OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Mornant

El cantó de Mornant (en francès canton de Mornant) és una divisió administrativa francesa del departament del Roine, situat al districte de Lió. Té 22 municipis i el cap és Mornant.

## Municipis

* Ampuis
* Chaussan
* Condrieu
* Échalas
* Les Haies
* Loire-sur-Rhône
* Longes
* Mornant
* Riverie
* Saint-Andéol-le-Château
* Saint-Cyr-sur-le-Rhône
* Saint-Didier-sous-Riverie
* Sainte-Colombe
* Saint-Jean-de-Touslas
* Saint-Laurent-d'Agny
* Saint-Maurice-sur-Dargoire
* Saint-Romain-en-Gal
* Saint-Romain-en-Gier
* Saint-Sorlin
* Soucieu-en-Jarrest
* Trèves
* Tupin-et-Semons

## Consellers generals i departamentals

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1965 | Jean Condamin | Divers droite |
| 1965-1994 | Jean Palluy | CD, després UDF-CDS |
| 1994-2015 | Paul Delorme | UDF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Llista dels consellers departamentals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2015- | Christiane Jury | LR | Alcaldessa d'Échalas |
| 2015- | Renaud Pfeffer | LR | Alcalde de Mornant |
# YMCA

* Aquest article tracta sobre organització. Si cerqueu cançó de Village People , vegeu «Y.M.C.A (cançó)».
La Young Men's Christian Association (literalment en català, "Associació Cristiana d'Homes Joves"), coneguda generalment per la YMCA, és una organització transnacional amb més de 58 milions d'usuaris agrupats en 125 associacions nacionals. Fou creada el 6 de juny de 1844 a Londres amb l'objectiu de posar en pràctica els valors cristians mitjançant el desenvolupament saludable de "cos, ment i esperit". Aquestes tres vessants es reflecteixen en els costats del triangle vermell que forma part dels logos de la YMCA. La seu és actualment a Ginebra (Suïssa). La YMCA té una secció femenina paral·lela, anomenada Young Women's Christian Association (YWCA).

## Referències

* ↑ «Young Men's Christian Association (YMCA)» (en anglès). Kids. Britannica. [Consulta: 23 juliol 2022].
* ↑ Charles, Bernard. Les unions chrétiennes de jeunes gens : UCJG-YMCA, 1855-2005 : un mouvement de jeunesse d'inspiration protestante, de pratique laïque et de visée oecuménique. Lyon: Olivétan, 2009. ISBN 978-2-35479-096-7.
* ↑ Hopkins, Charles Howard. History of the Y.M.C.A. in North America (en anglès). Association Press, 1951.

## Enllaços externs

* «Blue Book» Arxivat 2013-06-13 a Wayback Machine. World Alliance of YMCAs. (PDF en anglès)
# Cantó de Villebon-sur-Yvette

El cantó de Villebon-sur-Yvette és un antic cantó francès del departament d'Essonne, que estava situat al districte de Palaiseau. Comptava amb 5 municipis i el cap era Villebon-sur-Yvette.
Va desaparèixer al 2015 i el seu territori es va dividir entre el cantó de Longjumeau i el cantó de Les Ulis.

## Municipis

* Ballainvilliers
* Champlan
* Saulx-les-Chartreux
* Villebon-sur-Yvette
* Villejust

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-1983 | Jean-Marc Bernard | PCF |
| 1983-2003 | Gérard Nevers | UDF |
| 2003- | Dominique Fontenaille | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | - | 14.570 | 16.556 | 19.567 | 21.187 | 23.240 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Villecresnes

El cantó de Villecresnes és un antic cantó francès del departament de Val-de-Marne, que estava situat al districte de Créteil. Comptava amb 5 municipis i el cap era Villecresnes.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del nou cantó de Plateau briard.

## Municipis

* Mandres-les-Roses
* Marolles-en-Brie
* Périgny
* Santeny
* Villecresnes

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1995 | Paul Redon | Divers droite, després UDF |
| 1995-2001 | Pierre Gravelle | UDF, després UMP |
| 2001- | Pierre-Jean Gravelle | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 5.823 | 7.075 | 11.703 | 14.653 | 20.721 | 22.829 | 25.014 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Mahmoud Mokhtar El-Tetsh

Mahmoud Mokhtar El-Tetsh (àrab: محمود مختار التتش, Maḥmūd Muẖtār at-Titx (el Caire, 29 de setembre de 1905 – 21 de febrer de 1965) fou un futbolista egipci de la dècada de 1930.
Fou internacional amb la selecció d'Egipte amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1934.
Pel que fa a clubs, destacà a Al-Ahly SC El Caire.
Fou considerat el millor futbolista egipci del moment i un dels millors de la història del país.

## Referències

* ↑ «Mahmoud Mokhtar El-Tetsh». Sports Reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 16 desembre 2013].
* ↑ «Biography of Mahmoud Mokhtar El-Tetsh» (en arabic). sis.gov.eg. Arxivat de l'original el 17 agost 2011.
* ↑ «Al Ahly SC». FIFA.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2013. [Consulta: 16 desembre 2013].
# Otakar Kotrba

Otakar Kotrba (Klíčany, 22 d'abril de 1962), de vegades escrit Otokar Kotrba, és un antic pilot d'enduro txec que va guanyar un Campionat del món de 350cc 4T amb una Husqvarna el 1990. Aquella era la seva primera temporada amb la marca sueca, ja que fins aleshores havia competit amb Jawa (amb la qual formà part de la selecció txecoslovaca per als ISDE des del 1985). La relació de Kotrba amb Husqvarna s'ha mantingut durant anys i actualment en regenta un concessionari a Klíčany, al districte de Praga-Est.

## Referències

* ↑ «Kotrba Otakar / Profil jezdce» (en txec). rally.dakar.cz. [Consulta: 30 maig 2023].
# Carbellino

Carbellino és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 280 | 285 | 260 | 249 |
# Xkolni

«Xkolni» té aquests significats:
* Xkolni (Alekséievskaia), població del krai de Krasnodar, a Rússia
* Xkolni (Varenikóvskaia), població del krai de Krasnodar, a Rússia
* Xkolni (Vladímir), població de l'óblast de Vladímir, a Rússia
* Xkolni (Penza), població de l'óblast de Penza, a Rússia
# Cardioversió

La cardioversió és un procediment mèdic mitjançant el qual una freqüència cardíaca anormalment ràpida (taquicàrdia) o una altra arrítmia cardíaca es converteix en un ritme normal mitjançant electricitat o fàrmacs. La cardioversió elèctrica sincronitzada utilitza una dosi terapèutica de corrent elèctric al cor en un moment concret del cicle cardíac, restaurant l'activitat del sistema de conducció elèctrica del cor. La desfibril·lació utilitza una dosi terapèutica de corrent elèctric al cor en un moment aleatori del cicle cardíac i és la mesura de reanimació més eficaç per a l'aturada cardíaca associada a la fibril·lació ventricular i la taquicàrdia ventricular sense pols.) La cardioversió farmacològica utilitza medicaments contra l'arrítmia en lloc d'una descàrrega elèctrica.

## Referències

* ↑ Marino's the ICU book. Fourth, 2014. ISBN 978-1451121186.
* ↑ «Cardiology patient pages. Cardioversion». Circulation, 106, 22, 01-11-2002, pàg. e176-e178. DOI: 10.1161/01.CIR.0000040586.24302.B9. PMID: 12451016.
# Zithara

Zithara fou una ciutat al nord o nord-est d'Hattussa on el rei Tudhalias III va lliurar batalla contra els kashkes que foren derrotats vers el 1360 aC.

## Referències

* ↑ «Hittite Historical Atlas». Arxivat de l'original el 2019-03-27. [Consulta: 9 agost 2018].
# Abu-Zúnbur al-Madharaí

Abu-Zúnbur al-Hussayn al-Madharai fou un alt dignatari a Egipte sota el govern abbàssida, membre de la família al-Madharaí.
Fou nomenat director de Finances a Síria pel tulúnida Harun ibn Khumàrawayh; des del 904 ho fou també d'Egipte per compte dels abbàssides una vegada eliminat els tulúnides. Es va oposar als Ibn al-Furat sota el qual va perdre el càrrec i va donar suport al visir abbàssida Alí ibn Issa que en el segon visirat el va afavorir (913-916) sent nomenat director de Finances de Síria. Altre cop director de Finances d'Egipte el 919-920, fou destituït pel seu propi amic Ali ibn Isa. El 926 exercia altre cop com a director de Finances de Síria i Egipte.
Va morir en el càrrec a Síria el 929.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. «(al-)Mādharāʾī».
# Carlos Alfredo Vera Rodríguez

Carlos Alfredo Vera Rodríguez (nascut el 25 de juny de 1976) és un àrbitre de futbol equatorià.
Ha estat àrbitre internacional des de 2006. Ha arbitrat partits a la Copa Libertadores, Copa Sudamericana, sèries de classificació per la Copa del Món de futbol, i pel campionat sud-americà per edats.
Fou seleccionat com a àrbitre per la Copa Amèrica 2011 celebrada a l'Argentina. També fou triat per la FIFA per arbitrar a la Copa del món de clubs de la FIFA 2012.
El març de 2013, la FIFA el va incloure en la llista de 52 àrbitres candidats per la Copa del Món de Futbol de 2014 al Brasil. El gener de 2014, la FIFA el va incloure a la llista definitiva d'àrbitres pel mundial.

## Referències

* ↑ «Copa América: fueron nombrados los árbitros para el torneo» (en castellà). CONMEBOL, 06-06-2011. Arxivat de l'original el 2011-06-09. [Consulta: 6 juny 2011]. (castellà)
* ↑ «Open list of prospective referees & assistant referees for the 2014 FIFA World Cup», 07-03-2013. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 18 juny 2014].
* ↑ «Referees & Assistant referees for the 2014 FIFA World Cup™». FIFA.com, 14-01-2014. Arxivat de l'original el 16 de gener 2014. [Consulta: 22 juny 2014].

## Enllaços externs

* Biografia a worldreferee.com Arxivat 2014-02-01 a Wayback Machine.
# Carmela Frulio

Carmela Frulio és una mestra i treballadora lingüistica de l'Alguer. Ha realitzat una tasca incansable a favor de la normalització lingüística a l'escola i forma part d'Òmnium Cultural de l'Alguer des de la seva creació, on participa activament. Col·laboradora de la Salvaguarda del Patrimoni Artístic i Cultural de l'Alguer i l'Escola de la Tercera Edat, actualment és coordinadora del Grup de Mestres del Centre de Recursos Pedagògics Maria Montessori i està implicada com a docent i supervisora en el Projecte Palomba i l'Escola de Alguerés Pascual Scanu. El 2005 va rebre el Premi d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla.

## Referències

* ↑ «Premi d'Actuació Cívica 2005 a la mestra algueresa Carmela Frulio». Alguer.it, 20-09-2005. Arxivat de l'original el 3 d’octubre 2017 [Consulta: 3 octubre 2017].
* ↑ «Omnium, Russino presidente». La Nuova Sardegna, 06-12-2008. Arxivat de l'original el 4 d’octubre 2017 [Consulta: 3 octubre 2017].
* ↑ Argerich, Joan-Albert «L'ensenyament: voluntari i voluntarista». Presència, Any XLIII, Núm. 1905, 2008, pàg. 5 [Consulta: 3 octubre 2017].
* ↑ Arenas i Sampera, Joaquim «El català de l'Alguer, més de vint anys a l'escola». Revista Llengua Nacional, Núm. 84, 2013, pàg. 19.
* ↑ «Carmela Frulio - L'Alguer». Premis d'Actuació Cívica. Guanyadors. Fundació Carulla. Arxivat de l'original el 3 d'octubre 2017. [Consulta: 3 octubre 2017].
# Careproctus acanthodes

Careproctus acanthodes és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 10,7 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 185 i 582 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar del Japó, l'estret de Tartària i el mar d'Okhotsk.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.
* ↑ Sokolovskaya, T.G., A.S. Sokolovskii i E.I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Carta d'Alaó

La carta d'Alaó és un document falsificat destinat a donar una genealogia il·lustre al duc Eudes I d'Aquitània (vers 676-735). Al segle xix Joseph-François Rabanis va demostrar la falsedat de la carta que havia estat creada el segle xvii per un erudit de nom Juan Tamagno Salazar. La carta fou atribuïda a Carles el Calb i estava datada el 30 de gener del 845, suposadament per confirmar les possessions del monestir de Santa Maria d'Alaó a Ribagorça. El detalls de la carta fan referència a antigues donacions al monestir amb un detall extraordinari diferent al d'altres cartes carolíngies, el qual per si sol ja fa sospitar de la falsificació. La carta barreja dades comprovades per altres fonts com el Continuador de Fredegari i els Annales Metenses, llegendes i dades imaginàries. El suposat duc Boggis és esmentat com a fill de Caribert II, germanastre de Dagobert I per donar llustre a la casa d'Aquitània, que podria ser d'origen basc cosa que d'altra banda tampoc pot ser demostrada.

## Referències

* Joseph-François Rabanis, Les Merovingiens de Aquitanie, essay historique et critique de la Charte D'Alaon. París, 1856.
* Jean Justin Monlezun, Histoire de la Gascogne. 1864.
* Roger Collins, The Basques, Blackwell Publishing, Londres, 1990.
# Cantó de Villejuif-Est

El cantó de Villejuif-Est és un antic cantó francès del departament de Val-de-Marne, que estava situat al districte de L'Haÿ-les-Roses. Comptava amb part del municipi de Villejuif.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del cantó de Villejuif.

## Municipis

* Villejuif (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1973 | Louis Dolly | PCF |
| 1973-1979 | Charles Fiterman | PCF |
| 1979-1985 | Pierre-Yves Cosnier | PCF |
| 1985-2004 | Jean Laterrasse | PCF |
| 2004- | Gilles Delbos | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | - | - | - | 22.544 | 20.842 | 24.055 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Otago (cràter)

Otago és un cràter de l'asteroide del cinturó principal (253) Mathilde, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 23.7 ° de latitud nord i 164.5 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 7.9 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 2000 i fa referència a Otago, conca de carbó de Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ "Otago (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ International Energy Agency. Concise Guide to World Coalfields, compiled by World Coal Resources and Reserves Data Bank Services, 1983.
# Adolf Schön

Adolf Schön (Wiesbaden, 8 d'abril de 1906 - Frankfurt, 2 d'agost de 1987) va ser un ciclista alemany, professional entre 1930 i 1943 i el 1946 i 1947. Era especialista en pista, on aconseguí bona part dels seus millors èxits. En carretera destaca la desena posició del Tour de França de 1930.

## Palmarès

* 1931
** 1r als Sis dies de Colònia, amb Karl Göbel
** 1r als Sis dies de Dortmund, amb Jan Pijnenburg
** 1r als Sis dies de Berlín, amb Jan Pijnenburg
* 1932
** 1r als Sis dies de Frankfurt, amb Oskar Tietz
* 1933
** 1r als Sis dies de Brussel·les, amb Jan Pijnenburg
** 1r als Sis dies de Dortmund, amb Paul Buschenhagen
** 1r als Sis dies de Colònia, amb Karl Göbel
* 1936
** 1r als Sis dies de París, amb Kees Pellenaars
* 1937
** Campió d'Alemanya de mig fons

### Resultats al Tour de França

* 1930. 10è de la classificació general

## Referències

* ↑ «SCHÖN Adolf». [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Adolf SCHON» (en italià). [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ Deutscher Sportverlag Kurt Stoof. RadsportBund Deutscher Radfahrer. 14/1966, 1966, p. 8.

## Enllaços externs

* Fitxa d'Adolf Schön a sitiodeciclismo.net
# Yannick Kraag

Yannick Kraag (Amsterdam, 16 d'octubre de 2002) és un jugador de bàsquet que juga al Joventut de Badalona. Amb 2,02 metres d'alçària, el seu lloc natural a la pista és el d'aler.

## Carrera esportiva

Va arribar al Club Joventut Badalona l'estiu de 2019 procedent de l'Orange Lions Basketball Academy dels Països Baixos, i va debutar professionalment a l'ACB l'1 de novembre de 2020 amb el Joventut.
Va ser inclòs a "El millor quintet jove" del 2023-2024 de la Lliga ACB.

## Referències

* ↑ «Yannick Kraag». Verdinegres.cat. [Consulta: 3 novembre 2020].
* ↑ «5 verd-i-negres entre els millors joves de l'ACB» (en anglès), 15-04-2024. [Consulta: 4 maig 2024].
# Carlo Matteucci

Carlo Matteucci (1811-1868) va ser un físic italià, conegut pels seus estudis neurofisiològics i que va arribar a ser ministre d'ensenyament del Regne d'Itàlia.

## Biografia

Carlo Matteucci va néixer a Forlí (actual província de Romanya), fill d'un metge, Vincenzo Matteucci, i de Chiara Folfi. Va estudiar matemàtiques a la universitat de Bolonya de 1825 a 1829, rebent el seu doctorat el 1829. De 1829 a 1831 va estar estudiant a l'École Polytechnique de París i en retornar a Itàlia va continuar estudiants a Bolonya (1832), Florència, Ravenna (1837) i Pisa. Es va establir com a cap del laboratori del hospital de Ravenna i va fer de professor en una escola local. El 1840, per recomanació de François Arago, el seu professor a l'École Polytechnique, Matteucci va acceptar una plaça de professor de física a la universitat de Pisa.
Motivat pels treballs de Luigi Galvani sobre bio-electricitat, Matteucci va començar el 1830 una sèrie d'experiments que va prosseguir fins a la seva mort el 1865: utilitzant un sensible galvanòmetre de Leopoldo Nobili va ser capaç de demostrar que els teixits biològics excitables lesionats generen corrents elèctriques directes i que es podrien reunir mitjançant l'addició d'elements en sèrie, com en una pila d'Alessandro Volta. El seu treball en bio-electricitat va influir directament en l'obra d'Emil du Bois-Reymond. Per aquests estudis, Matteucci va rebre la Medalla Copley el 1845.
A partir de 1847 Matteucci va començar a prendre part activa en la política i el 1860 va ser escollit senador del Regne, al mateix temps que era nomenat Inspector General de les línies telegràfiques. Dos anys més tard seria nomenat Ministre d'Ensenyament.
Va morir a Ardenza, prop de Liorna el 1868.
L'Acadèmia de Ciències d'Itàlia va establir la Medalla Matteucci en el seu honor, per premiar treballs de física importants.

## Referències

* ↑ «Carlo Matteucci». A: Charles Herbermann. Catholic Encyclopedia. Nova York: Robert Appleton Company, 1913.
# Casa consistorial de Maella

La casa consistorial de Maella (Baix Aragó-Casp) és un edifici format per dues parts: el palau gòtic a la part baixa i al damunt la torre del rellotge, d'època barroca.
L'edifici és de planta gairebé rectangular construït originalment com a part de la porta de la muralla i que al segle xv es va convertir en un palau fortificat, del que encara en queden els merlets que coronen l'edifici i algunes espitlleres.
Entre el final del segle xvi i el segle xvii s'hi va fer una important reforma que inclou l'afegit de la torre. Al segle xvii també va ser quan va passar a ser seu del consistori. D'aquesta època són també les portalades exteriors, una de tipus classicista amb un entaulament corbat i columnes salomòniques, i l'altra més barroca amb dos cossos emmarcats per un ordre gegant de pilastres.

## Referències

* 1 2 3 «Casa consistorial». SIPCA - Sistema de Información del Patrimonio Cultural Aragonés. [Consulta: 2 octubre 2014].
# Cantó de Meylan

El cantó de Meylan és un cantó francès del departament de la Isèra, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. Està situat al districte de Grenoble, té 4 municipis i el cap cantonal és Meylan.

## Municipis

* Corenc
* Meylan
* Le Sappey-en-Chartreuse
* La Tronche

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1982 | Antoine Buisson | CD, després UDF-CDS |
| 1982-2008 | Guy-Pierre Cabanel | UDF-radical |
| 2008- | Jean-Claude Peyrin | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 13.374 | 17.662 | 22.932 | 24.946 | 28.435 | 29.972 | 28.078 |

## Vegeu també

* Cantons de l'Isèra
# Mandingo

Mandingo és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Fleischer el 1975. Ha estat doblada al català.

## Argument

A Louisiana, el 1840, vint-i-un anys abans del començament de la guerra de Secessió, el vell Warren Maxwell, esgarrat de reumatismes dirigeix Falconhurst amb una mà de ferro. Ha perdut la seva dona i voldria que el seu fill únic, Hammond, que coixeja de resultes d'un accident, es casés per tal de tenir una descendència que asseguraria la perennitat de la plantació que periclita. Només que els gustos del seu fill no afavoreixen aquest projecte, ja que aquest és atret per les joves esclaves negres i és subjugat per la potència d'una colossa mandinga que ha comprat a les licitacions del mercat als esclaus de Nova Orleans.
El seu pare l'obliga a casar-se amb la seva cosina Blanche Woodford però la nit del casament descobreix que aquesta no és verge. Amb la seva mentalitat de propietari, decideix dormir en una cambra a part. És també un pretext i un encoratjament per satisfer el seu gust per les joves i boniques africanes, entre les quals Ellen, que fecundarà i Afrodita (Dita) que prendrà el relleu durant l'embaràs de la precedent.
Simultàniament, Hammond es dedica a la seva altra passió: entrena Ganimedes, més simplement anomenat Mede, el seu «semental» negre, a combatre a mans nues amb altres esclaus. No és només un lluitador únic que s'exhibeix al bordell de Madame Caroline a Nova Orleans, sinó també un esclau sacrificat que és molt útil per al manteniment de l'explotació.

## Repartiment

* Duane Allen: Topaze
* John Barber: el Toscan
* Paul Benedict: Brownlee
* Debra Blackwell: una rossa
* Ji-Tu Cumbuka: Cicéron
* Stocker Fontelieu: Wilson
* Susan George: Blanche Maxwell nascuda Woodford
* Lillian Hayman: Lucrècia Borja
* Evelyn Hendrickson: Béatrix
* Warren Kenner
* Perry King: Hammond Maxwell
* Kuumba: una mare negra
* Simone McQueen: Madame Caroline
* James Mason: Warren Maxwell
* Earl Maynard culturista
* Ben Masters: Charles
* Laura Misch Owens: una prostituta
* Debbi Morgan: Afrodita
* Ken Norton: Ganimedes
* Roy Poole: Doctor Redfield
* Stanley J. Reyes: el major Woodford
* Durwyn Robinson: Meg
* Kerwin Robinson: Alph
* Ray Spruell: Wallace
* Brenda Sykes: Ellen
* Irene Tedrow: Madame Redfield
* Louis Turenne: De Veve
* Reda Wyatt: Big Pearl
* Beatrice Winde: Lucy

## Premis

* 1977: Premi al Golden Screen d'Alemanya
* L'adaptació cinematogràfica està allunyada de la novel·la que insisteix llargament en els aspectes econòmics de l'esclavitud i en els costums que se'n desprenen mentre la tensió dramàtica de la pel·lícula es concentra en les relacions de Hammond, de Ganymede, d'Ellen d'una banda i de Blanca esposa per a les conveniències d'altra banda.
* Django Unchained fet referència a la pel·lícula en els combats organitzats pel personatge de Leonardo DiCaprio.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Mandingo. esadir.cat.
* ↑ «Mandingo». The New York Times.
# Adigar

Els adigar foren uns funcionaris del reis de Ceilan, originalment uns oficials judicials, si bé sota els holandesos el càrrec havia evolucionat fins a esdevenir el títol dels principals ministres del rei.
Hi havia dos adigars, anomenats primer adigar i segon adigar.

## Referències

* Ceylon and the Hollanders, 1658-1796, per Paulus Edward Pieris, 1918