OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Christoph Cluse

Christoph Cluse (Erle, 1964) és un medievalista alemany.

## Biografia

Estudià Història i Filologia Anglesa a les universitats de Heidelberg, Trèveris i Leeds. El 1998 es doctorà per la Universitat de Trier amb una tesi sobre els jueus als Països Baixos a l'edat mitjana. Des del 1997 és director general, o referent de la direcció general, de l'Institut d'Història dels Jueus Arye Maimon, amb una interrupció entre el 2003 i el 2007. Durant aquest període fou acadèmic postdoctoral al Col·legi de Graduats 846 «Esclavitud — Servitud i Treball Forçat» de la Universitat de Trèveris i associat de recerca del projecte de la Deutsche Forschungsgemeinschaft «Recerca sobre la Història Social de l'Esclavitud a la Mediterrània en l'Edat Mitjana». Entre el 2007 i el 2009, impulsà el projecte de recerca Slavery in the Later Medieval Mediterranean ('Esclavitud a la Mediterrània en la baixa edat mitjana') juntament amb Reuven Amitai, de la Universitat Hebrea de Jerusalem, publicat en forma de llibre el 2017.
És coeditor de les col·leccions «Cultural Encounters in Late Antiquity and the Middle Ages» (Brepols), «Forschungen zur Geschichte der Juden» (Hahnsche Buchhandlung) i «Studien und Texte», de l'Institut Arye Maimon (Kliomedia). És membre de la junta i tresorer de la Gesellschaft zur Erforschung der Geschichte der Juden (GEGJ).
Els seus interessos acadèmics són la història dels jueus en l'edat mitjana, la història temàtica dels estereotips antisemites, els sermons com a fonts per a la història medieval i l'esclavitud a l'alta i baixa edat mitjana, especialment a les ciutats del nord i el centre d'Itàlia. Actualment es dedica a un projecte de llibre sobre l'aritmètica en l'edat mitjana utilitzant com a exemple el problema de l'interès compost.

## Referències

* ↑ Universitat de Trèveris. «Dr. Christoph Cluse» (en alemany). [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ Kollatz, A. «Rezension von: Reuven Amitai / Christoph Cluse (eds.): Slavery and the Slave Trade in the Eastern Mediterranean (c. 1000-1500 CE), Turnhout: Brepols 2017» (en anglès). Sehepunkte, 19, 1, 2019.
# Cosmos Arena

Cosmos Arena rus: «Космос Арена» és un estadi de futbol de Samara, Rússia, amb capacitat per a 44.918 espectadors. És l'estadi del PFK Krília Soviétov Samara de la lliga russa de futbol, reemplaçant l'Estadi Metallurg.

## Construcció

Les autoritats de Samara van anunciar un concurs pel seu disseny a finals del 2012 amb un cost aproximat de 320$ milions.

## Esdeveniments
### Partits de la Copa del Món de Futbol de 2018

Aquest estadi és una de les seus de la Copa del Món de Futbol de 2018. Serà anomenat Samara Arena durant la Copa Mundial.

#### Fase de grups

| Costa Rica | 0–1 | Sèrbia |
| | Informe | Kolarov 56' |
| Dinamarca | 1–1 | Austràlia |
| Eriksen 7' | Informe | Jedinak 38' (p.) |
| Uruguai | 3–0 | Rússia |
| Suárez 10' Txérixev 23' (p.p.) Cavani 90' | Informe | Smólnikov 36' |
| Senegal | 0–1 | Colòmbia |
| | Informe | Y. Mina 74' |

#### Vuitens de final

| Brasil | 2–0 | Mèxic |
| Neymar 51' Firmino 88' | Informe | |

#### Quarts de final

| Suècia | 0–2 | Anglaterra |
| | Informe | Maguire 30' Dele Alli 59' |

## Referències

* ↑ Stadium names for the 2018 FIFA World Cup Russia™ confirmed Arxivat 2017-11-11 a Wayback Machine.. FIFA.
* ↑ «Russia 2018 Fifa World Cup: artist's impressions of stadiums», 07-12-2010.
* ↑ «Russia: Samara looks for designers, stadium to cost $320 million – StadiumDB.com».
* ↑ «Match report – Group E – Costa Rica-Serbia» (PDF). Fédération Internationale de Football Association, 17-06-2018.
* ↑ «Match report – Group A – Uruguay v Russia» (PDF). Fédération Internationale de Football Association, 25-06-2018.
* ↑ «Match report – Group H – Senegal v Colombia» (PDF). Fédération Internationale de Football Association, 28-06-2018. [Consulta: 28 juny 2018].
* ↑ «Match report - Round of 16 - Brasil v Mexico» (PDF). FIFA.com, 02-07-2018. [Consulta: 2 juliol 2018].
# Huangfu Mi

    En aquest nom xinès, el cognom és Huangfu.
Huangfu Mi :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 皇甫謐 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 皇甫谧 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | Huángfǔ Mì |
| | Wade-Giles: | Huangfu Mi |
| Cantonès |
| Cantonès | Jyutping: | Wong$^4$-pou² Mat⁶ |
Huangfu Mi (215–282) fou un erudit i metge xinès durant els períodes tardans de la dinastia Han Oriental, Tres Regnes i Jin occidental de la història de la Xina. Va néixer en una família pobra de l'agricultura en l'actual província de Gansu. Entre el 256 i el 260, cap al final de l'estat de Cao Wei, va compilar el Cànon de l'acupuntura i la moxa (xinès tradicional: 針灸甲乙經, xinès simplificat: 针灸甲乙经, pinyin: Zhēnjiŭ jiăyĭ jīng, Wade-Giles: Chen1-chiu3 chia3-i3 ching1), una col·lecció de diversos textos sobre acupuntura escrit en períodes anteriors. Aquest llibre en 12 volums, dividit en 128 capítols, va ser una de les obres sistemàtiques més primerenques sobre l'acupuntura i la moxa, i va resultar ser-ne un dels més influents. Huangfu Mi també va compilar deu llibres en una sèrie anomenada registres d'emperadors i reis (xinès tradicional: 帝王世紀, pinyin: Dìwáng shìjì).

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes.

## Referències

* ↑ Chinese Acupuncture and Moxibustion, 1987
# Valeri

Valeri és el nom dels següents personatges:
* Valeri (arquitecte), arquitecte romà
* Valeri Asiàtic, cònsol el 125
* Valeri Catulí, militar i governador romà
* Valeri Editu, poeta romà
* Valeri Marí, cònsol designatus el 68 (per exercir el 69)
* Dècim Valeri, artista romà
* Gai Valeri Anemestione, artista hispanoromà
* Juli Valeri, escriptor romà
* Marc Valeri Bradua, cònsol el 191
* Marc Valeri Homul·le, cònsol el 152
* Publi Valeri Asiàtic (cònsol any 46), cònsol romà el 46
* Publi Valeri Asiàtic (cònsol any 70), cònsol sufecte l'any 70
* Lluís Valeri i Sahís (1891 - 1971), poeta català.
# Puntius jacobusboehlkei

Puntius jacobusboehlkei és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les conques dels rius Mekong i Chao Phraya.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 1998. Fishes of the Nam Theun and Xe Bangfai basins, Laos, with diagnoses of twenty-two new species (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Cobitidae, Coiidae and Odontobutidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 9(1):1-128.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Fowler, H. W. 1958. Some new taxonomic names of fishlike vertebrates. Notulae Naturae (Philadelphia) Núm. 310: 1-16.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lambert, Derek J.: Freshwater Aquarium Fish. Chartwell Books, Edison, Nova Jersey, Estats Units. Any 1997. ISBN 0-7858-0867-1.
* Mills, Dick: The Bumper Book of Tropical Aquarium Fishes (2a edició). Interpet Publishing. Any 2002. ISBN 1842860747.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Holt

«Holt» té aquests significats:
* Holt (Alabama)
* Holt (Alemanya)
* Holt (Gal·les)
* Holt (Minnesota)
* Holt (Missouri)
* Jennifer Holt
* John Holt (Dundee, 1956), futbolista escocès
* Kåre Holt (1916, Våle – 1997), escriptora noruega
# Cleònic

Cleònic (en llatí Cleonicus, en grec antic Κλεόνικος "Kleónikos"), fou un militar etoli, natural de Naupacte, que va ser fet presoner pels aqueus el 217 aC, però com que era un πρόξενος (proxenos) dels aqueus no va ser venut com a esclau com els altres presoners i finalment va ser alliberat sense rescat, segons diu Polibi.
Tot seguit, just abans de ser alliberat, el rei de Macedònia Filip V de Macedònia, que volia fer la pau amb els etolis, el va usar com a mediador amb la Lliga Etòlia. Probablement era el mateix Cleònic que va ser enviat per la Lliga Etòlia juntament amb Clenees, com ambaixador a Esparta per incitar als lacedemonis contra el rei macedoni l'any 211 aC.

## Referències

* ↑ Polybius. The Histories of Polybius: Vol. I & II. e-artnow, 3 juny 2018, p. 308–. ISBN 978-80-268-9412-4.
* ↑ Cleonicus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 799
# Clàudia (Màrmara)

Clàudia és un personatge de ficció de la novel·la Màrmara de Maria de la Pau Janer i Mulet, la qual fou publicada l'any 1994.

## El personatge dins del context de l'obra

Clàudia és nascuda a Girona vers el 1970. Tenia un germà, Jordi, amb qui estigué molt unida, tot i que a ella li agradaven Les flors del mal mentre que ell preferia François Villon. De petita estiuejava a Mallorca amb la família de la mare. Als 25 anys, es traslladà a Ciutat per motius professionals, però preferí un pis del carrer de Rubí a la casa dels oncles, potser perquè aquests l'amoïnaven dient-li que els recordava molt la tia Ricarda, morta quan Clàudia tenia 10 anys; s'acostumà a llegir el conte de La bella i la bèstia i a confondre la mirada de la tia amb la de la dona morta del conte.
La va atreure l'artesania delicada d'un orfebre xueta del carrer de l'Argenteria -Joan Forteza- i acabà enamorant-se d'ell i lliurant-se-li al casal familiar que el joier tenia al carrer de Sant Bonaventura: ell li regalà un anell que estimava més que cap altre i que, d'acord amb el que Clàudia descobrí, havia fet per a la tia Ricarda. Quan va decidir no donar-se més a l'orfebre, aquest va desaparèixer i se li va emportar aquell anell, però Clàudia el recuperà: l'orfebre es va valdre d'una dona envoltada de misteri per a fer-li novament a mans.

## Referències

* ↑ Maria de la Pau Janer, 1994. Màrmara. Barcelona: Edicions 62. ISBN 8429737472.
* 1 2 Faulí, Josep, 1995. Diccionari de catalans de ficció. Barcelona: Ed. La Campana. 192 pàgines. ISBN 8488791070. Pàg. 45.

## Enllaços externs

* Coneguem els nostres escriptors - Maria de la Pau Janer - Diputació de Girona (català)
Viccionari
# Cortés

* No s'ha de confondre amb Cortez o Cortes.
Cortés és el nom dels següents personatges:
* Cortés (Corresa), municipi francès al departament de Corresa (regió del Llemosí)
* Mar de Cortés, braç d'aigua que separa la península de Baixa Califòrnia de la resta de Mèxic
* Biografies:
** Agustí Cortés Soriano (1947, València), religiós valencià
** Àngel Cortés i Dejuan (Barcelona, 1924 - 2003), religiós català
** Busi Cortés
** David Cortés Caballero (Campillo de Llerena, 1979), futbolista extremeny
** Hernán Cortés (Medellín, 1485 – Castilleja de la Cuesta, 1547), conquistador de l'imperi asteca
** Joaquín Cortés (Còrdova, 1969), ballarí de flamenc i coreògraf espanyol
** José Cortés Ortiz (Almendralejo, 1969), futbolista extremeny que ocupava la posició de defensa
** Martín Cortés de Albacar (Bujaraloz, 1510 - 1582), cosmògraf aragonès
** Salvador Cortés Llopis (Madrid, 1944), polític espanyol
** Santi Cortés Carreres (el Puig, l'Horta Nord, 1954), professor
** Marc Cortés i Ricart (Barcelona, 1974), expert en desenvolupament de negoci i màrqueting digital
** Bernardo Cortés Maldonado (Jaén, 1934 - Barcelona, 2017), escriptor, actor i músic de carrer.
# Huangita

La huangita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de l'alunita. Rep el seu nom en honor de Yunhui Huang (1926–), mineralogista xinès de l'Institut de dipòsits minerals, geologia i recursos minerals de Beijing, Xina.

## Característiques

La huangita és un sulfat de fórmula química Ca$_{0,5}$Al₃(SO₄)₂(OH)₆. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la huangita pertany a «07.BC: sulfats (selenats, etc.), amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran», juntament amb els minerals següents: d'ansita, alunita, amonioalunita, amoniojarosita, argentojarosita, beaverita-(Cu), dorallcharita, hidroniojarosita, jarosita, natroalunita-2c, natroalunita, natrojarosita, osarizawaïta, plumbojarosita, schlossmacherita, walthierita, beaverita-(Zn), ye'elimita, atlasovita, nabokoïta, clorotionita, euclorina, fedotovita, kamchatkita, piypita, klyuchevskita, alumoklyuchevskita, caledonita, wherryita, mammothita, linarita, schmiederita, munakataïta, chenita, krivovichevita i anhidrocaïnita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1992 al filó Retna de la mina Tambo, situada al dipòsit El Indio, a la província d'Elqui (Regió de Coquimbo, Xile). Només ha estat descrita en altres dos indrets més: la mina Petelovo, que es troba a la localitat de Popintsi, a la província de Pàzardjik (Bulgària), i a la font termal d'Okumanza, a la prefectura de Gunma, a la regió de Kanto (Japó).

## Referències

* ↑ «Huangite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 juliol 2017].
* ↑ «Huangite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 4 juliol 2017].
# Valere Amoussou

Valere Amoussou (Cotonou, 10 de març de 1987) és un exfutbolista beninès de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Benín.
Pel que fa a clubs, destacà a AS Porto-Novo.

## Referències

* ↑ Player Stats on www.fussballdaten.de
* ↑ Valere Amoussou a National-Football-Teams.com (anglès)
# Psittacula

Psittacula és un gènere d'ocells de la família dels psitàcids.

## Llista d'espècies

Aquest gènere està format per 15 espècies:
* cotorra de Finsch (Psittacula finschii).
* cotorra de l'Himàlaia (Psittacula himalayana).
* cotorra de cap rosat (Psittacula roseata).
* cotorra cap de pruna (Psittacula cyanocephala).
* cotorra pit-roja (Psittacula alexandri).
* cotorra de Derby (Psittacula derbiana).
* cotorra cuallarga (Psittacula longicauda).
* cotorra de Malabar (Psittacula columboides).
* cotorra de Sri Lanka (Psittacula calthrapae).
* cotorra alexandrina (Psittacula eupatria).
* cotorra de les Seychelles (Psittacula wardi).
* cotorra de Kramer (Psittacula krameri).
* cotorra de l'illa de Maurici (Psittacula eques).
* cotorra de Rodrigues (Psittacula exsul).
* cotorra de les Nicobar (Psittacula caniceps).

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i Nigel J. Collar. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines, 2014
# Clàudia (germana de Publi Clodi Pulcre)

Clàudia és el nom dels següents personatges:
* Clòdia Pulcra Tèrcia, esposa de Quint Marci Rex
* Clòdia Pulcra Quarta, esposa de Quint Cecili Metel Cèler
* Clòdia Pulcra Tèrcia, esposa de Luci Licini Lucul·le
# Christian de Meza

Christian Julius de Meza (14 de gener de 1792 - 16 de setembre de 1865) fou el comandant de l'exèrcit danès durant la Segona Guerra de Slesvig de 1864. De Meza va ser responsable de la retirada de l'exèrcit danès del Danevirke, un esdeveniment que va commocionar el públic danès i va provocar la pèrdua del seu comandament.

## Biografia

De descendència sefardita, de Meza va servir honorablement a la Primera Guerra de Slesvig i va tenir un paper important per aconseguir la victòria danesa a la batalla d'Isted de 1850 (en el seu moment, la batalla més gran de la història escandinava).
Amb l'esclat de la Segona Guerra de Slesvig, el 1864, de Meza va ser nomenat comandant suprem de les forces daneses. El seu objectiu havia de ser defensar la frontera danesa davant d'un possible exèrcit combinat austroprussià molt més gran. Però a l'edat de 72 anys, de Meza ja havia deixat enrere els seus moments més brillants.
De Meza estimava que els seus homes estaven abocats a una derrota segura i a una inútil pèrdua de vides. Així, el vespre del 5 de febrer de 1864 va telegrafiar al ministre de la guerra afirmant que l'exèrcit s'estava preparant per retirar-se a la posició de Dybbøl. Posteriorment va tancar la línia del telègraf per evitar cap contraordre.
La retirada va provocar indignació en el gabinet ministerial, que ràpidament va retirar el comandament a de Meza, el 7 de febrer, tot i que l'exèrcit estava en un procés força crític d'organització de les defenses a Dybbøl. De Meza va ser destituït oficialment el 28 de febrer i, tot i que va recuperar el càrrec de general el 5 d'agost, no va tornar a participar directament a la guerra. De Meza va morir uns mesos després que s'acabés la guerra.
En retrospectiva, la retirada es va dur a terme amb molta destresa i, tot i que es van deixar enrere part de l'artilleria pesant, l'exèrcit danès va arribar gairebé indemne a la nova posició. Els historiadors han defensat que si l'exèrcit no s'hagués retirat, la posició de Danevirke hauria estat superada i, fins i tot, la comissió designada pel gabinet ministerial per investigar i documentar els motius per abandonar Danevirke absolgué de Meza en el seu informe del 10 de març de 1864 i, en canvi, acusà el ministeri de guerra de manca de preparació i negligència.

## Notes

* ↑ Rasmussen, p. 80.
* ↑ Rasmussen, pp. 84–85.
* ↑ Rasmussen, p. 108.
* ↑ Rasmussen, pp. 120, 124.

## Referències

* Rasmussen, Knud. General de Meza og Den Dansk-Tyske Krig 1864 (en danès). Odense Universitetsforlag, 1997. ISBN 87-7838-266-1.
# Cova do Vapor

Cova do Vapor és un llogaret i platja de la freguesia de Trafaria, municipi d'Almada, al districte de Setúbal. Ací es troben el riu Tejo i l'oceà Atlàntic, al sud l'oceà, i al nord el Tejo.

## Característiques

Era un llogaret de pescadors, i hui és un llogaret balneari, pescador i suburbà. En cinquanta anys ha estat empés més de mitja dotzena de vegades pel mar cap a dins de la Mata de S. João; els seus habitants hagueren de transportar sa casa damunt de jous de bous.
Des de finals de la dècada de 1940, s'han registrat importants reculades de la línia de costa entre Cova do Vapor i la costa de Caparica (només entre 1947-1951 en van desaparéixer 500 m).
És un llogaret singular, una relíquia excepcional.
"Són construccions més o menys precàries, encavallades les unes en les altres, exponent d'enginy i desordre, de vegades sense percebre's on en comencen unes i acaben les altres".
"Són casetes amb només dos carrers de terra batuda; però el laberint dels camins serpenteja arreu."(1)
"Després del 25 d'abril hi hagué ací un correcte desordre, però també n'hi hagué en tot el país", explica Guilherme Pais, admetent l'existència d'"abusos" en aquest període inoblidable. "En algun moment fins començaren a construir una pensió al bosc. Hi hagué de venir el Copcon (força militar dirigida per Otelo Saraiva de Carvalho a l'estiu del 1975) i enderrocar-ho tot."(1)
"El meu sogre era l'amo del Bar Atlântico i va haver de canviar la casa set vegades", recorda un dels residents. "Quan el mar va començar a menjar-s'ho, fa uns cinquanta anys, les barraques de fusta que estaven a un quilòmetre de Bugio es van haver d'arrossegar per jous de bous. En Manel da Fruta canviava les cases. Unes es desmuntaven, d'altres venien senceres", recorda Hernâni Pereira, el president de l'Associació d'Habitants.
En aquest llogaret hi ha algunes casetes que acabaran esfondrades per ser il·legals, i s'hi mantindran només les cases dels pescadors.

## Platja

Els forts vents permeten la pràctica de surf d'estel. Durant la marea baixa queda al descobert un banc d'arena on s'atrapen tellines (en portugués "cadelinhas").

## Censos

El 2002 el periodista José António Cerejo censà aquestes dades:
* Cases: prop de 350, de les quals unes 90 habitades en permanència;
* Habitants permanents: prop de 200;
* Socis de l'Associació d'Habitants: uns 400.
* La Cova do Vapor els anys 1930/40/50, encara era una terra d'estiueig, lleure i pescadors.

## Referències

* ↑ [in CEREJO,José António Cerejo, UMA RELÍQUIA CHAMADA COVA DO VAPOR, PÚBLICO, 28/04/2002]
* ↑ Guia Visão das Praias (2004), pág. 82.

## Enllaços externs

* Adaptació de text publicat en "Geografismos" l'any de 2004.
# Hospital Vell (Arbeca)

Hospital Vell és una obra del municipi d'Arbeca (Garrigues) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta baixa i primer pis que es troba força ben conservada. La façana està feta amb carreus de pedra irregulars i als llocs destacats com finestres, els angles o d'altres obertures s'hi han posat grans carreus ben escairats. La porta és gran, de pedra feta amb dovelles datada el 1696. Al primer pis hi ha una balconada i un finestral amb un petit ampit motllurat de gust renaixentista. Conserva també les grosses mènsules que semblen sostenir l'estructura del balcó. La coberta és de teula.

## Història

En origen hi havia un hospital que es destrueix el 1640, possiblement ocupava el mateix solar que l'hospital construït el 1696. Normalment hi havia un llit i els administradors eren el rector i el degà de l'ajuntament. Al s. XVIII fou renovat pel comte-duc de Cardona. Per una ordre reial del 3 d'abril de 1846 fou suprimit i traslladat a les Borges Blanques. De 1949 a 1961 s'hi ubicaren les dependències de l'Ajuntament. El 1966 fou venut a un particular: Antoni Timoneda.

## Referències

* 1 2 3 «Hospital Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Valere Van Sweevelt

Valere Van Sweevelt (Kuringen, 15 d'abril de 1947) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1968 i 1973. La seva principal victòria fou la Lieja-Bastogne-Lieja de 1968. El seu germà Ronny també fou ciclista professional.

## Palmarès

* 1966
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Limburg amateur
* 1967
** 1r a la Wavre-Lieja
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Limburg amateur
* 1968
** 1r de la Lieja-Bastogne-Lieja
** 1r a l'Omloop van Midden-Brabant
** Vencedor de 2 etapes de la París-Niça
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
* 1969
** 1r a Houthulst
** 1r a Herenthout
** 1r a Rummen
** 1r a Soumagne
* 1970
** 1r a Maaslandse Pijl

## Enllaços externs

* Fitxa de Valere van Sweevelt a sitiodeciclismo.net