OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gramàtica estratificacional

La gramàtica estratificacional és un model teòric que s'inscriu en el marc de l'estructuralisme, al costat de la tagmèmica, almenys en la seva forma més tradicional; de la gramàtica sistemàtica de Michael Halliday i els seus seguidors; de la sintaxi funcionalista de l'escola francesa seguidora d'André Martinet i de la gramàtica dependencial, és a dir, la sintaxi estructural de Lucien Tesnière, modificada per alguns lingüistes alemanys com Hans-Jürgen Heringer.

## La gramàtica estratificacional com a mètode d'anàlisi lingüística sincrònica

Aquest model va ser plantejat principalment pel lingüista estatunidenc Sydney Lamb en els anys seixanta en el seu treball Outline of stratificational grammar escrit en 1966. El model es basa en una concepció de la llengua com un sistema complex d'estrats o nivells disposats en una jerarquia i que interaccionen entre ells. Per això, aquest mètode d'anàlisi es denomina estratificacional: efectivament, es basa en la noció que cada llengua comprèn un nombre restringit de capes d'estrats, relacionades jeràrquicament de tal manera que les unitats o combinacions d'unitats d'un estrat realitzen unitats o combinacions d'unitats en el següent estrat més gran.
En teoria aquests nivells poden variar en diferents llengües quant a la seva quantitat i la seva qualitat (organització), anàlegs però no necessàriament idèntics. En les llengües europees modernes es distingeixen: primer, el semiològic, després el gramatical i en tercer lloc el fonològic. En cada nivell operen regles sintàctiques i el pas d'un estrat a l'un altre és regit per regles de realització.
El mèrit de la gramàtica estratificacional consisteix en la possibilitat d'atribuir al component semàntic la facultat generativa d'oracions. En tant, la seva feblesa és que la teoria no ha estat aplicada ni una vegada a una llengua particular i que li falta l'operació 'transformació'.
La teoria estratificacional de Lamb sintetitza la taxonomia de Leonard Bloomfield i l'Escola de Yale i explicació de Noam Chomsky i el M.I.T. cal esmentar la nova posada en vigor de les dicotomies saussureanes: significat-significant=expressió-contingut.
Lamb entén la llengua com una síntesi de reaccions, no directament observables. No obstant això, sosté que "és possible observar les manifestacions del parla i del context en què esdevenen i a partir d'elles construir una representació del sistema de relacions en que subjeuen" (Lamb, 1966).

## Bibliografia

* Lamb, S. Outline of Stratificatinal Grammar, Washington D.C. 1966
* do Couto, Hildo Honórico. "La lingüística estratificacional", Revista española de lingüística, Año nº 10, Fasc. 2, 1980, pags. 445-466.
# Mars Sample Return Mission

Una missió de retorn de mostres de Mart (Mars Sample Return Mission o MSR en anglès) seria una missió espacial per recollir mostres de roca i pols de Mart i per tornar-los a la Terra per a l'anàlisi. Una proposta concreta, un projecte conjunt entre la NASA i l'ESA, seria llançat el 2018 amb el retorn de la mostra esperat en el marc temporal 2020-2022.
Segons Louis Friedman, director executiu de la Planetary Society, el retorn de mostres de Mart es refereix sovint per la gent en la comunitat científica planetària com el «sant grial» de les missions espacials robòtiques, per la seva esperada alta rendibilitat científica de la inversió.

## Referències

* ↑ Date set for Mars sample mission. BBC News, 10-07-2008.(anglès)
* ↑ «Mars Sample Return: bridging robotic and human exploration» (en anglès). Agència Espacial Europea, 21-07-2008. [Consulta: 1r abril 2010].
* ↑ A Plan for Mars Sample Return (08-04-2008)(anglès)

## Enllaços externs

* Pàgina de la missió de retorn de mostres de Mart a ESA(anglès)
Agència Espacial Europea :
# Crioglobulinèmia

La crioglobulinèmia és una afecció mèdica en la qual la sang conté grans quantitats d'anticossos patològics sensibles al fred anomenats crioglobulines: proteïnes (principalment les mateixes immunoglobulines) que es tornen insolubles a temperatures reduïdes. Això s'ha de contrastar amb les aglutinines fredes, que provoquen l'aglutinació dels glòbuls vermells.
Les crioglobulines solen precipitar (agrupar-se) a temperatures inferiors a la temperatura corporal normal (37 graus centígrads) i es tornaran a dissoldre si s'escalfa la sang. El grup precipitat pot bloquejar els vasos sanguinis i fer que els dits dels peus i de les mans es tornin gangrenosos. Si bé aquesta malaltia es coneix comunament com a crioglobulinèmia a la literatura mèdica, s'anomena millor malaltia crioglobulinèmica per dos motius: 1) la crioglobulinèmia també s'utilitza per indicar la circulació de (normalment nivells baixos de) crioglobulines en absència de símptomes o malaltia i 2) els individus sans poden desenvolupar crioglobulinèmia asimptomàtica transitòria després de determinades infeccions.
En contrast amb aquests casos benignes de crioglobulines circulants, la malaltia crioglobulinèmica implica els signes i símptomes de la precipitació de crioglobulines i s'associa habitualment amb diverses malalties premalignes, infeccioses o autoimmunitàries que són la causa subjacent de la producció de crioglobulines.

## Referències

* ↑ "Cryoglobulinemia" en el Diccionari mèdic de Dorland
* 1 2 «Cryoglobulinemic disease». Oncology (Williston Park, N.Y.), 27, 11, 2013, pàg. 1098–1105, 1110–6. PMID: 24575538.
* ↑ «Cold hard facts of cryoglobulinemia: updates on clinical features and treatment advances». Rheumatic Disease Clinics of North America, 41, 1, 2015, pàg. 93–108, viii–ix. DOI: 10.1016/j.rdc.2014.09.008. PMID: 25399942.
# Museu del Còmic d'Inca

El Museu del Còmic d'Inca és un projecte de museu presentat pel Clúster del Còmic de Mallorca amb el suport de l'Ajuntament d'Inca. El museu s'ubicarà a Cas Metge Cifre, un edifici de tres plantes propietat de Caixa Colonya, que cedirà l'edifici. Es preveu que el fons del museu estigui format per la col·lecció personal del Jaume Vaquer, formada per uns 1.500 originals de còmic. Inclourà peces com una portada de Mundo mutante de Richard Corben, tires de Mafalda i Peanuts, Els Quatre Fantàstics de Stan Lee, del Little Nemo in Slumberland o del Blueberry de Jean Giraud, entre d'altres. Es preveu que estigui finalitzat abans del 2030.

## Referències

* ↑ «Nuevo museo del Cómic en Inca» (en castellà), 16-03-2023. [Consulta: 28 març 2023].
* ↑ Serra, Xavi. «Un Museu del Còmic a Mallorca?», 17-03-2023. [Consulta: 28 març 2023].
# Wüstita

La wüstita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la períclasi. Nom atorgat en honor d'Ewald Wüst (1875-1934), geòleg i paleontòleg de la Universitat de Kiel (Alemanya), el primer a sintetitzar el compost.

## Classificació

La wüstita es troba classificada en el grup 4.AB.25 segons la classificació de Nickel-Strunz (4 per a Òxids (hidròxids, V [5,6] vanadats, arsenits, antimonurs, bismutits, sulfits, selenits, telurits, iodats); A per a Metall: Oxigen= 2:1 i 1:1 i B per a M:O = 1:1 (i fins a 1:1,25); amb només cations petits a mitjans; el nombre 25 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 4.2.1.6 (4 per a òxids simples i 2 per a AX; 1 i 6 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La wüstita és un òxid de fórmula química FeO. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5 a 5,5. De color negre i de lluïssor metàl·lica.

## Formació i jaciments

S'ha descrit a Amèrica del Nord, Europa, Àfrica, Àsia, Austràlia i a l'Antàrtida.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Wüstite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «General Wustite Information». WebMineral.com.

## Bibliografia

* Brun (1924) Arch. sc. phys. nat.: 6: 253 (as Iozite).
* Brun (1924) C.R. soc. phys. hist. nat. Genève: 41: 94.
* Brun (1924) Schweiz. min. Mitt.: 4: 355.
* Palache, C., Berman, H., Frondel, C. (1944) The System of Mineralogy of James Dwight Dana and Edward Salisbury Dana Yale University 1837-1892, Volume I: Elements, Sulfides, Sulfosalts, Oxides. John Wiley and Sons, Inc., New York. 7th edition, revised and enlarged: 503 (as Iozite).
* Walenta, K. (1960) Natürliches Eisen(II)-Oxyd (Wüstit) aus der vulkanischen Tuffbreccie von Scharnhausen bei Stuttgart. Neues Jahrbuch für Mineralogie, Monatshefte: 150-159 (in German with English abstract).
* Chandy, K.C. (1965) Short communications: An occurrence of wüstite. Mineralogical Magazine: 35: 664-666.
* Yamamoto, A. (1982) Modulated structure of wüstite (Fe1-xO) (three-dimensional modulation). Acta Crystallographica: B38: 1451-1456.
* Hazen, R.M., Jeanloz, R. (1984) Wüstite (Fe1-xO): a review of its defect structure and physical properties. Reviews of Geophysics: 22: 37-46.
* Stølen, S., Glöckner, R., Grønvold, F., Atake, T., Izumisawa, S. (1996) Heat capacity and nearly stoichiometric wüstite from 13 to 450 K. American Mineralogist: 81: 973-981.
* de Faria, D.L.A., Silva, S.V., de Oliveira, M.T. (1997): Raman microspectroscopy of some iron oxides and oxyhydroxides. Journal of Raman Spectroscopy 28, 873-878.
* Hanesch, M. (2009): Raman spectroscopy of iron oxides and (oxy)hydroxides at low laser power and possible applications in environmental magnetic studies. Geophys. J. Int. 177, 941-948.
* Welberry, T.R., Goossens, D.J., Heerdegen, A.P. (2014) Local order in wüstite using a pair distribution function (PDF) approach. Mineralogical Magazine: 78: 373-385.
# María de mi corazón

María de mi corazón és una pel·lícula mexicana de 1979, dirigida per Jaime Humberto Hermosillo, amb l'argument i guió de Gabriel García Márquez, qui es va basar en una història real que li havien narrat a Barcelona i de la qual va realitzar algunes notes.

## Sinopsi

El lladre de cases, Héctor, torna a la seva amb un botí i troba en el seu llit a María, la seva companya de vuit anys abans, i que va vestida de núvia. Ella conta que el seu nuvi no va arribar a l'església. Abans ella havia fet el mateix a Héctor i vol disculpar-se. Héctor segueix enamorat d'ella i la convenç que es quedi. María és maga i en assabentar-se que Héctor és lladre el fa mag també i junts treballen en espectacles de cabaret i teatre. Un dia María treballarà a una altra ciutat i la seva camioneta es descompon, la recull un camió que transporta un grup de malalts mentals a un hospital campestre. María demana parlar però la creuen boja i la internen. Héctor pensa que una altra vegada l'ha abandonat, mentre ella sofreix el cruel tracte que donen als malalts. Quan a la fi Héctor la localitza una sèrie de malentesos el convencen que María sofreix trastorns mentals i marxa sense rescatar-la.

## Repartiment

* Héctor Bonilla - Héctor Roldán
* María Rojo - María Torres
* Salvador Sánchez - Venedor de chueco
* Armando Marín - El pecas
* Tomás Mojarro -Don Tomás
* Evangelina Martínez - Eva
* Roberto Sosa - Xofer d'autobús
* Dolores Beristáin - Infermera I
* Marta Navarro - infermera II
* Margarita Isabel - infermera III
* Beatriz Moreno - infermera IV
* Eduardo López Rojas - Guàrdia
* Arturo Beristáin - Gerent Centre Nocturn
* Óscar Chávez - Cantant (ell mateix)
* Ana Ofelia Murguía - Doctora Murguía
* Blanca Torres - Blanquita
* Xóchitl - Cap de infermeres
* José Alonso - Pepe
* Enrique Lizarde - Ama de la casa
* Eva Calvo - Infermera rossa

## Recepció

Les crítiques cap a aquest film van ser positives segons la premsa a causa de l'actuació convincent dels actors que van participar en la pel·lícula, així com una realització, exaltant-se el treball del director i dels guionistes.També es va convertir en una fita del cinema mexicà, ja que és dels primers films a realitzar-se de manera cooperativa, aportant en ella actors, tècnics i realitzadors. A més, aquesta cinta es va exhibir en la Fira del Llibre llatinoamericà a Washington, Estats Units.

## Bibliografia

* Carl J. Mora: Mexican Cinema: Reflections of a Society, 1896-2004. McFarland & Co Inc, Jefferson N.C. 2005, ISBN 978-0-7864-2083-4

## Referències

* ↑ García Márquez, Gabriel «María de mi corazón». El País, 05-05-1981 [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «María de mi corazón». Expediente de Cineteca Nacional, A-01501 [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «María de mi corazón». La jornada, 07-06-1989 [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «ExItoso estreno de la película "María de mi corazón"». El Heraldo, 05-07-1985 [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «Las cintas "María de corazón" " El beso de la mujer araña" se exhibirán en la feria del libro latinoamericano». El heraldo [Consulta: 17 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Helcogrammoides cunninghami

Helcogrammoides cunninghami és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5 cm de longitud total.

## Depredadors

A l'Argentina és depredat per Phalacrocorax atriceps.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'extrem més meridional de Sud-amèrica.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gon O. & Heemstra P. C., 1990. Fishes of the southern ocean. Fish. So. Ocean. . i-xviii + 1-462.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Muñoz, A.A. i F.P. Ojeda, 1997. Feeding guild structure of a rocky intertidal fish assemblage in central Chile. Environ. Biol. Fish. 49:471-479.
* ↑ Gosztonyi, A.E. i L. Kuba, 1998. Fishes in the diet of the imperial cormorant Phalacrocorax atriceps at Punta Loberia, Chubut, Argentina. Mar. Ornithol. 26:59-61.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Boyle, K.S. i M.H. Horn, 2006. Comparison of feeding guild structure and ecomorphology of intertidal fish assemblages from central California and central Chile. Mar. Ecol. Prog. Ser. 319:65-84.
* ↑ Pequeño, G., 1989. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada. Rev. Biol. Mar., Valparaíso 24(2):1-132.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
* Williams, J. T. i V. G. Springer, 2001: Review of the South American-Antarctic triplefin fish genus Helcogrammoides (Perciformes:Tripterygiidae). Revista de Biología Tropical v. 49 (Suppl. 1): 117-123.
# Gramàtica del livonià

El livonià és una llengua baltofinesa i, com a tal, té una relació estreta amb l'estonià i el finès.

## Pronoms
### Pronoms personals

| Singular |
| | Primera persona | Segona persona | Tercera persona |
| Nominatiu | mina/ma | sina/sa | täma/ta |
| Genitiu | mīn | sīn | täm |
| Datiu | minnõn | sinnõn | tämmõn |
| Translatiu | minkõks | sinkõks | tämkõks |
| Partitiu | mīnda | sīnda | tǟnda |
| Inessiu | mins/minšõ | sins/sinšõ | täms/tamšõ |
| Elatiu | minst/minstõ | sinst/sinstõ | tämst/tämstõ |
| Il·latiu | minnõ | sinnõ | tämmõ |
| Plural |
| | Primera persona | Segona persona | Tercera persona |
| Nominatiu | mēg | tēg | ne |
| Genitiu | mäd | täd | nänt |
| Datiu | mäddõn | täddõn | näntõn |
| Translatiu | mätkõks | tätkõks | näntkõks |
| Partitiu | mēḑi | tēḑi | nēḑi |
| Inessiu | mēšši | tēšši | nēšši |
| Elatiu | mēšti | tēšti | nēšti |
| Il·latiu | mēži | tēži | nēži |
Nota: els pronoms de tercera persona no tenen gènere.

### Pronoms demostratius

| | Singular | Plural) |
| Nominatiu | sīe/se | ne |
| Genitiu | sīe/se | nänt |
| Datiu | sīen | näntõn |
| Translatiu | sīeks/sīekõks | näntkõks |
| Partitiu | sīeda | nēḑi |
| Inessiu | sīes/sīessõ | nẽšši |
| Elatiu | sīest/sīestõ | nēšti |
| Il·latiu | sīezõ | nēži |
Nota: El pronom demostratiu plural és igual que el pronom personal de la tercera persona del plural.

### Pronoms reflexius

| | Singular | Plural |
| Nominatiu | iž | iž |
| Genitiu | eņtš | eņtš |
| Datiu | eņtšõn | eņtšõn |
| Translatiu | eņtšõks | eņtšōdõks |
| Partitiu | eņtšta | eņtšidi |
| Inessiu | eņtšõs | eņtšis |
| Elatiu | eņtšõst | eņtšist |
| Il·latiu | eņtšõ(z) | eņtšiz |
Nota: El pronom reflexiu té diversos usos. Evidentment, se l'utilitza com a pronom reflexiu en frases com ara «minnõn eņtšõn um vajag…», que vol dir: «em cal…» (literalment: «a mi mateix és necessari…»). Tanmateix, el pronom també pot expressar possessió i sovint substitueix les formes genitives dels pronoms personals. Per exemple: «ma sīeda kūliz eņtš izast» («ho vaig sentir del meu pare»). Els pronoms reflexius també es poden fer servir en expressions adverbials: «täm eņtš ie» («aquesta mateixa nit»).

## Bibliografia

* Fanny de Siviers. 2000. Parlons Live: une langue de la Baltique. París: L'Harmattan. ISBN 2-7475-1337-8.
# Criogènia

La criogènia és una branca de la física que estudia les tecnologies per a produir, mantenir i aplicar temperatures molt baixes. L'interval de temperatures que es consideren criogèniques ha estat establert entre −150 °C i el zero absolut (–273,16 °C o 0 K), l'inici de l'escala kelvin, i a la teòricament el moviment molecular s'acostaria al mínim possible o cessaria. Les temperatures criogèniques s'expressen generalment en l'escala absoluta o kelvin, en la qual el zero absolut s'escriu com 0 K, sense signe de grau.
La criobiologia, una subbranca de la criogènia, estudia les temperatures baixes en els organismes.
En estat líquid, elements com el nitrogen o l'heli tenen moltes aplicacions criogèniques. El nitrogen líquid és l'element més utilitzat en la criogènia i se'l pot comprar legalment arreu del món. L'heli líquid també té un ús estès i permet assolir temperatures encara més baixes.
Aquests gasos són mantinguts en recipients especials coneguts com a flascons Dewar o vasos Dewar, que mesuren aproximadament 1,8 metres d'alçada i 90 centímetres de diàmetre, però també es fan servir tancs gegants en operacions comercials a gran escala. Els vasos Dewar foren anomenats en honor del seu inventor James Dewar, el primer a aconseguir liquar l'hidrogen.
Un altre ús de la criogènia són els combustibles criogènics. Es componen principalment d'oxigen i hidrogen i són utilitzats com a combustible de coets. El comerç internacional de gas natural es fa en la seva forma criogènica, el gas natural liquat o GNL.

## Vegeu també

* Criònica
* Crioprotecció
* Crioteràpia
* Heli líquid
* Nitrogen líquid
* Superconductivitat
* Superfluid

## Referències

* ↑ «Criogènia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «cryogenics» (en anglès). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc.. [Consulta: 23 gener 2022].
# Zeytinyağlı enginar

Zeytinyağlı enginar (turc, o carxofa amb oli d'oliva) és un plat típic de la cuina turca. (p. 368) La seva composició és de fonds de carxofes, cuites en aigua, i oli d'oliva. Altres ingredients del plat són cebes, patates, pastanagues, pèsols (per a farcir la carxofa), llimona, sal i una mica de sucre. Aquest plat gairebé sempre es decora amb anet fresc i, generalment es menja com entrant. És un plat que se serveix fred i també es pot considerar un meze.

## Vegeu també

* Enginar dolma
* Zeytinyağlı bakla

## Referències

* ↑ Tatlıdan, tuzluya Türk sofrası: alaturka - alafranga ; yemekler ve tatlılar. Geçit Kitabevi, 1982.
* ↑ http://www.zaman.com.tr/cumaertesi_zeytinyagli-enginar_2292004.html Arxivat 2015-07-15 a Wayback Machine.
# Max, amor meu

Max, amor meu (マックス、モン・アムール, Makkusu, el meu amor) és una pel·lícula japonesa dirigida per Nagisa Oshima, estrenada l'any 1986.

## Argument

Peter, diplomàtic anglès amb plaça a París, sospita que la seva dona Margaret manté una relació extra conjugal. Tot seguit contracta un detectiu privat, i descobreix que ella ha llogat un pis. Després d'aconseguir la clau descobreix que l'amant de la seva dona és un ximpanzé anomenat Max.

## Repartiment

* Charlotte Rampling : Margaret Jones
* Anthony Higgins : Peter Jones
* Victoria Abril : Maria
* Anne-Marie Besse : Suzanne
* Fabrice Luchini : Nicolas
* Nicole Calfan : Hélène
* Pierre Étaix : El detectiu
* Bernard Haller : Robert
* Sabine Haudepin : Françoise, la prostituta
* Bernard-Pierre Donnadieu : Archibald
* Christopher Hovik : Nelson Jones
* Bonnafet Tarbouriech : El veterinari
Max és interpretat per la titellaire Ailsa Berk, coneguda per les seves intervencions a Star Wars, episodi VI: El Retorn del Jedi, Greystoke i Doctor Who. No surt als crèdits.

## Premis

1986: Festival de Cannes: Nominada a la Palma d'Or (millor pel·lícula)

## Referències

* ↑ «Charlotte Rampling’s Unknowable Truth» (en anglès). The New York Times.
* ↑ «Max, mi amor (Max, mon amour) (1986)» (en castellà). [Consulta: 9 juliol 2018].
# Helcogramma trigloides

Helcogramma trigloides és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes que es troba a les Illes Ryukyu, les Filipines i Indonèsia. És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu fins als 6 m de fondària.
Els mascles poden assolir 4,5 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ «Helcogramma trigloides». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Murdy, E.O., C.J. Ferraris, Jr., D.I. Hoese i R.C. Steene, 1981. Preliminary list of fishes from Sombrero Island, Philippines, with fifteen new records. Proc. Biol. Soc. Wash. 94(4):1163-1173.
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
# Giovanni Battista Odierna

Giovanni Battista Odierna, també conegut com a Giovan Battista Hodierna (Ragusa, Sicília, 13 d'abril de 1597 - Palma di Montechiaro, 6 d'agost de 1660), va ser astrònom, arquitecte i sacerdot italià.
Alumne de l'escola galileiana, Odierna va ser un important científic, que va cursar també estudis de botànica, matemàtica i d'òptica. Va tenir contacte amb diferents científics de l'època, entre ells l'astrònom Christiaan Huygens.
Va ser nombroses les descobertes que va fer en el camp de l'astronomia recollides en De Admirandis Coeli Characteribus (Palerm, 1654) primera catalogació sistemàtica dels objectes celestes no estel·lars. Les seves descobertes van romandre desconegudes fins al segle xx, possiblement a causa del fet que Sicília era excessivament llunyana i aïllada en l'època respecte de la resta d'Europa.
Projectà i seguí la realització de la ciutat de Palma di Montechiaro (Sicília), fundada el 1637.

## Referències

* ↑ http://www.otticademaria.it/astro/astronomi/hodierna.html Arxivat 2008-04-07 a Wayback Machine. (italià)