OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Còssifa gorjablanc

El còssifa gorjablanc (Cossypha humeralis; syn: Dessonornis humeralis) és una espècie d'ocell paseriforme de la família dels muscicàpids. És endèmica de Botswana, Moçambic, Sud-àfrica, Eswatini i Zimbàbue. Els seus hàbitats naturals són la sabana seca i els arbustos secs subtropicals o tropicals. El seu estat de conservació és considerat de risc mínim.

## Taxonomia

Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon estaria classificat dins del gènere Dessonornis. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.2, juliol 2021), no reconeixen aquest gènere i consideren les espècies que el componen dins del gènere Cossypha.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «còssifa gorjablanc». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 14 gener 2021].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 700. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White-throated Robin-chat. Dessonornis humeralis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
# Xosé Antón González Riaño

Xosé Antón González Riaño (Viella, Siero 1956) és un mestre i pedagog, professor de Ciències de l'Educació de la Universitat d'Oviedo, on es va doctorar el 1993 amb una tesi sobre la interferència lingüística escolar entre el castellà i l'asturià. Des de juny de 2017 és president de l'Acadèmia de la Llengua Asturiana.

## Publicacions

* Didáutica del vocabulariu de la llingua asturiana (1990)
* Didáutica de la llingua asturiana. Espresión oral y escrita (1991)
* Interferencia lingüística y escuela asturiana (1994)
* Actes del IV Alcuentru (1997)
* Educación billingüe. Actes del V y VI Alcuentru "Llingua Minoritaria y Educación" (1998)
* El Proyeutu Llingüísticu de Centru (2000)
* Enseñances llingüístiques y competencies educatives. Actes del VII Alcuentru "Llingua Minoritaria y Educación" (2001)
* Manual de Sociollingüística (2002)
* Les habilidaes llingüístiques nel aula. Actes del VIII Alcuentru "Llingua Minoritaria y Educación" (2002)
* Nueves llendes na enseñanza d'una llingua minoritaria. Actes del IX Alcuentru "Llingua Minoritaria y Educación" (2003)
* Les llingües n'Asturies: usu y valoración de la so importancia educativa. Estudiu empíricu fechu col alumnáu de Maxisteriu de la Universidá d'Uviéu (amb Xandru Armesto Fernández, 2004)
* Llingua y lliteratura nes aules. Actes del X Alcuentru (2005)
* Estudiu sociollingüísticu de Lleón. Identidá, conciencia d'usu y actitúes llingüístiques nes fasteres que llenden con Asturies (amb Xosé Lluis García Arias, 2006)
* Recursos y estratexes didáutiques. Actes del XI Alcuentru Internacional (2007)
* II Estudiu sociollingüísticu de Lleón. Identidá, conciencia d'usu y actitúes llingüístiques de la población lleonesa (amb Xosé Lluis García Arias, 2008)
* Estudiu sociollingüísticu de Zamora (Fastera occidental) (amb Xosé Lluis García Arias, 2011)

## Referències

* ↑ 20Minutos «Xosé Antón González Riaño, nuevo Presidente de la Academia de la Llingua - 20minutos.es». 20minutos.es - Últimas Noticias.
* ↑ «Xosé Antón González Riaño, nuevo presidente de la Academia de la Llingua» (en castellà). El Comercio, 23-06-2017.
# Iñaki Gil de San Vicente

Iñaki Gil de San Vicente (Sant Sebastià, 18 de setembre de 1952) és un professor i pensador basc marxista, conegut pel seu activisme a l'esquerra abertzale. És autor de nombrosos articles a publicacions com Egin, Gara i a altres mitjans de comunicació alternatius.

## Obra publicada

* Contra eurocomunismo: revolución (Ediciones Vascas, 1979)
* Marxismo versus sociología (Boltxe Kolektiboa, 2013)
* Cooperativismo obrero, consejismo y autogestión socialista (AKE Argitalpenak, 2013)
* Derechos humanos como arma de destrucción masiva (amb Cocepción Cruz, Boltxe Kolektiboa, 2015)
* El nacionalismo imperialista del Partido Comunista Español: crítica de una historia de dominación (AKE Argitalpenak, 2016)
* Nacionalismo revolucionario: Hermanos Etxebarrieta, Txikia, Argala (amb José M. Lorenzo, Boltxe Kolektiboa, 2018)
* Tesis contra el fascismo: 2005-2018 (DDT Liburuak, 2018)
* 'El Capital', un libro que asusta al capital… Y al reformismo (Boltxe Kolektiboa, 2019)
* Pensar y practicar el marxismo (Boltxe Kolektiboa, 2019)

## Referències

* ↑ «Gil San Vicente, un referente del sector duro contra Sortu y crítico con Podemos». Europa Press, 21-01-2016. [Consulta: 3 setembre 2019].
* ↑ «La democracia burguesa es la forma externa de la dictadura del capital». Telesur, 09-01-2018. [Consulta: 3 setembre 2019].
* ↑ lahaine.org. «[Libro El Capital, un libro que asusta al capital… y al reformismo]». [Consulta: 3 setembre 2019].
* ↑ «Pensar y practicar el marxismo - Iñaki Gil de San Vicente». [Consulta: 3 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Articles d'Iñaki Gil de San Vicente Arxivat 2019-05-20 a Wayback Machine. a Rebelión.org
# Josep Oriol Cardús i Almeda

Josep Oriol Cardús i Almeda (Barcelona, 25 de desembre de 1914 - Sant Cugat del Vallès, 3 de gener de 2012) és un físic i jesuïta català, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Biografia

Ingressà de jove en la Companyia de Jesús, que el 1930 l'envià a Itàlia a fer el noviciat, on s'hi llicencià en filosofia. Després marxà a Irlanda, on es llicencià en Teologia en la Facultat Pontifícia de Dublín. Després tornaria a Catalunya, on es llicencià en ciències físiques per la Universitat de Barcelona.
El 1942 fou traslladat a Roquetes, on va començar a treballar a l'Observatori de l'Ebre. En juliol de 1949 en fou nomenat cap de les seccions de Magnètica i Heliofísica. El 1987 en seria també cap de la secció de Sísmica. De 1952 a 1971 fou vicedirector de l'Observatori i de 1971 a 1985 en fou director. Destaca el treball sobre geomagnetisme i variacions magnètiques d'origen extern.
El 1952 participà en l'expedició a la Guinea Espanyola per a observar-hi l'eclipsi total de sol. Quan se celebrà l'Any Geofísic Internacional 1957-1958 marxà a Anglaterra i Etiòpia per col·laborar la seva posada en marxa als observatoris Stonyhurst i Addis Abeba. Després fou nomenat vicepresident i president de la Comissió Nacional de Geodèsia i Geofísica, President de la Secció de Geomagnetisme d'aquesta Comissió, vocal de la Comissió Nacional d'Astronomia i vocal del Comitè Científic Tècnic de la CONIE.
Fou vicepresident del Comitè Internacional per al Mapa Magnètic Mundial. Fou membre de l'American Geophysical Union, de l'Acadèmia de Ciències de Nova York, conseller de nombre del Patronat Alfonso el Sabio del CSIC i membre d'honor (1988) i vicepresident de l'Associació Internacional de Geomagnetisme i Aeronomia. Va rebre el guardó d'oficial de les Palmes Acadèmiques de França. El 1985 fou nomenat acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, en la qual va ingressar el 1988 amb el discurs El Geomagnetismo, ciencia en progreso. En 2009 passà a la condició de supernumerari El 2004 va rebre la Medalla al Mèrit Científic de la Universitat Ramon Llull
Va restar vincular a l'Observatori fins l'abril 2011, quan fou traslladat a la residència de la Companyia a Sant Cugat del Vallès, on hi va morir el gener de 2012.

## Obres

* Sobre la ley de las fases en las corrientes telúricas (1950)
* Nota relativa a la actividad solar, geomagnética e ionosférica (1956)
* Determinación de la influencia de la luna en la declinación en Moca (Fernando Poo) (1975)

## Referències

* ↑ Teología de la ciencia Arxivat 2016-06-23 a Wayback Machine., obituari a La Vanguardia
* ↑ Mor el pare jesuïta Josep Cardús, vinculat més d 50 anys a l'Observatori, L'Ebre, 13 de gener de 2012
* ↑ Biografia Arxivat 2016-08-08 a Wayback Machine. al web de la RAC
* ↑ Roquetes acomiada al científic jesuïta Josep O. Cardús, L'Ebre, 22 d'abril de 2011

## Enllaços externs

* Josep Oriol Cardús al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya.
* Josep Oriol Cardús, a la Biblioteca Digital de Roquetes
# Digital News Initiative

Digital News Initiative és un projecte de Google en col·laboració amb importants editorials de mitjans europees per a donar suport al periodisme d'alta qualitat a Europa a través de la tecnologia i la innovació. Digital News Initiative té com a objectiu, per exemple, estendre's a altres mitjans de rellevància, però també que qualsevol persona involucrada en l'àmbit del periodisme digital a Europa en pugui formar.
Els projectes presentats a Digital News Initiative van des de l'anàlisi de dades en temps real, passant per plataformes on els periodistes poden crear els seus propis bots per a interactuar amb la seva audiència a les xarxes socials, fins a noves formes de creació de vídeo de forma eficient i sense costos de producció elevats, o eines per a identificar contingut local d'interès periodístic, entre d'altres.

## Característiques

La DNI té com a objectiu estendre's a altres mitjans de rellevància, i ho farà en tres àmbits fonamentalment:
* Desenvolupament de productes: cercarà la creació de nous productes, com ara publicitat, vídeo, aplicacions, coneixement i anàlisi de dades, periodisme remunerat, entre d'altres; per a incrementar els ingressos, el tràfic i la participació dels grups d'audiència.
* Suport a la innovació: Google destinarà 150 milions d'euros per a projectes que demostrin noves formes de pensar en la pràctica del periodisme digital. Qualsevol persona, empresa emergent o tecnològica podrà sol·licitar aquests fons d'acord amb les bases que s'estableixin.
* Formació i recerca: Google comptarà amb personal especialitzat amb seu a París, Hamburg i Londres per a treballar amb sales de redacció sobre habilitats digitals i establirà aliances amb organitzacions periodístiques.

## Vegeu també

* Google
* Periodisme Digital

## Referències

* ↑ IIEMD, Instituto Internacional Español de Marketing Digital. «Qué es Digital News Initiative y cómo Google decidió financiar proyectos» (en castellà). IIEMD, 25-11-2016. [Consulta: 12 juliol 2017].
* ↑ Europa Press. «Digital News Initiative, de Google, lanza su segunda convocatoria con 24 millones de euros para medios europeos» (en castellà). Cuatro, 17-11-2016. [Consulta: 12 juliol 2017].
* ↑ Manuel Moreno. «Google crea la “Digital News Initiative” para potenciar el buen periodismo digital» (en castellà). TreceBits, 28-04-2015. [Consulta: 12 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2016-11-26 a Wayback Machine. (anglès)
# Khatxivan

Khatxivan - Хачивань (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la riba esquerra del riu Txamlik, a 17 km a l'est de Labinsk i a 160 km al sud-est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Voznessénskaia.
# Coreno Ausonio

Coreno Ausonio és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat a uns 120 km al sud-est de Roma i a uns 50 km al sud-est de Frosinone.
Coreno Ausonio limita amb els municipis d'Alvito, Broccostella, Campoli Appennino, Fontechiari i Vicalvi.
A 1 de gener de 2019 tenia 1.602 habitants.

## Ciutats agermanades

* Błonie, Polònia

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial (italià)
# Còtabos

El còtabos (en grec: κότταβος) era un joc d'habilitat que practicaven els grecs en època clàssica durant els simposis. Consistia a llençar, després de beure's el vi de la copa i sacsejant-la amb la mà, les gotes que havien quedat al fons a un punt fixat pels assistents, sense que se'n perdés ni una. Era un joc originari de Sicília; es practicava també a Etrúria, i fou introduït a Grècia cap al segle iv aC, on perdurà fins al segle iii aC.
El joc del còtabos apareix tant en la literatura com en la pintura de l'època: en el cas de la literatura, en fan referència autors com Alceu de Mitilene, Anacreont, Píndar, Baquílides, Èsquil, Sòfocles, Eurípides i Aristòfanes, entre d'altres. En el cas de l'art, el còtabos apareix representat en frescos i en nombrosos atuells ceràmics grecs de l'època, alguns dels quals van ser trobats en tombes etrusques. Entre aquestes troballes, destaca la de l'arqueòleg Wolfgang Helbig, l'any 1886.

## Variants

Existien diverses variants del joc: en el cas del còtabos amb oxybaphon (kότταβος δι᾽ ὀξυβάφων), el vas que servia de blanc es podia omplir d'aigua, i s'omplia de petits recipients de fang nadant a la superfície, que feien d'embarcacions en miniatura. Es tractava, llavors, de fer caure les gotes dins els recipients de fang i fer-los "naufragar".
En el cas del còtabos enfonsat (kότταβος κατακτός), també es podia posar una barreta metàl·lica acabada en punta, amb un petit plat a sobre aguantat per l'equilibri. El jugador havia de fer caure el plat, i obtenia encara més punts si, en caure, el plat picava contra una espècie d'anell metàl·lic o de copa invertida col·locada sobre la barreta de metall a dos terços de la seva alçada.
El premi estipulat per al vencedor podia ser ous, pomes, dolços, sandàlies, un collar, cintes, una copa, una pilota o, simplement, un petó de la persona estimada. Es jutjava el jugador no sols per la seva punteria per fer entrar les gotes dins de l'objectiu fixat, sinó també per l'elegància del gest amb què sacsejava la copa i el soroll que feia el vi en ser llançat. La victòria o la derrota en aquest joc solia interpretar-se com un presagi favorable o desfavorable per guanyar-se els favors de la persona estimada.

## Referències

* ↑ Liddell, Scott, Jones. Greek-English Lexicon [Consulta: 26 maig 2014].
* 1 2 3 4 Daremberg, Saglio «Kottabos» (en francès). Dictionnaire des Antiquités Grecques et Romaines. Hachette [París], 1900, pàg. 866-869. Arxivat de l'original el 24 de novembre 2006 [Consulta: 26 maig 2014].
* ↑ Flacelière, Robert. La vida cotidiana en Grecia en el siglo de Pericles. Madrid: Ediciones Temas de Hoy, 1989, p. 223–225. ISBN 978-84-866-7571-5.
* ↑ «COTTABUS». Encyclopedia Britanica, 1911 [Consulta: 26 maig 2014].
# Dormont de Belloy

Pierre-Laurent de Belloy, anomenat Dormont de Belloy, de naixement Pierre-Laurent Buirette (Sant Flor, 17 de novembre de 1727 - París, 5 de març de 1775), fou un actor i dramaturg francès.
Se'l coneix per la seva tragèdia patriòtica Le Siège de Calais, que va ser un gran èxit el 1765, i per Zelmire, en la qual es va basar l'òpera de Rossini Zelmira.

## Referències

* ↑ «Belloy, Dormont de». Encyclopædia Britannica, Volume 3, 1911.
* ↑ «Pierre-Laurent BUIRETTE de BELLOY» (en francès). Académie française. [Consulta: 1r octubre 2022].
# Khatyrkita

La khatyrkita és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el seu nom de Khatyrka, la zona on va ser descoberta el meteorit que la contenia.

## Característiques

La khatyrkita és un aliatge de fórmula química (Cu,Zn)Al₂. Cristal·litza en el sistema tetragonal formant cristalls prismàtics de fins a 400 micròmetres, i fent estrets intercreixments amb cupalita en petits grans. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz la khatyrkita pertany a «01.AA - Metalls i aliatges intermetàl·lics de la família coure-cupalita» juntament amb els següents minerals: alumini, coure, or, plom, níquel, plata, steinhardtita, auricuprur, cuproaurur, tetraauricuprur, anyuiïta, novodneprita, cupalita, hunchunita, stolperita, hollisterita, icosaedrita, kryachkoïta i proxidecagonita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al l'any 1985 al meteorit Khatyrka, que va ser trobat al rierol Listvenitovyi (Koriàkia, Rússia), l'únic indret on se n'ha trobat. En aquest mateix meteorit també es van descobrir altres quatre espècies minerals noves fins a moment: la cupalita, la decagonita, la icosaedrita i la steinhardtita. A més a més, al meteorit també eren presents altres minerals com: clinoenstatita, coesita, corindó, diòpsid, forsterita, hedenbergita, magnetita, nefelina, pentlandita, sodalita, espinel·la, stishovita, taenita, trevorita i troilita.

## Referències

* ↑ «Khatyrkite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 gener 2016].
* ↑ «Khatyrkite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 5 gener 2016].
* ↑ «Khatyrka meteorite, Listvenitovyi Stream, Khatyrka river, Chetkinvaiam tectonic melange, Iomrautvaam Massif, Koryak Upland (Koriak; Koriakskhiye), Koriak Autonomous Okrug, Far-Eastern Region, Russia» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 gener 2016].
# Cyprinodon bondi

Cyprinodon bondi és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Haití i a la República Dominicana.

## Referències

* 1 2 «Cyprinodon bondi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Josep Maria Pons

Josep Maria Pons és el nom dels següents personatges:
* Josep Maria Pons Irazazábal (Palma, 1948), diplomàtic mallorquí i president del RCD Mallorca l'estiu de 2010
* Josep Maria Pons i Guri (Arenys de Mar, 1909 - 2005), jurista, arxiver i fill predilecte d'Arenys
# Districtes del Cantó de Basilea-Camp

Els Districtes del Cantó de Basilea-Camp (Suïssa) són 5:
| Nom | Cap | Nombre de municipis | Població (2007) | Superfície (km²) | Densitat (hab./km²) |
| Arlesheim | Arlesheim | 15 | 145316 | 96.24 | 1509.93 |
| Laufen | Laufen | 13 | 18260 | 89.56 | 203.89 |
| Liestal | Liestal | 14 | 55824 | 85.83 | 650.40 |
| Sissach | Sissach | 29 | 32300 | 141.00 | 229.08 |
| Waldenburg | Waldenburg | 15 | 15466 | 104.93 | 147.39 |
| Total | | 86 | 267166 | 518 | 516.20 |

## Vegeu també

* Municipis del Cantó de Basilea-Camp
# Khaté

Khaté o Khatini fou un regne que apareix amb relació a Urartu i que se suposa estava situat a la regió de l'Eufrates a l'est de Malatya.
Menua I, rei d'Urartu, va conquerir el país de l'Alzini (al sud-est de Bidlis o Bitlis i el país de Ulliba, al naixement del Batman, i va fer expedicions al país de Txbetèria (després Palu), al país de Xupa (Dzophq o Armènia Sofene) i el Khaté o Khatini fins a Melitealkhé (Melitene o Malatya), després del 800 aC. El seu successor Argisti I va repetir la incursió a Xupa i Kahté després del 785 aC. El següent rei, Sarduri II (753 aC a 735 aC), va tornar a Khaté i va derrotar el rei Hilaruada (Khilawrada) i va entrar a la seva capital.

## Bibliografia

* R. Grousset, Histoire d'Armenia
# Cromosoma 6

El cromosoma 6 és un dels 23 parell de cromosomes humans. En la major part de les cèl·lules hi ha dues còpies per cada cromosoma. El cromosoma 6 conté uns 170 milions de parells de bases) i representa entre el 5,5-6% del total de l'ADN. EN ell es troba el complex d'histocompatibilitat principal, que conté al voltant de 100 gens i està relacionat amb la resposta immunitària de l'organisme, que té un paper fonamental en els trasplantaments d'òrgans.

## Gens

Els següents són alguns gens localitzats en el cromosoma 6:
* BCKDHB: Branca de la cadena ceto àcida dishidrogenasa e E1, beta polipèptid (malaltia de l'orina del xarop de arce)
* COL11A2: col·lagen, tipus XI, alpha 2
* CYP21A2: citocrom P450, família 21, subfamília A, polipèptid 2
* DSP: Gen associat a cardiomiopatia
* HFE: hemocromatosi
* HLA-A, HLA-B, HLA-C: Complex d'histocompatibilitat principal (MHC), classes I, A, B, i C loci.

## Malalties i alteracions

Les següents malalties són algunes relacions amb el cromosoma 6:
* Anèmia sideroblàstica
* Artritis reumatoide
* Colagenopaties tipus II i XI
* Diabetis mellitus de tipus 1
* Epilèpsia
* Espondilitis anquilosant, HLA-B
* Malaltia celíaca, HLA-DQA1 & DQB1
* Malaltia de Parkinson
* Malaltia poliquística renal
* Porfíria
* Lupus eritematós sistèmic
* Síndrome de Ehlers-Danlos
* Tiroïditis de Hashimoto

## Referències

* ↑ «Human Genome Assembly GRCh38 - Genome Reference Consortium» (en anglès), 24-12-2013. [Consulta: 4 març 2017].
* ↑ «Search results - 6[CHR] AND "Homo sapiens"[Organism] AND ("has ccds"[Properties] AND alive[prop]) - Gene», 08-09-2016. [Consulta: 28 maig 2017].
* ↑ Tom Strachan; Andrew Read Human Molecular Genetics. Garland Science, 2 abril 2010, p. 45. ISBN 978-1-136-84407-2.
* ↑ Genome Decoration Page, NCBI. Ideogram data for Homo sapience (850 bphs, Assembly GRCh38.p3). Last update 2014-06-03. Retrieved 2017-04-26.
* ↑ Mungall AJ et alii. The DNA sequence and analysis of human chromosome 6. 425, 2003, p. 805–11. DOI 10.1038/nature02055.

## Bibliografia

* Gilbert F. Chromosome 6. 6, 2002, p. 341–58. DOI 10.1089/10906570260199429.
* Mungall AJ et alii. The DNA sequence and analysis of human chromosome 6. 425, 2003, p. 805–11. DOI 10.1038/nature02055.

## Enllaços externs

* Malalties degudes a mutacions en el cromosoma 6
* Cromosomes humans
# Salvi Cocceià

Salvi Cocceià (en llatí Salvius Cocceianus) era fill de Luci Salvi Otó Titià, un germà de l'emperador Otó.
Quan el seu oncle va morir l'any 69 aC era molt jove i es va salvar, però més tard va ser executat per orde de Domicià, simplement perquè havia celebrat l'aniversari d'Otó. Plutarc l'anomena Cocceu (Cocceius) però Cocceià se segurament la forma correcta.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/824?rgn=full+text;view=image;q1=CocceianusSmith,+William+(editor).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+biography+and+mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 809. ]
# Daniel Estragués i Armengol

Daniel Estragués i Armengol (Andorra, 8 de maig de 1968) és un ex-pilot de trial andorrà que destacà en competicions estatals durant la dècada del 1990. Al llarg de la seva carrera va guanyar entre d'altres el campionat d'Espanya de trial en categoria Sènior C (1995) i el campionat d'Andorra (1996).

## Referències

* 1 2 «The rider... Estragues Daniel» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 15 desembre 2021].
* ↑ «RFME Campeonatos de España de Trial / Trial Indoor» (PDF) (en castellà). rfme.net. RFME, 24-11-2020. Arxivat de l'original el 3 de novembre 2021. [Consulta: 30 octubre 2021].

## Enllaços externs

* Vídeo de Daniel Estragués (minut 4'23") al Trial Indoor d'Escaldes-Engordany de 1996, on fou segon
# Zeytinyağlı bakla

Zeytinyağlı bakla o Zeytinyağlı taze bakla (fava amb oli d'oliva o fava fresca amb oli d'oliva, respectivament, en turc, p. 7) és un plat típic de la cuina turca. (p. 112) La seva composició és de tavelles de faves, cuites en aigua, i oli d'oliva. Altres ingredients del plat són cebes, farina, llimona, sal i una mica de sucre. Aquest plat gairebé sempre es decora amb fulles de l'anet fresc i, generalment es menja amb salsa de iogurt amb all.
És un plat que se serveix fred i es pot considerar un meze o entrant.

## Vegeu també

* Fava (plat)

## Referències

* ↑ Türkiye Ekonomik ve Toplumsal Tarih Vakfı. Dünden bugüne İstanbul ansiklopedisi. Kültür Bakanlığı, 1994. ISBN 978-975-7306-06-1.
* ↑ M. Sabri Koz. Yemek kitabı: tarih, halkbilimi, edebiyat. Kitabevi, 2002. ISBN 978-975-7321-74-3.
* ↑ http://mutfaksirlari.com/zeytinyagli-taze-bakla.html

## Enllaços externs

* Imatges de "zeytinyağlı bakla"