OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Régis Simon

Régis Simon (Troyes, 19 de març de 1958) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1984 i 1989. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour de França de 1985.
És germà dels també ciclistes Pascal, François i Jérôme Simon.

## Palmarès

* 1981
** 1r al Circuit des Mines
* 1983
** 1r al Tour de Nova Caledònia
* 1984
** Vencedor d'una etapa del Tour de Vaucluse
* 1985
** 1r a Le Hops
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
* 1987
** 1r a Dixmont
* 1988
** Vencedor d'una etapa de l'Etoile de Bessèges
* 1990
** 1r al Circuit des Mines
* 1993
** 1r a la Volta al Marroc i vencedor de 3 etapes

### Resultats al Tour de França

* 1984. 111è de la classificació general
* 1985. 100è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1986. 93è de la classificació general
* 1988. 123è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Régis Simon a sitiodeciclismo.net
* Palmarès de Régis Simon a memoire-du-cyclisme.eu
# Yvonne Lefébure

Yvonne Lefébure (Ermont, 29 de juny de 1898 - París, 23 de gener de 1986) va ser una pianista francesa.

## Biografia

Nascuda a Ermont,va estudiar a "l'Ecole Normale de Musique" i al Conservatori de París, on va guanyar el primer premi de piano. Al final dels seus estudis va actuar repetidament a lOrchestre des Concerts Lamoureux i a l'Orchestre des Concerts Colonne, així com en molts recitals en solitari. El 1950 va actuar al primer Festival de Prada de Conflent.
Professor de l'Èneu Normale de Musique i del Conservatori de París. També va impartir classes magistrals internacionals en el seu propi festival a Saint-Germain-en-Laye. Entre els seus alumnes s'hi compten: Branka Musulin, Samson Francois, Dinu Lipatti, Jean-Marc Savelli, Avi Schonfeld, Karol Bermúdez, Pierre Reach, Héléne Boschi, Imogen Cooper…

## Bibliografia

* Carbou, Yvette: La leon de musique d'Yvonne Lefébure, 1995 (amb discografia).
# Zhang Ji

Zhang Ji és el nom dels següents personatges:
* Zhang Zhongjing (150-219), també conegut com a Zhang Ji (張機), metge del període de la Dinastia Han
* Zhang Ji (Dinastia Han), oficial servint sota el senyor de la guerra Dong Zhuo durant el període tardà de la Dinastia Han Oriental
* Zhang Ji (Derong), nom estilitzat Derong, general militar de Cao Wei durant el període dels Tres Regnes
* Zhang Ji (Jingzhong), nom estilitzat Jingzhong, oficial administratiu de Cao Wei, pare de l'Emperadriu Zhang de Cao Fang
* Zhang Ji (poeta de Hubei), poeta de la Dinastia Tang de Hubei
* Zhang Ji (poeta de Jiangnan), poeta de la Dinastia Tang de Jiangnan
# Régine Pernoud

Régine Pernoud (Château-Chinon, 17 de juny de 1909 - 7è districte de París, 22 d'abril de 1998) va ser una historiadora medievalista, doctora en lletres i arxivera francesa.
Va ser conservadora honorària dels Arxius Nacionals de França. El 1929 va llicenciar-se en lletres de la Universitat d'Aix-en-Provence. Obtindria també el seu doctorat en lletres de l'École Nationale des Chartes i de l'École du Louvre. Va ser conservadora del Museu de Reims el 1947 i dos anys més tard del Museu d'Història Francesa. Va ser una especialista mundialment reconeguda en història de l'edat mitjana.
És coneguda per les seves extensives investigacions sobre Joana d'Arc i sobre la posició social de la dona a l'edat mitjana. Va estudiar el personatge de Petronilla Chemillé, que va dirigir l'Abadia de Fontevrault amb només 22 anys. Va treballar fonamentalment com a historiadora medieval, però també va publicar diverses obres de caràcter més popular. El 1967 va ser membre fundadora de l'Acadèmia del Morvan i el 1978 va rebre el Gran Premi de la Ciutat de París, El 1997 l'Acadèmia Francesa li va concedir un premi a la seva trajectòria.

## Obres

* Lumière du Moyen Âge (1944)
* Les gaulois (1957)
* Les Croisés (1959)
* Histoire de la bourgeoisie en France (1960-62, dos volums)
* Aliénor d'Aquitaine (1966)
* Les Templiers (1974)
* La femme au temps des cathédrales (1980).

## Referències

* ↑ «Régine Pernoud». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Wisman, Josette A. «Debunking the Myths, Transmitting Knowledge in Clear Language. Régine Pernoud (1909-1998)». A: Jane Chance. Women Medievalists and the Academy (en anglès). Univ of Wisconsin Press, 2005, p. 711 i següents. ISBN 978-0-299-20750-2.
# Saint-Florent (Còrsega)

Saint-Florent (en cors San Fiurenzu) és un municipi de Còrsega, al departament de l'Alta Còrsega. Està situat al nord-oest de l'illa, al golf del mateix nom, a 24 km de Bastia entre el Cap Corse i el desert dels Agriates.
Antigament s'anomenava Nebbio, nom avui utilitzat per la comarca. La ciutat va ser fundada pels genovesos al segle xvi. Destaquen la ciutadella genovesa i l'església romànica de Santa Maria Assunta.
Avui és un port pesquer convertit en port esportiu i turístic, al costat de la platja de Saleccia. Al voltant hi ha les vinyes de la denominació AOC Patrimonio, la més antiga de Còrsega.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1774 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 350 | 611 | 805 | 1065 | 1217 | 1350 | 1474 | 1597 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Claudy Olmeta | UMP | |

## Agermanaments i intercanvis

Aquest municipi està adherit a l'associació «Saint Florent de France» que agrup set municipis que tenen de nom Saint Florent:
** Saint Florent sur Cher (Cher)
** Saint Florent le Jeune (Loiret)
** Saint Florent sur Auzonnet (Gard)
** Saint Florent le Vieil (Maine et Loire)
** Saint Florent des Bois (Vendée)
** Saint Florent (Deux Sèvres), antic municipi fusionat amb Niort el 1969.
# Saint-Firmin (Saona i Loira)

Saint-Firmin és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 792 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat |
| -2011 | Christian Corneloup |
| 2011- | Georges Lacour |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 488 | 542 | 588 | 711 | 778 | 773 | 792 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Saint-Florent

«Saint-Florent» té aquests significats:
* Saint-Florent (Còrsega), municipi al nord-oest de l'illa de Còrsega (departament de l'Alta Còrsega, França)
* Saint-Florent (Loiret), municipi al departament del Loiret (regió de Centre - Vall del Loira, França)
* Saint-Florent-sur-Auzonnet, municipi al departament del Gard (regió d'Occitània, França)
* Saint-Florent-des-Bois, municipi al departament de la Vendée (regió del País del Loira, França)
* Saint-Florent-sur-Cher, municipi al departament del Cher (regió de Centre - Vall del Loira, França)
* Saint-Florent-le-Vieil, municipi al departament del Maine i Loira (País del Loira)
* Batalla de Saint-Florent-le-Vieil (1793)
* Cantó de Saint-Florent-le-Vieil, antiga divisió administrativa al districte de Cholet del departament de Maine i Loira (França)
* La Chapelle-Saint-Florent, municipi al departament de Maine i Loira (País del Loira)
# Saint-Florent-sur-Cher

Saint-Florent-sur-Cher és un municipi francès, situat al departament del Cher i a la regió de Centre - Vall del Loira.

## Agermanaments i intercanvis

Aquest municipi està adherit a l'associació "Saint Florent de France" que agrup 7 municipis que tenen de nom Saint Florent:
** Saint Florent sur Auzonnet (Gard)
** Saint Florent le Jeune (Loiret)
** Saint Florent (Haute Corse)
** Saint Florent le Vieil (Maine et Loire)
** Saint Florent des Bois (Vendée)
** Saint Florent (Deux Sèvres), antic municipi fusionat amb Niort el 1969.
# Àrea de proves nuclears de Punggye-ri

Punggye-ri (en coreà: 풍계리 핵실험장) és l'únic lloc de proves nuclears conegut a Corea del Nord. Es troba al municipi de Kilju, a la província de Hamgyŏng del Nord. En aquest emplaçament és on es van realitzar les proves nuclears nord-coreanes de 2006, 2009, 2013, 2016 i 2017.

## Geografia

Aquest lloc està situat en un terreny de muntanyes a 2 km al sur de Mantapsan, a 2 km del camp de concentració de Hwasong i a 12 km del municipi de la vila de Punggye-ri. Té visibles 3 túnels d'entrada.
La població més propera a l'emplaçament de proves subterrani nuclear és Chik-tong, un petit poble situat a 41° 16′ 00″ N, 129° 06′ 00″ E﻿ / ﻿41.26667°N,129.10000°E﻿ / 41.26667; 129.10000. L'estació de tren de Punggye-ri es troba a 41° 07′ 51″ N, 129° 09′ 49″ E﻿ / ﻿41.130833°N,129.163611°E﻿ / 41.130833; 129.163611. L'espai de proves nuclears de Punggye-ri es troba a 41° 16′ 47.87″ N, 129° 5′ 10.51″ E﻿ / ﻿41.2799639°N,129.0862528°E﻿ / 41.2799639; 129.0862528.

## Història

El gener de 2013, Google Maps va actualitzar i incloure diverses ubicacions de la Corea del Nord. El 8 d'abril de 2013, Corea del Sud va observar activitat a Punggye-ri, el que suggeria que es preparava una quarta prova subterrània.
El 6 de gener de 2016, els mitjans estatals de Corea del Nord van anunciar que havien provat amb èxit una bomba d'hidrogen a l'emplaçament. Les imatges satèl·lit capturades per al lloc web 38North.org entre gener i abril de 2017 suggereixen que es preparava una nova prova nuclear que van dur a terme el 3 de setembre de 2017. Un túnel va col·lapsar a Punggye-ri després d'aquest prova nuclear i, segons algunes fonts, a les persones que treballaven a Punggye-ri se'ls va prohibir l'entrada a Pyongyang per possible contaminació radioactiva. Segons l'informe dels informadors, aproximadament el 80% dels arbres van morir i tots els pous subterranis es van assecar després de l'accident.

## Referències

* ↑ «Punggye-ri Nuclear Test Facility - Facilities - NTI». NTI: Nuclear Threat Initiative. Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 14 setembre 2016].
* ↑ John Pike. «Chik-tong, P'unggye-yok / Punggye-ri (Kilju / Kilchu / Kisshu / Gilju)». Arxivat de l'original el 10 octubre 2006.
* ↑ «P'unggye-yok, North Korea». Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 1r desembre 2017].
* ↑ Sieczkowski, Cavan «Google Maps North Korea: Prison Camps, Nuclear Complexes Pinpointed In New Images (PHOTOS)» (en anglès). Huffington Post, 29-01-2013.
* ↑ «North Korea claims Thermonuclear Test». britainscoldwar.uk, 06-01-2016. Arxivat de l'original el 7 de gener 2016. [Consulta: 6 gener 2016].
* ↑ Broad, William J.; Davis, Kenan; Patel, Jugal K. «North Korea May Be Preparing Its 6th Nuclear Test» (en anglès). The New York Times, 12-04-2017. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Nuke Site Residents Banned from Pyongyang», 20-09-2017. Arxivat de l'original el 20 de setembre 2017. [Consulta: 1r desembre 2017].
* ↑ Smith, Nicola «North Korea's nuclear test site is 'a wasteland with deformed babies'» (en anglès). The Telegraph, 07-11-2017. ISSN: 0307-1235.
# Rüdiger Grube

Rüdiger Grube (Hamburg, 2 d'agost de 1951) és l'actual vicepresident de la Hyundai Motor Company, l'actual president de la junta directiva de la Deutsche Bahn i va ser el President d'Airbus Group entre l'abril de 2007 i abril de 2009.

## Primers anys

Grube va néixer a Hamburg el 1951. Després de la formació tècnica en metal·lúrgia per a la construcció d'avions, se'n va anar a estudiar enginyeria de l'automoció i la construcció aeronàutica a la Universitat de Ciències Aplicades d'Hamburg, on es va graduar com a enginyer qualificat. Va estudiar l'ensenyament professional i de negoci en una data posterior. Entre 1981 i 1986, va ser professor en producció i enginyeria a la universitat, abans de completar un doctorat en ciències industrials i politecnologia.

## Carrera

Grube començar la seva carrera el 1989 a Messerschmitt-Bölkow-Blohm per passar després a diversos llocs de DaimlerBenz incloent vicepresident sènior i director d'estratègia corporativa. També va treballar per DaimlerChrysler
El 25 d'abril de 2009, Grube va signar un contracte de cinc anys per convertir-se en Executiu en cap de la Deutsche Bahn AG, a partir de l'1 de maig de 2009. The company at the time had been hit very hard by the recession and was facing questions over some of its technology-based decisions. Grube was forced to make the tough decision of announcing cuts at the firm.
També va exercir com a director de Mitsubishi, Grup McLaren, Hyundai i també va servir com a director no executiu de EADS.

## Referències

* ↑ «Dr. Rüdiger Grube, Chairman and CEO of DB AG». Deutsche Bahn AG. Arxivat de l'original el 27 de maig 2015. [Consulta: 29 maig 2015].
* ↑ «Daimler-Strategiechef ersetzt Bischoff bei EADS». Handelsblatt GmbH, 05-04-2007 [Consulta: 29 maig 2015].
* 1 2 «Rudiger Grube». EuropeanCEO.com, 22-09-2010 [Consulta: 20 desembre 2013].
* 1 2 3 «Rudiger Grube Executive Profile». Business Week [Consulta: 20 desembre 2013].
* ↑ «Ruediger Grube installed as Deutsche Bahn CEO». Business Week [Consulta: 25 abril 2009].
# Saint-Florent-le-Vieil

Saint-Florent-le-Vieil és un municipi francès, situat al departament del Maine i Loira i a la regió del País del Loira.

## Fills il·lustres

* Julien Gracq (1910 - 2007) escriptor

## Agermanaments i intercanvis

Aquest municipi està adherit a l'associació "Saint Florent de France" que agrup 7 municipis que tenen de nom Saint Florent:
** Saint Florent sur Cher (Cher)
** Saint Florent le Jeune (Loiret)
** Saint Florent (Haute Corse)
** Saint-Florent-sur-Auzonnet (Gard)
** Saint Florent des Bois (Vendée)
** Saint Florent (Deux Sèvres), antic municipi fusionat amb Niort el 1969.
# S/2004 S 7

S/2004 S 7 és un satèl·lit natural de Saturn. El seu descobriment va ser anunciat per Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna, i Brian G. Marsden el 4 de maig de 2005 a partir d'observacions fetes entre el 12 de desembre de 2004 i el 8 de març de 2005.
S/2004 S 7 fa uns 6 quilòmetres de diàmetre, i orbita Saturn a una distància mitjana de 20.999 Mm en 1140,24 dies, a una inclinació de 166° respecte a l'eclíptica (166° respecte a l'equador de Saturn). Ho fa en una direcció retrògrada i té una excentricitat orbital de 0,5299.

## Referències

* ↑ Jacobson, R.A. (2007) SAT272. «Planetary Satellite Mean Orbital Parameters». JPL/NASA, 28-06-2007. [Consulta: 20 gener 2008].
* Institute for Astronomy Saturn Satellite Data
* Jewitt's New Satellites of Saturn page
* IAUC 8523: New Satellites of Saturn 4 de maig de 2005 (descobriment)
* MPEC 2005-J13: Twelve New Satellites of Saturn 3 de maig de 2005 (descobriment i efemèrides)
# Étienne Alart

Étienne Alart (Illa (Rosselló), 5 d'agost de 1883- mort en una data i lloc desconeguts) fou un militant anarquista i antimilitarista nord-català.

## Biografia

Sorgit d'una família d'agricultors del Rosselló, va fer el seu servei militar de 1904 a 1907, i tornà a la seva professió agrícola a Ille. Va abandonar el Rosselló i marxà a París, on va fer petits comerços i va entrar en contacte amb cercles anarquistes a partir de 1911. L'estiu de 1914 va deixar França per evitar la mobilització i es va refugiar a Espanya. Es declara insubmís per l'exèrcit francès el 4 d'octubre de 1914, estatut que va conservar fins a 1936, evitant així que tornés a França sota la seva veritable identitat fins en aquesta data. Va viure a Figueres amb un altre anarquista rebel, Michyel Vidalou, nadiu d'Illa com ell. Partidari de la recuperació, va ser condemnat per un vol de civada a Figueres el juliol de 1916. El 1917, els gendarmes d'Illa van donar d'Étienne Alart el següent informe:« afiliat a totes les bandes negres, s'ha convertit en un dels enemics més irreductibles de la societat.» També sospiten que la seva mare s'havia unit a les seves idees, especialment després que un altre dels seus fills moria en combat.

## Bibliografia

* Ruquet, Miquèl. «Alart (Étienne)». A: Nouveau Dictionnaire de biographies roussillonnaises 1789-2011. 1 Pouvoirs et société. Perpignan: Publications de l'olivier, 2011, p. 699. ISBN 9782908866414. .

## Enllaços externs

* Nota biogràfica al Dictionnaire biographique, mouvement ouvrier, mouvement social.
* Nota biogràfica al Dictionnaire international des militants anarchistes.

## Notes i referències

* ↑ «Archives des Pyrénées-Orientales en ligne, acte n°131 du 05/08/1883, vue 31/293». Arxivat de l'original el 2018-02-08. [Consulta: 28 novembre 2018].
# Úglitx

Úglitx -Углич (rus)- és una ciutat de Rússia a l'óblast de Iaroslavl. Es troba sobre el riu Volga, a 92 km (106 km per carretera) al nord-oest de Iaroslavl.
Úglitx és part de l'Anell d'Or de Rússia, format per diverses ciutats al voltant de Moscou. Té moltes obres arquitectòniques notables.

## Història

La primera menció escrita n'és de 1148, com a Úglitxe Pole, o 'camp de la cantonada', en referència al revolt del riu Volga on es troba la ciutat.
Úglitx va ser la seu d'un petit principat de 1218 a 1328, quan passaren al principat de Moscou. Com a ciutat fronterera de Moscòvia, diverses vegades hi van calar foc les tropes lituanes, tàrtares i el gran príncep de Tver.
El gran duc Ivan III de Moscou atorgà la ciutat al seu germà Andrei Bolxoi el 1462. Durant el govern d'aquest es van construir els primers edificis de pedra, com la catedral (reconstruïda el 1713), el monestir de la Intercessió (destruït pels bolxevics) i el palau de maó vermell del príncep (acabat el 1481 i encara dempeus).
Durant el regnat d'Ivan el Terrible la ciutat passà al seu germà, Iuri. Els habitants de la ciutat van ajudar el tsar a capturar Kazan, mitjançant la construcció d'una fortalesa de fusta que fou transportada cap al sud pel riu Volga. El 1591 hi morí el tsarevitx, encara un infant, Dmitri Ivànovitx, en circumstàncies dubtoses; segons alguns morí d'epilèpsia i segons uns altres la seva mort va ser responsabilitat de Borís Godunov. Després d'aquesta mort canvià la dinastia russa, que després d'uns anys turbulents passà a la dinastia Romànov, els quals promogueren la canonització del tsarevitx i feren d'Úglitx un lloc de pelegrinatge, amb l'edificació d'una església (Sant Demetri de la Sang), allà on morí. La imatge del tsarevitx amb un ganivet a la mà passà a ser l'emblema de la ciutat.
A la ciutat hi havia una fàbrica de rellotges (els famosos rellotges Txaika); hi ha una fàbrica de cable de fibra òptica (de l'empresa francesa Nexans), una central hidroelèctrica i una estació de tren.

## Galeria d'imatges

* Mapa d'Úglitx i la rodalia el 1858
* Església de Sant Demetri de la Sang
* Campanar de la catedral
* Fresc dins la catedral
* Catedral de la Teofania
* La casa de Dmitri
* Església Bogoiavlènskaia
* Central hidroelèctrica d'Úglitx sobre el Volga

## Enllaços externs

* Úglitx a Wikimapia.
* Informacions sobre Úglitx (rus).
* Informacions sobre la ciutat Arxivat 2009-03-02 a Wayback Machine. (rus).
* Fotos d'Úglitx Arxivat 2004-12-05 a Wayback Machine. (rus).
* Fotos d'Úglitx Arxivat 2004-12-05 a Wayback Machine. (rus).
# Reacció de Biginelli

La reacció de Biginelli és una reacció orgànica multicomponent de formació de 3,4-dihidropirimidin-2(1H)-ones 4 a partir d'acetoacetat d'etil, un aldehid (com el benzaldehid 2) i urea 3.
Aquesta reacció va ser descrita pel químic italià Pietro Biginelli l'any 1891. La reacció pot ser catalitzada per un àcid de Brønsted o un àcid de Lewis, com el trifluorur de bor o el triclorur de ferro.

## Referències

* ↑ Hu, E. H.; Sidler, D. R.; Dolling, U.-H. J. Org. Chem. 1998, 63, 3453-3457.
* ↑ Lu, J.; Bai, Y. Synthesis 2002, 4, 466-470.
# Ma-xa-Al·lah

Ma-xa-Al·lah (àrab: مَا شَاءَ ٱللَّٰهُ, mā xāʾ Allāh) és una expressió àrab que expressa sorpresa, respecte, agraïment o joia per les accions o fites assolides per una altra persona, com per exemple treure molt bones notes en un examen, saber que un familiar ha tingut un nadó, etc. Literalment vol dir ‘allò que Al·là ha volgut’, en referència al qàdar o la predestinació divina segons l'islam. L'expressió està arrelada especialment a zones amb tradició islàmica (perses, turcs, armenis, bosnians, albanesos, indonesis, etc.).

## Vegeu també

* In-xa-Al·lah

## Referències

* ↑ Islamic-Dictionary.com (anglès)
# Rückersdorf (Brandenburg)

Rückersdorf és un municipi alemany que pertany a l'estat de Brandenburg. Forma part de l'Amt Elsterland. Es troba a uns 100 quilòmetres al sud de Berlín, 70 km a l'oest de Cottbus, 70 km al nord de Dresden i 100 km a l'est de Leipzig. Limita amb els municipis Schönborn, Doberlug-Kirchhain, Heideland, Gorden-Staupitz i Bad Liebenwerda. Comprèn els llogarets de Friedersdorf, Oppelhain i Rückersdorf.

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 1875 | 1 274 |
| 1890 | 1 186 |
| 1910 | 1 312 |
| 1925 | 1 283 |
| 1933 | 1 290 |
| 1939 | 1 357 |
| 1946 | 1 812 |
| 1950 | 1 850 |
| 1964 | 1 793 |
| 1971 | 1 888 |
| Any | Població |
| 1981 | 2 034 |
| 1985 | 2 077 |
| 1989 | 2 183 |
| 1990 | 2 098 |
| 1991 | 2 034 |
| 1992 | 2 062 |
| 1993 | 2 012 |
| 1994 | 1 952 |
| 1995 | 1 973 |
| 1996 | 1 952 |
| Any | Població |
| 1997 | 1 980 |
| 1998 | 1 965 |
| 1999 | 1 926 |
| 2000 | 1 889 |
| 2001 | 1 898 |
| 2002 | 1 857 |
| 2003 | 1 815 |
| 2004 | 1 780 |
| 2005 | 1 737 |
| 2006 | 1 694 |
| Any | Població |
| 2007 | 1 678 |
| 2008 | 1 683 |
| 2009 | 1 624 |
| 2010 | 1 613 |
| 2011 | 1 520 |
| 2012 | 1 476 |
| 2013 | 1 466 |
| 2014 | 1 469 |
| 2015 | 1 466 |
| 2016 | 1 392 |

## Referències

* ↑ Les fonts de dades es poden trobar en els Wikimedia Commons Population Projection Brandenburg at Wikimedia Commons

## Enllaços externs

* http://www.elsterland.de
# Ibn Abi-Zamanayn

Abu-Abd-Al·lah Muhàmmad ibn Abd-Al·lah ibn Issa al-Murrí, més conegut com a Ibn Abi-Zamanayn fou un poeta i jurista andalusí natiu de Medina Elvira (Granada) on va néixer el 936 i on va morir el 1009. Es conserven algun versos de caràcter religiós, però fou més conegut com a jurista maliquita.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, volum III, pàg. 716
# Jorge Garcia

Jorge Fernando García Meza, conegut com a Jorge Garcia (Omaha, Nebraska, Estats Units, 28 d'abril de 1973) és un actor estatunidenc.
És fill del metge xilè Humberto García, qui a mitjans de la dècada de 1960 va decidir partir a perfeccionar-se als Estats Units, però es va quedar allí després de formar una família.
Jorge García va cridar l'atenció amb la seva actuació com a Hector López a la sèrie de televisió Becker, així com a la sèrie Lost amb el personatge de Hugo "Hurley" Reyes. També actua com a humorista de monòlegs. La banda musical Weezer li va dedicar l'àlbum Hurley (2010) en honor d'aquest personatge i una imatge de la seva cara era la portada del disc. En alguns concerts de la gira que van realitzar per promocionar el disc, Garcia hi va participar com a cantant convidat.

## Filmografia

* Sweetzer (2006) ... Sergio
* Deck the Halls (2006) ... Wallace
* The Good Humor Man (2005) ... Mt. Rushmore
* Little Athens (2005) ... Pedro
* Hitman: Blood Money (2005) ... Veu
* Lost (2004 - 2010) ... Hugo "Hurley" Reyes
* Tals From The Crapper (2004) ... Raccoon Head
* Happily Ever After (2004) ... Chris
* Curb Your Enthusiasm (2004) ... Narcotraficant (1 episodi)
* Becker (2003-2004)... Hector López (10 episodis)
* Columbo: Columbo Likes the Nightlife (2003) ... Julius
* Rock Em Baby (2003)... Vizzy (1 episodi)
* The Slow and the Cautious (2002) ... Teddy
* Spin City (2001) ... Cabbie (1 episodi)
* King of the Open Mic's (2000) ... Meatloag
* Tomorrow by Midnight (1999) ... Jay
* Raven's Ridge (1997) ... Monty

## Premis

* 2005. Screen Actors Guild Awards al millor conjunt en una sèrie de drama per Lost.
# Johann Christoph Bach (1645-1693)

Johann Christoph Bach (22 de febrer de 1645 - 26 d'agost de 1693) va ser un violinista i compositor alemany. Se l'hi atribueix la composició de l'ària fúnebre Nun ist alles überwunden.
Va néixer a Erfurt el 22 de febrer de 1645. Era fill de Christoph Bach i germà bessó de Johann Ambrosius Bach, el pare de Johann Sebastian Bach. L'any 1671 va aconseguir el càrrec de violinista a la cort del comte de Schwarzbourg-Arnstadt i a les esglésies d'Arnstadt. A partir del 1682 també va aconseguir algun càrrec musical de més prestigi. Va morir a Arnstadt el 26 d'agost de 1693.
Varen ser fill seus:
* Johann Ernst Bach (1683-1739).
* Johann Christoph Bach (1689-1740).

## Bibliografia

* Diccionario Enciclopédico de la Música "Música Maestro", Editorial Rombo, 1996, ISBN 8482570323
* "Musicalia", Enciclopedia y Guía de la Música Clásica, Editorial Salvat, 1986, ISBN 8471378728
* Larousse de la musique, Librairie Larousse, 1957