de Law & Order: Special Victims Unit i d'altres sèries. Després de diversos anys dedicats al món del cinema i la televisió, el 2012 va publicar la novel·la Laws of Depravity.

## Referències

* ↑ Otfinoski, Steven. «La Salle, Eriq». A: African Americans in the Performing Arts. Infobase Publishing, 2014, p. 135–136. ISBN 978-1-4381-0776-9 [Consulta: 9 febrer 2019].
# Javier Coma Sanpere

Javier Coma Sanpere (Blanes, 1939 - Barcelona, 14 de febrer del 2017) fou un escriptor, especialista en cinema, còmic, novel·la negra i jazz i autor de diversos "diccionaris" i assajos sobre aquests gèneres. Va morir a Barcelona als 77 anys a causa d'un càncer.
El 1979 es va incorporar a la revista Totem, a la secció «Comics by Coma», i va publicar llibres sobre el gènere com «Y nos fuimos a hacer viñetas» (1981), «El ocaso de los héroes en los comics de autor» (1984) i «Els còmics tal com eren» (1984). Entre les seves obres destaquen «Diccionario de los cómics-La Edad de Oro», «Diccionario de la novela negra norteamericana», «Diccionario del cine negro», «Diccionario del western clásico», «Diccionario de films míticos», «Diccionario del cine de aventuras», «Diccionario de la caza de brujas», «Cine bélico» i «Cine y literatura», amb Juan Marsé.

## Referències

* ↑ «Mor l'especialista en cinema, còmic i novel·la negra Javier Coma». Ara, 15-02-2017 [Consulta: 15 febrer 2017].
* ↑ «Muere Javier Coma, escritor y especialista en cine y cómic» (en castellà). ABC de Sevilla, 15-02-2017.
# Teorema de Landau-Yang

En mecànica quàntica, el teorema de Landau–Yang és una regla de selecció per a partícules que decauen en dos fotons reals. El teorema, que rep el seu nom dels físics teòrics Lev Landau i Chen Ning Yang que el van proposar, afirma que una partícula massiva amb espín 1 no pot decaure en dos fotons.
Un fotó s'ha d'interpretar com una partícula amb espín 1, sense massa i sense graus interns de llibertat. El fotó és la única partícula coneguda amb aquestes propietats.
Les regles de selecció, indicant quines desintegracions són permeses i quines prohibides, i amb quina probabilitat els fotons tenen una polarització determinada, depenen de l'espín S i de la paritat P de la partícula que es desintegra:
| Espín | Paritat | Polarització dels fotons de decaïment | Polarització dels fotons de decaïment |
| de la partícula mare | de la partícula mare | paral·lela | ortogonal |
| $0$ | $+$ | $100\%$ | $0\%$ |
| $0$ | $-$ | $0\%$ | $100\%$ |
| $1$ | $+$ | transició prohibida | transició prohibida |
| $1$ | $-$ | transició prohibida | transició prohibida |
| $2,4,6,\dots$ | $+$ | $\geq 50\%$ | $\leq 50\%$ |
| $2,4,6,\dots$ | $-$ | $0\%$ | $100\%$ |
| $3,5,7,\dots$ | $+$ | $50\%$ | $50\%$ |
| $3,5,7,\dots$ | $-$ | transició prohibida | transició prohibida |

## Conseqüències

El teorema té diverses conseqüències en física de partícules. Per exemple:
* El mesó ρ no pot desintegrar-se en dos fotons, a diferència del pió neutre, que gairebé sempre decau en aquest estat final (98.8% de probabilitat).
* El bosó Z no pot decaure en dos fotons.
* La desintegració del bosó de Higgs en dos fotons, observada amb la seva descoberta el 2012, indica que aquest bosó escalar no pot tenir espín 1.

## Referències originals

* ↑ Selection Rules for the Dematerialization of a Particle into Two Photons. Bibcode: 1950PhRv...77..242Y. DOI: 10.1103/PhysRev.77.242.
* ↑ The moment of a 2-photon system; Dokl. Akad. Nauk SSSR 60, 207–209, 1948.

## Referències addicionals

* ↑ Particle Data Group. «Light Unflavored Mesons». [Consulta: 4 agost 2012].
* ↑ ATLAS collaboration. «Observation of a New Particle in the Search for the Standard Model Higgs Boson with the ATLAS Detector at the LHC». Submitted to Phys. Lett. B. [Consulta: 4 agost 2012].
* ↑ CMS collaboration. «Observation of a new boson at a mass of 125 GeV with the CMS experiment at the LHC». Submitted to Phys. Lett. B. [Consulta: 4 agost 2012].
# Robert Varnajo

Robert Varnajo (Curzon, 1 de maig de 1929 - La Roche-sur-Yon, 13 de febrer de 2024) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1950 i 1963. Durant la seva carrera professional aconseguí una desena de victòries, destacant una etapa al Tour de França de 1954.

## Palmarès

* 1951
** 1r del G.P. du Libre-Poitou
** 1r del Circuit del Mont-Blanc
** Vencedor de 2 etapes al Tour d'Algèria
** Vencedor d'una etapa al Tour del Sud-oest
** Vencedor d'una etapa al Tour del Sud-est
* 1952
** 1r de la París-Camembert
* 1953
** 1r del Gran Premi de França
** 1r de la París-Bourges
* 1954
** 1r del Circuit dels Boucles del Sena
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1957
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Normandia
* 1960
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Arieja
* 1961
** 1r a Poiré-sur-Vie
* 1963
** 3r al Campionat de Mig-fons de ciclisme en pista

## Resultats al Tour de França

* 1954. 41è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1955. Abandona (8a etapa)
* 1958. Abandona (17a etapa)

## Referències

* ↑ «Décès de l'ancien cycliste vendéen Robert Varnajo, vainqueur à Paris sur le Tour de France 1954», 19 février 2024. [Consulta: 20 février 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès de Robert Varnajo Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (italià)
# Roman Schmidt

Roman Oto Kažimir Schmidt o Roman Šmidt va ser un as de l'aviació de la força aèria austrohongaresa durant la Primera Guerra Mundial, acreditat amb sis victòries aèries.
La seva primera victòria aèria es va produir al front rus, mentre estava assignat al Flik 7 i amb un Hansa-Brandenburg C.I, quan el 13 d'abril de 1917 junt amb el pilot Paul Hablitschek va abatre un Nieuport Scout rus als voltants de Bohorodzany (d'acord amb la pràctica austrohongaresa com a Oberleutnant, Schmidt actuava com a observador i tirador). Més tard aquell any va ser traslladat al Flik 13, que també actuava al front rus. El 8 de setembre, sobre de Razbita, en un Oeffag C.II biplaça ell i l'Oberleutnant Miroslav Navratil van abatre un caça rus Nieuport. El 4 d'octubre de 1917, Schmidt juntament amb el pilot Adolf Wiltsch van abatre un altre caça monoplaça (volaven en un biplaça Lloyd 40.11); va ser la tercera victòria de Schmidt.
Schmidt va volar amb el Flik 30J al front italià des de maig de 1918. El 12 de juliol, mentre volava un Phönix D.I amb el número 128.12, va fer caure un biplaça italià (tipus SAML) sobre territori enemic. La seva cinquena victòria es va produir onze dies més tard, el 23 de juliol, quan va abatre un caça de la Bristol F.2 del 139è esquadró de la Royal Air Force sobre Godega di Sant'Urbano (tant el pilot com l'observador van morir en la caiguda). Durant aquest període, el Flik 30J tenia la base a l'aeroport de San Pietro di Campo. La seva sisena i última victòria es va produir el 27 d'octubre de 1918, quan va abatre un bombarder italià Caproni Ca.3 a la zona al voltant de Belluno.

## Referències

* ↑ http://www.theaerodrome.com/aces/austrhun/schmidt3.php
* ↑ Grosz, 1993. p 204, 472.
* ↑ Chant, 2002. p 94.
* ↑ Grosz, 1993. p 119.

## Bibliografia

* Chant, Christopher. Austro-Hungarian Aces of World War 1. Wellingborough, Regne Unit: Osprey Publishing., 2002.
* Grosz, Peter M. Austro-Hungarian Army Aircraft of World War One. Mountain View, Califòrnia: Flying Machines Press., 1993.
# Bernabé Rivera

Bernabé Rivera fou un futbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1930, malgrat no disputà cap partit.

## Referències

* ↑ «Part One: 1930 Uruguay». Arxivat de l'original el 14 d'abril 2012. [Consulta: 14 juny 2012].
* ↑ Bernabé Rivera Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ 1930 FIFA World Cup Uruguay Arxivat 2011-11-10 a Wayback Machine.
# Eriothrix rufomaculatus

Eriothrix rufomaculatus és un dípter braquícer de la família dels taquínids. Es tracta d'un parasitoide d'erugues de diverses espècies d'arnes; l'imago s'alimenta de nèctar i acostuma a visitar espècies de la família Umbelliferae i Asteraceae.

## Referències

* ↑ «Eriothrix rufomaculatus» (en anglès). Encyclopedia of life. [Consulta: 27 gener 2013].
* ↑ «Eriothrix rufomaculatus» (en anglès). NatureSpot. [Consulta: 27 gener 2013].

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual
# Jon Inge Kjørum

Jon Inge Kjørum (Hamar, 23 de maig de 1965) és un saltador noruec, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Calgary, on va disputar dues proves del programa de salt amb esquís. En la prova del salt llarg individual fou quinzè, mentre en la del salt llarg per equips guanyà la medalla de bronze formant equip amb Ole Christian Eidhammer, Ole Gunnar Fidjestøl i Erik Johnsen.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata en la prova de salt llarg per equips al Campionat del Món de 1989 que es va disputar a Lahti, així com tres campionats nacionals, dos en salt curt (1987 i 1989) i un en llarg (1988). El 1989 aconseguí una victòria a la Copa del món de salts amb esquí. Es retirà a la fi de la temporada de 1992 i passà a exercir d'entrenador de salts a l'equip noruec de combinada nòrdica.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Jon Inge Kjørum». [Consulta: 23 març 2022].
* ↑ «KJOERUM Jon-Inge - Athlete Information». [Consulta: 23 març 2022].
# Teorema de Krull

En teoria d'anells, una branca de l'àlgebra, el teorema de Krull és un teorema matemàtic que estableix l'existència d'ideals maximals. Duu el nom de Wolfgang Krull, algebrista alemany que el va demostrar l'any 1929. Si es considera la matemàtica dels habituals axiomes de Zermelo-Fraenkel, el teorema de Krull és equivalent a l'axioma de l'elecció.

## Enunciat

Sia A un anell commutatiu unitari no trivial, tot ideal propi de A és subconjunt d'algun ideal maximal de A.

## Història

Krull va demostrar aquest resultat fent servir el teorema del bon ordre, que és equivalent a l'axioma de l'elecció. Posteriorment Max Zorn en donà una nova demostració utilitzant una versió de l'axioma de l'elecció que actualment s'anomena lema de Zorn, en un article publicat el 1935 on mostrava les nombroses aplicacions que aquest lema podia tenir en l'àlgebra.
L'any 1978, Wilfrid Hodges demostrà que el teorema de Krull és, de fet, equivalent a l'axioma de l'elecció dins la teoria de Zermelo-Fraenkel.

## Conseqüències

Sia A un anell commutatiu amb unitat i més d'un element:
* L'espectre de A (el conjunt d'ideals primers) no és buit.
* El nilradical de A és la intersecció dels ideals primers de A.
* Més generalment, el radical de tot ideal propi de A és la intersecció dels ideals primers que el contenen.

## Referències

* Krull, Wolfgang «Die Idealtheorie in Ringen ohne Endlicheitsbedingungen» (en alemany). Mathematische Annalen, 101, 1929, pàg. 729-744 [Consulta: octubre 2010].
* Zorn, Max August «A remark on method in transfinite algebra» (en anglès). Bull. Amer. Math. Soc., 41, 1935, pàg. 667-670. ISSN: 0273-0979 [Consulta: octubre 2010].
* Hodges, Wilfrid «Krull Implies Zorn» (en anglès). J. London Math. Soc., vol. s2-19, 2, 1979, pàg. 285-287.
# Nasledovita

La nasledovita és un mineral de la classe dels carbonats.

## Característiques

La nasledovita és un carbonat de fórmula química PbMn₃Al₄(CO₃)₄(SO₄)O₅·5H₂O. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la nasledovita pertany a «05.D - Carbonats amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations grans i de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: alumohidrocalcita, paraalumohidrocalcita, dresserita, dundasita, montroyalita, estronciodresserita, petterdita, kochsandorita, hidrodresserita, schuilingita-(Nd), sergeevita i szymanskiïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit polimetàl·lic de Sardob, a Kuraminskii, a la província de Sughd, al Tadjikistan. També ha estat descrita a la mina San Miguel, a Moctezuma, Sonora (Mèxic). Es tracta dels dos únics indrets on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Nasledovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 maig 2017].
* ↑ «Nasledovita. Minerales» (en castellà). [Consulta: 27 juliol 2021].
# Roman Romanenko

Roman Iúrievitx Romanenko (Major, Força Aèria Russa; rus: Роман Юрьевич Романенко; nascut el 9 d'agost de 1971) és un cosmonauta al Centre d'Entrenament de Cosmonautes Iu.A. Gagarin.

## Enllaços externs

* NASA Bio
* Spacefacts biography of Roman Romanenko
# Estació de Prada-Molig

Línia de Perpinyà a Vilafranca de Conflent :
L'Estació de Prada-Molig, oficialment i en francès Gare de Prades-Molitg-les-Bains, és una estació ferroviària situada a Prada, la capital del Conflent, a la Catalunya del Nord.
Es troba a la part més alta de la vila, al sud i dins del nucli urbà (antigament n'era el límit meridional), a l'Avinguda del General Roques. El nom afegit de Molig es deu al renom que tenia el balneari d'aquell poble, els clients del qual utilitzaven aquesta estació.
Serveix la línia Perpinyà - Vilafranca de Conflent - La Tor de Querol. Situat davant de l'estació hi ha un ample replà anomenat bulevard de l'Estació, en part, i en part plaça del Dr. J. Salies, que funciona d'aparcament gratuït; s'hi aparquen els autocars públics del Departament. Al carrer paral·lel es troba l'estació d'autocars.
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| : Transport express régional |||||
| Perpinyà | Marqueixanes | L12 | Rià | Vilafranca de Conflent |

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de la Catalunya del Nord

## Enllaços externs

* Descripció i fotografies

## Referències

* ↑ L'Estació de Prada-Molig en els ortofotomapes de l'IGN
# Jon Irureta Rey

Jon Irureta Rey (Azpeitia, 24 de desembre de 1966) és un exfutbolista basc, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Comença a destacar a les files del Sestao Sport, a Segona Divisió. Amb els bascos és titular a la campanya 90/91, en la qual hi disputa 35 partits. Fitxa llavors pel RCD Mallorca, amb qui debuta a la màxima categoria, però només hi apareix en set ocasions. El club balear, a més a més, és cuer de primera divisió.
Amb els mallorquins a la categoria d'argent, el defensa hi roman dues campanyes més. A la primera hi juga 14 partits, mentre que a la següent només hi suma un partit.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Prigorki

Prigorki - Пригорки (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 142 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Font dels Barrons

La Font dels Barrons és una font del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, en territori del poble de Siall, de l'antic municipi d'Isona.
Està situada a 1.366 m d'altitud, en els contraforts de ponent de l'Estadella, quasi a l'extrem nord-est del municipi. És a la capçalera del barranc de Rater. Té molt a prop les fonts dels Bullidors i de Caps, totes dues al nord-est.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Escheïta

La escheïta és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la zorita. Rep el nom en honor del col·leccionista de minerals alemany Joachim Ernst Esche (nascut el 1951), el primer en trobar el mineral.

## Característiques

La escheïta és un silicat de fórmula química Ca₂NaMnTi₅[Si₁₂O$_{34}$]O₂(OH)₃·12H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del museu de la Universitat de Milà, amb el número de catàleg: mcmgpg-h2018-002.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les pedreres d'Aris, a Windhoek Rural (Regió de Khomas, Namíbia), l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Escheite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 març 2022].