OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Apendicectomia

Una apendicectomia és l'extirpació quirúrgica de l'apèndix vermiforme. Aquest procediment normalment es realitza com un procediment d'urgència, quan el pacient pateix d'apendicitis aguda. A falta d'instal·lacions quirúrgiques, els antibiòtics per via intravenosa s'utilitzen per retardar o evitar l'aparició d'una sèpsia. Alguns casos, evolucionats espontàniament, es poden resoldre sense intervenció, però amb més freqüència es forma una massa inflamatòria en tot l'apèndix. Aquesta última és una contraindicació relativa per la cirurgia.
L'apendicectomia es pot realitzar per via laparoscòpica o com una operació oberta (laparotomia).
La laparoscòpia s'utilitza sovint si el diagnòstic està en dubte, permetent ocultar les cicatrius al melic o en la línia del borrissol púbic; i una recuperació una mica més ràpida, el procediment és més car i l'ús intensiu de recursos que la cirurgia oberta i en general triga una mica més, amb els riscos (baixos en la majoria dels pacients) addicionals associats amb el pneumoperitoneu (per inflar l'abdomen amb gas).
La peritonitis associada amb l'apendicitis de vegades requereix una laparotomia infraumbilical.
Hi ha hagut alguns casos d'autoapendicectomia, és a dir, realitzats pel mateix pacient. Un d'ells va ser realitzat pel Dr. Kane el 1921, però l'operació va ser completada pels seus ajudants. Un altre cas és el de Leonid Rógozov que va haver de realitzar-se ell mateix tota l'operació, ja que ell era l'únic cirurgià en una remota base àrtica.
L'apendicectomia és un factor de risc per a la malaltia de Crohn.

## Referències

* ↑ Skandalakis, J.E.; Skandalakis, P.N.; Skandalakis, L.J.. «Appendectomy». A: Surgical Anatomy and Technique: a Pocket Manual. 2a edició. Springer, 2000, p. 453-5.
* ↑ Auto-appendectomy in the Antarctic: case report, BMJ 2009;339:b4965
* ↑ Kinnucan, J. A.; Rubin, D. T.; Ali, T. «Sleep and Inflammatory Bowel Disease: Exploring the Relationship Between Sleep Disturbances and Inflammation» (en anglès). Gastroenterology & Hepatology, 9, 11, 2013, pàg. 718–727.

## Enllaços externs

* Santacroce, L. «Appendectomy». eMedicine. [Consulta: 28 gener 2023].
# Antonio González Velázquez

Antonio González Velázquez (Madrid, 1723 - Madrid, 1794) va ser un pintor espanyol.

## Biografia

Fill de l'escultor Pablo González Velázquez, el 1747 va començar la seva formació com a pintor al taller del seu pare, i més endavant va marxar pensionat a Roma gràcies a una beca de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando, sota el mestratge de Corrado Giaquinto. L'any següent va realitzar els frescos de l'església dels Trinitaris Calçats de la Via Condotti de Roma.
El 1752 va tornar a Espanya i un any després va col·laborar en la pintura dels murs de l'església de l'Encarnació de Madrid i de la cúpula sobre la capella de la Basílica del Pilar de Saragossa. El seu prestigi va augmentar fins al punt de ser nomenat pintor de cort el 1757, pel que el van contractar per col·laborar en la decoració del Palau Reial de Madrid, amb una pintura al·legòrica al sostre de l'antecambra de la Reina. No gaire després, el 1765, fou ascendit per Carles III d'Espanya al càrrec de director de l'Acadèmia de San Fernando.
Va treballar la resta de la seva vida juntament amb Francisco Bayeu i altres pintors en l'elaboració de cartrons per a la Reial Fàbrica de Tapissos de santa Bàrbara sota la direcció d'Anton Raphael Mengs. Mor a Madrid el 1794.

## Bibliografia

* DDAA. La col·lecció Raimon Casellas. Publicacions del Mnac/ Museo del Prado, 1992. ISBN 84-87317-21-9. «Catàleg de l'exposició del mateix títol que es va dur a terme al Palau Nacional de Montjuïc entre el 28 de juliol i el 20 de setembre de 1992»

## Vegeu també

* Alejandro González Velázquez, pintor i germà d'Antonio
# Arnau Martínez López

Arnau Martínez López (Premià de Dalt, 25 d'abril de 2003) és un futbolista professional català que juga en la posició de defensa. Actualment juga al Girona FC de la Primera Divisió.

## Trajectòria

Va començar la seva carrera esportiva al planter del Girona FC. El 2020 alternava partits del Girona FC B amb partit del primer equip. El 17 de desembre de 2020 va fer el seu debut com a professional entrant com a suplent per Enric Franquesa en el minut 60 en l'eliminatòria de la Copa del Rei de futbol 2019-20 en un triomf fora de casa per 0-2 contra la Gimnàstica Segoviana. El 9 de maig de 2021 va marcar el seu primer com a professional contra la UD Logroñés en el minut 14 de la primera part; a 18 anys i 14 dies, va esdevenir així el golejador més jove de la història del club.

## Internacional

Esdevingué internacional amb la selecció catalana el maig de 2022, quan Gerard López el va convocar per disputar el partit Catalunya – Jamaica a Montilivi.

## Referències

* ↑ «La precocitat d'Arnau» (en catalán). L'Esportiu, 12-12-2020.
* ↑ «Este Girona está imparable». Diario Marca, 09-05-2021.
* ↑ «Ha nacido una estrella en el Girona: Arnau Martínez» (en castellà). Diari AS, 12-05-2021. [Consulta: 25 maig 2021].
* ↑ NacióDigital. «Els 23 jugadors convocats a la selecció catalana per enfrontar-se a Jamaica | NacióDigital». Arxivat de l'original el 2022-05-23. [Consulta: 26 maig 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa Arnau a Transfermarkt
* Fitxa Arnau a Bdfutbol
* Fitxa Arnau Arxivat 2021-05-13 a Wayback Machine. a Besoccer
# Arquelau d'Esparta

Arquelau d'Esparta (en llatí Archelaus, en grec antic Ἀρχέλαος "Arkhélaos") va ser el setè rei de la dinastia dels agíades d'Esparta, fill d'Agesilau I i contemporani de Carilau d'Esparta, l'altre rei de la dinastia euripòntida, junt amb el qual va conquerir Egis, a la frontera arcàdia, que segons alguns historiadors va ser conquerida després de revoltar-se, però que probablement era ocupada per primer cop. En parlen Plutarc, Pausànias i Eusebi de Cesarea.

## Referències

* ↑ Archelaus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 264
# Arquelau de Carres

* Per a altres significats, vegeu «Arquelau».
Arquelau de Carrha (en llatí Archelaus en grec antic Ἀρχέλαος «Arkhélaos») fou un bisbe de Carrha o Carres (actual Haran, a Turquia) a Mesopotàmia l'any 278. És venerat com a sant a diverses confessions cristianes.

## Biografia

El 278 es va disputar públicament amb Mani, iniciador del maniqueisme, que va derrotar amb paraules. Aquesta disputa es va publicar en sirià, que molt aviat es va traduir al grec i al llatí, aquesta versió que és l'única conservada. En grec se'n conserven fragments. En un fragment menciona la història del naixement de Buda d'una verge, com a paral·lel del de Crist. Va ser canonitzat i la seva festa és el 20 de desembre.

## Referències

* ↑ Archelaus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 261
# Arquelau de Priene

Arquelau de Priene (grec antic: Ἀρχέλαος, llatí: Archelaus), fill d'Apol·loni, fou un escultor grec nascut a Priene.
Va esculpir un baix relleu en marbre anomenat l'Apoteosi d'Homer, obra trobada a Bovil·les i que ara es conserva al Museu Britànic. L'obra, segurament feta a Alexandria, està dedicada a Crates de Mal·los.
William Smith diu, per error, que va viure al segle i potser durant el regnat de Claudi, que era un gran admirador d'Homer.

## Referències

* ↑ Muller-Dufeu, Marion (ed.). La sculpture grecque: sources littéraires et épigraphiques. París: École nationale supérieure des beaux-arts, 2002, p. 573. ISBN 9782840560876.
* ↑ Archelaus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 264
# Arquennes

Arquennes, antigament Arquennes-sur-Samme (neerlandès Arkene) és un antic municipi de Bèlgica a la vall del Samme que el 1r de gener de 1977 va fusionar amb Seneffe.

## Monuments

* Castell de la Rocq

## Persones

* Monique Hanotte (1920–2022), resistent, membre de la Xarxa Cometa, en acabar la Segona Guerra Mundial hi va residir fins a l'any 1997

## Referències

* ↑ Statistique de la Belgique: 1866 (en francès). Brussel·les: Ministeri de l'interior, 1871.
* ↑ Sarlet, Danielle; Matthys, André. Le Patrimoine monumental de la Belgique (en francès). Liège: Mardaga, 1994, p. 522 (Volum 20 de Le patrimoine monumental de la Belgique). ISBN 2-87009-530-9.
* ↑ «Henriette Hanotte est décédée» (en francès). Ajuntament de Nivelles, 20-02-2022. Arxivat de l'original el 2022-02-20. [Consulta: 21 febrer 2022].
# Antonio Edo Mosquera

Antonio Edo Mosquera, que signava amb el pseudònim Edgar, (València, 1922 - 30 de gener de 2003) va ser un artista faller i historietista valencià, adscrit a l'escola valenciana d'historieta humorística.
Es va iniciar al món faller abans de la guerra, sent represaliat pel caràcter antifeixista de les seues primeres obres a acabar la Guerra Civil Espanyola. A finals dels anys 40 va començar a col·laborar amb l'editorial Valenciana, primer en la revista "Jaimito" i després en "Mariló" i "Pumby". La seua obra més característica és Caperucita Encarnada (1956), la qual va desenvolupar de forma ininterrompuda per a la revista "Pumby" durant vora trenta anys. El seu estil, de trets angulosos, destacava per la seua originalitat dins de la revista. Un any abans, en 1955, havia guanyat el premi al millor cartell de les falles.

## Obra

| Aparició | Títol | Publicació | Nombre |
| 1955 | Caperucita Encarnada | "Pumby" | 1 et seq. |
| 1957 | Don Cipriano Metomentodo | "Jaimito" | 425 |
| 1957 | Simplicio Panoli | "Jaimito" | 425 |

## Referències

* ↑ Edgar, In memoriam a Tebeosfera
* 1 2 3 Porcel (2002), pp. 409 a 411.
* ↑ Ramírez (12/1975), pp. 178 a 179.

## Bibliografia

* CUADRADO, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso 1873-2000. Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
* PORCEL TORRENS, Pedro. Clásicos en Jauja. La historia del tebeo valenciano. Alacant: Edicions de Ponent, 2002. ISBN 84-86404-02-9.
* RAMÍREZ, Juan Antonio. La historieta cómica de postguerra. Madrid: Editorial Cuadernos para el Diálogo, Colección Memoria y Comunicación, 12/1975. Depósito Legal: M. 38.325 - 1975 ISBN 84-229-6010-9.
# Arròs Bomba

Arròs bomba, també anomenat bombó, és una varietat d'arròs (oryza sativa, L.) de gra redó. Es considera un arròs de gra curt i és conegut també com a arròs de València. Es fa servir sovint en paelles i altres plats d'arròs valencians.

## Història

Varietat d'arròs antiga, les seues primeres referències escrites daten de l'any 1913, quan es funda l'estació arrossera de Sueca.

## Característiques

És de gra curt i color perlat i aspecte consistent. No s'adhereix fàcilment al fons dels recipients on es cou per tindre un terç de l'amilasa que la majoria de les altres varietats d'arròs. Es diu "bomba" perquè pot arribar a expandir-se durant la cocció amb un volum de dos a tres vegades l'inicial. És dels arrossos més cars del mercat.
L'arròs bomba del Delta de l'Ebre, l'Arròs de València i el de Calasparra (Múrcia) estan protegits per les seues respectives denominacions d'origen. A València el seu cultiu està caient en desús pel seu baix rendiment comparat amb altres varietats de planta més baixa, fet que provoca que el Bomba siga més car que altres varietats amb major rendiment i característiques semblants, com el J. Sendra, evolució de l'arròs Sénia, o la varietat Albufera, híbrid entre el Bomba i el Sénia.

## Galeria

* Arròs Bomba de Sollana (Ribera Baixa).
* Arròs Bomba de Sollana (Ribera Baixa).
* Arròs Bomba de Sollana (Ribera Baixa).
* Arròs Bomba de Sollana (Ribera Baixa).

## Referències

* ↑ ««bombó» accepció 4.». Diccionari normatiu valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 28 maig 2019].
* ↑ Josep Maria Franquet i Bernis, (2004), Variedades y mejora del arroz: oryza sativa, L., Universitat Internacional de Catalunya, pag. 113
* ↑ Teresa Barrenechea, (2005), The cuisines of Spain: exploring regional home cooking, Ten Speed Press, pag. 50
* 1 2 «Variedades». Arròs de València. Arxivat de l'original el 2015-09-07. [Consulta: 6 setembre 2015].
* ↑ Aspectes Tècnics sobre l'arròs a LaPaella.net (castellà)
# Arròs a la bruta

Arròs a la bruta és un plat típic de la cuina eivissenca fet a base d'arròs amb sèpia en la seua tinta, simiilar a l'arròs negre. Així mateix és un plat típic de la cuina mallorquina però en aquest cas porta tallades de carn i verdures. Es fa a la cassola, anomenada greixonera.

## Referències

* ↑ «Receptes». Consell d'Eïvissa. [Consulta: 28 octubre 2023].
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Arca de Calaons

L'anomenat Arca de Calaons, o Dòlmens de Calaons, és en realitat un conjunt de tres monuments megalítics, dòlmens, de la comuna de Catllà, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord. Tots tres són dins del terme de Catllà, a menys de 100 metres l'un de l'altre, però a prop del triterme amb Eus i Molig, de manera que un d'ells, el dolmen I, és damunt del termenal amb Molig.

## Dolmen I de Calaons

El més occidental dels tres dòlmens, Es tracta d'un sepulcre megalític de galeria catalana situat a 42° 39′ 26.40″ N, 2° 24′ 57.20″ E﻿ / ﻿42.6573333°N,2.4158889°E﻿ / 42.6573333; 2.4158889.

## Dolmen de l'Arca de Calaons o II de Calaons

És el que es troba en una posició central entre els tres dòlmens, a uns 20 metres a l'est del representat amb el número I. Consisteix en una caixa i el fons d'una petita tomba. És al qual corresponen les coordenades principals d'aquest article.

### Planta i secció esquemàtica de l'Arca de Calaons

* Planta de la cista enterrada.
* Secció de la cista enterrada.

## Dolmen III de Calaons

És el monument megalític més oriental dels tres, a uns 150 metres de l'Arca o dolmen II. Es tracta d'un dolmen de caixa megalítica. És situat a 42° 39′ 25.30″ N, 2° 25′ 02.10″ E﻿ / ﻿42.6570278°N,2.4172500°E﻿ / 42.6570278; 2.4172500.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics dels Pirineus Orientals

## Referències

* ↑ Abélanet, 2011, p. 24.
* ↑ Abélanet, 2011, p. 263-266.
* ↑ «France - Dolmens de l'Arca de Calaons [DLLAR2]» (en francès). Megalithes du monde. [Consulta: 8 desembre 2015].

## Bibliografia

* Abelanet, Jean «Une tombe néolithique: L'Arca de Calahons (Catllar, Pyrénées-Orientales)». Les civilisations néolithiques du Midi de la France. ATACINA, 5, 1970, pàg. 54-55.
* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques : dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes (en (francès)). Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Becat, Joan. «35 - Catllà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Carreras Vigorós, Enric; Tarrús Galter, Josep. 181 anys de recerca megalítica a la Catalunya Nord (1832-2012). Girona: Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, n. 54, 2013.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Catllà». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Dòlmens i menhirs Pilar
# Armèn Xahgueldian

Armèn Xahgueldian (Erevan, 28 d'agost de 1973) és un exfutbolista armeni de la dècada de 1990.
Fou 53 cops internacional amb la selecció d'Armènia.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Ararat Yerevan, Lausanne Sports, FC Dynamo Moscou, Mika Yerevan o Nea Salamis Famagusta FC.

## Referències

* ↑ Armen Shahgeldyan a rsssf
* ↑ «Armen Shahgeldyan» (en hebreu). hpt.co.il. [Consulta: 16 març 2013].
* ↑ Armèn Xahgueldian a FootballDatabase.eu
* ↑ Armèn Xahgueldian a National-Football-Teams.com (anglès)
# Arsenudinaïta

La arsenudinaïta és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

La arsenudinaïta és un arsenat de fórmula química NaMg₄(AsO₄)₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada l'any 2022. Cristal·litza en el sistema tetragonal. És l'anàleg d'arseni de la udinaïta, de la qual n'és indistingible visualment.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5238/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la fumarola Arsenàtnaia del volcà Tolbàtxik (Krai de Kamtxatka, Rússia), l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Arsenudinaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 octubre 2022].
* ↑ Pekov, Igor V.; Koshlyakova, Natalia N.; Zubkova, Natalia V.; Belakovskiy, Dmitry I.; Vigasina, Marina F.; Agakhanov, Atali A.; Ksenofontov, Dmitry A.; Turchkova, Anna G.; Britvin, Sergey N.; Sidorov, Evgeny G.; Pushcharovsky, Dmitry Yu «A Natural Vanadate–Arsenate Isomorphous Series with Jeffbenite-Type Structure: New Fumarolic Minerals Udinaite, NaMg4(VO4)3, and Arsenudinaite, NaMg4(AsO4)3». Minerals, 12, 7, 01-07-2022, pàg. 850. DOI: https://doi.org/10.3390/min12070850 [Consulta: 11 octubre 2022].
# Associazione Nuotatori Brescia

L'Associazione Nuotatori Brescia és un club de natació i waterpolo italià de la ciutat de Brescia, a la Llombardia.
Fundat el 1973, el 1995 va adoptar el nom de Leonessa Nuoto Pallanuoto. El 2007 canvia de nom de nou convertint-se en Brixia Leonessa Nuoto. Finalment, el 2011, va tornar a agafar l'antic nom d'Associazione Nuotatori Brescia.

## Palmarès

* Copa LEN
** Campions (4): 2001-02, 2002-03, 2005-06, 2015-16
** Finalistes (1): 2000-01
* Supercopa d'Europa
** Finalistes (3): 2003, 2006, 2016
* Campionat italià:
** Campions (1): 2002-03
* Copa italiana:
** Campions (1): 2011-12

## Referències

* ↑ «La nostra storia». anbrescia.it. [Consulta: 5 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Associazione Nuotatori Brescia - Lloc web oficial
# Aspidosperma

Aspidosperma és un gènere de plantes, arbres (de 8 a 20 m d'alt) i arbusts que són plantes natives d'Amèrica del Sud. Les seves fulles estan disposades alternadament, les flors són petites i unides en cimes. Les seves llavors són aldes.

## Usos

La seva fusta és apreciada per a la construcció, el duramen és de color rosat-taronja. L'escorça i les fulles es fan servir en decocció contra el reumatisme articular i com antiespasmòdic. També se'n fan els arcs dels violins.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Mart. i Zucc. i publicat a Flora 7(1, Beibl. 4): 135. 1824. L'espècie tipus és: Aspidosperma tomentosum

## Taxonomia

* Aspidosperma cylindrocarpon
* Aspidosperma dasycarpon
* Aspidosperma discolor
* Aspidosperma jaunechense
* Aspidosperma macrocarpon
* Aspidosperma megalocarpon
* Aspidosperma melanocalyx
* Aspidosperma myristicifolia
* Aspidosperma parvifolium
* Aspidosperma polyneuron
* Aspidosperma populifolium
* Aspidosperma quebracho-blanco
* Aspidosperma ramiflorum
* Aspidosperma spruceanum
* Aspidosperma subincanum
* Aspidosperma tomentosum

## Referències

* ↑ LASTRA, R.J.A. 1987. Compilación de las propiedades físico-mecánicas y usos posibles de 178 maderas de Colombia. Asociación Colombiana de Ingenieros Forestales ACIF. Libro técnico ACIF. No.1 Lito E. Bogotá, D.E.p. 6-7,31.
* ↑ Bernal, Henry Yesid. 1989. Especies vegetales promisorias de los países del convenio Andrés Bello. Tomo I. Editora Guadalupe Ltda. Bogotá, D.E. ps.273- 276.
* ↑ «Aspidosperma». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 26 gener 2013].

## Enllaços externs

* Flora Brasiliensis: Aspidosperma
# Chris Broderick

Chris Broderick (Lakewood, 6 de març de 1970) és un guitarrista conegut per haver sigut membre de la banda de thrash metal Megadeth. Antigament, va ser músic de sessió i va col·laborar en àlbums de Nevermore i Jag Panzer, amb els quals va col·laborar en els seus quatre últims àlbums.

## Biografia

Chris va començar a tocar la guitarra als 11 anys, amb estils que anaven des de la música clàssica al rock, el blues i el jazz, arribant a practicar catorze hores al dia durant la seua adolescència. També té formació en guitarra clàssica. Normalment, sol tocar amb guitarres de marca Ibanez de 7 cordes.
Broderick és conegut per la seua particular forma de tocar la guitarra fent tapping a 8 dits.
El 13 de gener de 2008, va ser presentat oficialment com nou guitarrista de Megadeth després de l'eixida del grup de Glen Drover a causa de problemes personals.

## Equipament
### Guitarres

* Ibanez RG1527
* Ibanez RGA Custom

### Amplificadors

* ENGL SE EL34
* ENGL with G12H 30 Celestion speakers

### Accessoris

* Jim Dunlop 1.35 sharpie picks
* Ernie Ball Slinky strings
* Ibanez Weeping Demon Wah Pedal
* Planet Waves Chromatic Tuner

## Enllaços externs

* Chris Broderick - Lloc web oficial
* Web oficial de Jag Panzer (anglès)
* Web oficial de Megadeth (anglès)
# Cosmos (desambiguació)

«Cosmos» té aquests significats:
* El cosmos és l'Univers, especialment quan se'l considera com un sistema ordenat i harmoniós. De vegades, el terme cosmos es fa servir només per a l'Univers observat, mentre que el terme Univers es refereix a tot l'existent s'haja descobert o no. En aquest sentit, 'Cosmos' és l'"Univers conegut".)
* Cosmos: Un viatge personal era una sèrie de televisió de tretze capítols produïda per Carl Sagan i Ann Druyan. El llibre que acompanyava la sèrie tenia simplement el nom de Cosmos.
* Cosmos: A Space-Time Odyssey actualització del 2014 de la sèrie de televisió anterior, també de tretze capítols presentada per Neil deGrasse Tyson.
* Cosmos: Possible worlds és la continuació de Cosmos: A Space-Time Odyssey, estrenada el 2020 i també presentada per Neil deGrasse Tyson.
* Cosmos va ser un llibre de divulgació científica basats en les sèries anteriors.
* Cosmos era el nom genèric per una sèrie de satèl·lits llançats per la Unió Soviètica. Es pensa que la majoria d'ells eren satèl·lits de reconeixement militar.
* Cosmos és una gènere de plantes de la família Asteraceae.
Viccionari
# Dawud Khan Gudjarati

Dawud Khan fou sultà de Gujarat. Era el fill d'Ahmad Shah I Gudjarati Shihab al-Din.
El maig de 1458 el sultà Ahmad Xah II Kutb al-Din Gudjarati va morir, probablement enverinat per la seva esposa, que va donar el poder al seu pare Xams Khan de Nagawr com a regent. Els nobles van proclamar sultà all fill petit d'Ahmad I, però es van penedir i fou deposat al cap de set dies i Fath Khan, de 13 anys, fou entronitzat com a Mahmud Xah Begra Sayf al-Din (Mahmud Xah Baykara). La seva sort final és desconeguda.

## Referència

M.S. Comissariat, History of Gujarat, Londres 1928, reedició Bombai 1957