OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Sederon

El cantó de Sederon és un cantó francès del departament de la Droma, situat al districte de Niom. Té 18 municipis i el cap és Sederon.

## Municipis

* Aulan
* Ballons
* Barret-de-Lioure
* Eygalayes
* Ferrassières
* Izon-la-Bruisse
* Laborèl
* Lachau
* Mévouillon
* Montauban-sur-l'Ouvèze
* Montbrun-les-Bains
* Montfroc
* Montguers
* Reilhanette
* Sederon
* Vers-sur-Méouge
* Villebois-les-Pins
* Villefranche-le-Château
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1958 | M. Maigre | SFIO |
| 1958-1964 | M. Constantin | centrista |
| 1964-1988 | Delphi Andréoléty | SFIO, després PS |
| 1988-2001 | Michel Cossantelli | Divers gauche, després PS |
| 2001- | Paul Arnoux | Divers gauche, després PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Grübelkopf

El Grübelekopf és una muntanya de 2.894 metres situada als Alps Samnaun, a la frontera entre Àustria i Suïssa.

## Enllaços externs

* Llista de muntanyes de més de 2.000 metres a Suïssa amb les seves coordenades Arxivat 2009-01-29 a Wayback Machine.
# El País que Volem

El País que Volem és un procés participatiu obert a la ciutadania, que té per objectiu recollir les seves aportacions, propostes i diàleg sobre com hauria de ser Catalunya del segle xxi.
La iniciativa està impulsada per diverses entitats de la societat civil catalana, que conformen un Consell d'Entitats, entre les quals hi ha l'Ens de l'Associacionisme Cultural Català, la Universitat Catalana d'Estiu, l'ANC i la Fundació Congrés de Cultura Catalana, que el plantegen com un procés obert a totes les persones i entitats dels diversos sectors i territoris que, més enllà de la consulta i del seu resultat, veuen la necessitat de prendre part en un procés no partidista d'imaginar el país.
El procés es va presentar en públic el 29 de maig al Born Centre Cultural de Barcelona, en un acte en el qual hi van assistir molts dels membres que formen el Consell Ciutadà, un dels òrgans que tutela i dirigeix el procés. El Consell Ciutadà està format, inicialment, per més de 80 persones de diversos àmbits professionals, socials i ideològics; amb visions i sensibilitats socials diverses, entre d'altres: Pere-Joan Cardona, investigador biomèdic; Antoni Castells, economista; Xavier Solano, assessor al Parlament Britànic; Salvador Cardús, sociòleg; Julià de Jòdar, escriptor; Antoni Dalmau, escriptor; Muriel Casals, presidenta d'Òmnium Cultural; Carles Boix, professor de la Universitat de Princeton; Lluís Rabell, president de la FAVB; Ferran Requejo, politòleg; Toni Soler, periodista, Carme Forcadell, presidenta de l'ANC; Toni Albà, actor o Imma Tubella, sociòloga.
El projecte es desenvoluparà en tres fases:
* D'abril al desembre de 2014, en què cada persona o col·lectiu podrà plantejar els reptes clau del país i les propostes per fer-hi front.
* De gener a febrer de 2015, el Consell Ciutadà i el Consell d'Entitats recolliran les aportacions.
* El 23 d'abril de 2015, es faran públics els resultats del procés i les diverses propostes recollides per fer front comú als reptes clau de Catalunya.
El suport per a recollir les propostes és una plataforma web i es fomentarà l'aportació d'idees amb l'organització d'activitats especialitzades i la difusió a les xarxes socials.

## Referències

* 1 2 ARA Barcelona «El País que Volem' neix perquè ciutadans i entitats dibuixin la Catalunya independent». Diari ARA, 29-05-2014 [Consulta: 9 juny 2014].
* ↑ Redacció LV «Nace 'El País que Volem', entidad que se propone "imaginar" el nuevo estado catalán» (en castellà). La Vanguardia, 05-06-2014 [Consulta: 9 juny 2014].
* ↑ Redacció EPqV. «Crònica de la presentació al Born Centre Cultural». [Consulta: 9 juny 2014].

## Enllaços externs

* El País que Volem - Lloc web oficial
# Vallecito

Vallecito és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 427 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vallecito tenia 427 habitants, 183 habitatges, i 120 famílies. La densitat de població era de 19,2 habitants/km².
Dels 183 habitatges en un 26,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,1% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 34,4% no eren unitats familiars. En el 26,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 32,8% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.875 $ i la renda mediana per família de 32.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.250 $ mentre que les dones 37.917 $. La renda per capita de la població era de 18.779 $. Entorn de l'11,6% de les famílies i el 16,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vallecito». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vallecito». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Aulus Postumi Albí (pretor)

Aulus Postumi Albí (llatí: Aulus Postumius Albinus) va ser un magistrat romà del segle i aC. Formava part de la gens Postúmia, una antiga família d'origen patrici.
Va rebre el rang de pretor per a dirigir la flota romana l'any 89 aC durant la guerra Màrsica. Va ser assassinat pels seus propis soldats sota l'acusació de què preparava una traïció, però en realitat pel tracte cruel que els donava. Sul·la, que llavors era llegat del cònsol Luci Porci Cató va unir aquestes tropes a les seves, però no les va castigar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 93.
# Platja de Fabal

La Platja de Fabal es troba en el conceyu asturià de Navia i pertany a la localitat de Teifaros. Està dins de la Costa Occidental d'Astúries i presenta protecció ZEPA i LIC.
Presenta forma de petxina, una longitud d'uns 150 m i una amplària mitjana d'uns 35 m. El seu entorn és rural, amb un grau d'urbanització mitjà i una perillositat baixa. L'accés per als vianants és d'uns cinc-cents m de longitud. La sorra té color torrat i el seu gra és de tipus mitjà. Està recollida entre penya-segats en els extrems i té una gran bellesa i transmet una gran tranquil·litat.
Els pobles més propers són Las Cortinas i Teifaros. Per accedir a la platja cal arribar a Teifaros i travessar una gran pineda on ja no és possible seguir amb el cotxe i cal deixar-ho allí. Es pren un camí en adreça nord-est albirant en primer lloc la Platja de Frexulfe. Segons es comença el descens cap a la cota del mar es veu a l'esquerra el gran pedrer de la Platja de Teifaros. Els últims metres de baixada tenen una certa dificultat pel que cal prendre les degudes precaucions. La platja té un penya-segat fòssil d'uns cent metres de longitud. La platja manca de qualsevol servei, i les activitats recomanades són la pesca recreativa amb canya o la pesca submarina.

## Referències

* ↑ http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=506 Arxivat 2015-04-03 a Wayback Machine.
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 46. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Can Roqueta (Garriguella)

Can Roqueta és un edifici del municipi de Garriguella (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat a l'oest del nucli urbà de la població, a l'extrem sud-oest del veïnat de Garriguella Vella o de Baix. L'edifici forma cantonada entre els carrers Figueres i de la Torre.

## Descripció

És un edifici pràcticament aïllat amb un gran jardí a la part posterior. És de planta rectangular i està format per dos grans cossos adossats, distribuïts en planta baixa i dos pisos, amb la façana orientada al carrer Figueres. La part davantera de l'edifici presenta la coberta plana amb dues grans terrasses amb sortida a diferent nivell, mentre que la part posterior presenta coberta a un sol vessant de teula. A l'extrem nord-est hi ha un cos rectangular format per una torre quadrada amb teulada a quatre vessants, amb sortida a una petita terrassa des del tercer pis d'aquesta. La façana principal presenta, a la planta baixa, quatre portals rectangulars bastits amb carreus de pedra i llinda plana. Al costat de la porta principal hi ha una petita finestra allargada amb el mateix tipus d'emmarcament.
La primera planta presenta tres finestrals rectangulars amb timpans motllurats a la part superior. El central és triangular i els laterals semicirculars. Tenen sortida a tres balcons amb llosana motllurada i barana de ferro decorada. A la reixa del balcó central hi ha la data 1884. La façana està rematada per una cornisa damunt la qual hi ha una barana d'obra treballada, que delimita la terrassa de la segona planta. El cos adossat al costat est presenta una gran terrassa al nivell de la primera planta, sense barana. La torre presenta dues finestres d'arc de mig punt, al nivell de la segona planta. Tota la construcció ha estat arrebossat i pintada.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Roqueta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Home de Nanjing

L'home de Nanjing (xinès: 南京猿人; pinyin: Nánjīng yuánrén) (Homo erectus nankinensis) és el nom donat a uns fòssils d'Homo erectus trobat a la Xina.
El 1993 es van descobrir dos cranis d'Homo erectus, un d'un home de mitjana edat i un altre d'una femella d'entre 21 i 35 anys, a la cova d'Hulu (xinès: 葫芦洞, pinyin: Húlú dòng) de les muntanyes Tang (xinès: 汤山, pinyin: Tāngshān), prop de Nanjing (xinès: 南京, pinyin: Nánjīng, forma tradicional: Nanking). En un primer moment, es va determinar que tenien al voltant de 150.000 anys. Però, el 2001, els professors Jian-Xin Zhao i Ken Collerson, mesurant la desintegració de l'urani en tori en les roques de calcita que embolcallaven els fòssils, arribaren a la conclusió que el crani més antic sembla tenir al voltant de 620.000 anys.
# Bosquerola pissarrosa

La bosquerola pissarrosa (Myioborus miniatus) és un ocell de la família dels parúlids (Parulidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, clars, bosc mixte i vegetació secundària, a les muntanyes de Mèxic des del sud de Sonora i sud de Chihuahua, Durango, Zacatecas i San Luis Potosí cap al sud fins Hondures i les muntanyes de Costa Rica, Panamà, Colòmbia, Veneçuela, oest de Guyana i l'extrem nord-oest del Brasil, cap al sud als Andes de l'Equador i nord-oest i est del Perú i est i sud-est de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Bosquerola pissarrosa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# El Villaró (Castellar de la Ribera)

El Villaró és una masia situada al municipi de Castellar de la Ribera, a la comarca catalana del Solsonès.
Es troba just a l'oest del Serrat de Cal Bernat.

## Enllaços externs

* Fototeca del Solsonès: Article referit a aquesta masia
# Vallecillo

Vallecillo és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Sahagún. Limita amb Villeza, Las Grañeras, Castrotierra de Valmadrigal, Gordaliza del Pino i Santa Cristina de Valmadrigal.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 220 | 190 | 144 | 150 |
# Peñacaballera

Peñacaballera és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 269 | 231 | 197 | 190 |
# Cantó de Sent Sepise

El cantó de Sent Sepise és un cantó francès del departament de l'Alta Viena, situat al districte de Belac. Té 9 municipis i el cap és Sent Sepise.

## Municipis

* Arnac la Pòste
* Cròmac
* Lòs Cheusaus
* Joac
* Luçac
* Malhac
* Sent Jòrge las Landes
* Sent Martin
* Sent Sepise

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1965-1998 | René Buxeraud | PCF |
| 1998- | Jean-Pierre Drieux | ADS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 5.403 | 5.801 | 5.557 | 5.302 | 4.793 | 4.299 | 4.195 |
# Home de Piltdown

L'humà de Piltdown és el nom popular de les restes de crani i mandíbula trobades el 1912 en una gravera de la localitat de Piltdown (East Sussex).
El 1953 es va determinar que eren un frau, producte d'afegir una mandíbula inferior d'orangutan a un crani humà recent. De tota manera, en no encaixar dins dels trets d'evolució humana, es va marginar aquesta troballa en el món científic. L'anàlisi de fluor feta el 1949 no va ser concloent i va ser l'estudi de l'abrasió dental intencionada el que va donar la clau del fet de ser un muntatge per obra humana.
Les principals raons per no haver descobert abans el frau eren el prestigi dels descobridors o dels qui hi donaven suport (entre ells, Teilhard de Chardin), la manca de tècniques analítiques suficients i la consideració de baula perduda de l'espècimen.
Sembla que, per raons nacionalistes angleses, el falsificador va pensar que calia trobar un espècimen fòssil "britànic", ja que fins aquell moment se n'havien trobat de "francesos" (cromanyó) i "alemanys" (neanderthal) i d'altres països.
Les circumstàncies en què Charles Dawson va trobar aquestes restes mai van quedar clares i actualment se'l considera el principal sospitós entre una llarga llista de candidats.
El nom científic adjudicat a l'humà de Piltdown va ser Eoanthropus dawsoni: un joc de paraules amb el concepte d'alba i el cognom Dawson ("Dawson's dawn-man").

## Referències

* ↑ «Home de Piltdown». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Bernard Peters

Bernard Peters (nascut com a Bernhard Pietrowski el 1910 a Posen, Alemanya - 2 de febrer de 1993 a Copenhaguen) va ser un físic nuclear, amb especialitat en radiació còsmica. Va ser destinatari del Padma Bhushan, el tercer premi civil indi més gran.

## Vida

Cap al final de la Primera Guerra Mundial, el seu pare, investigador i metge de farmacologia, el va enviar a la Selva Negra a un agricultor perquè pogués obtenir menjar a canvi de mà d'obra. El 1942, sota la direcció de Robert Oppenheimer, Peters va completar el seu doctorat en física. Durant el seu temps al Laboratori de Radiació de Berkeley, Peters va estar actiu a la Federació d'Arquitectes, Enginyers, Químics i Tècnics, un sindicat afiliat al Congrés d'Organitzacions Industrials.
El 1954, durant l'audiència de seguretat de J. Robert Oppenheimer, va ser acusat de ser un simpatitzant comunista. Peters no va poder trobar feina als Estats Units. Va deixar el país a Boombai, India, on va continuar estudiant raigs còsmics durant vuit anys. Durant les següents quatre dècades, va dirigir diversos estudis sobre els raigs cosmics.
Peters va morir el 2 de febrer de 1993 a Copenhaguen, Dinamarca.

## Feines

* Deuteron disintegration by electrons. Scattering of mesotrons of spin ¹/₂, University of California, Berkeley, 1942 (tesi doctoral)
* Cosmic rays, solar particles, and space research, New York : Academic Press, 1963
* Cosmic radiation and its origin : contemporary problems, Neuilly-sur-Seine, France : European Space Research Organisation, 1967
* Creation of particles at cosmic-ray energies, Genève : CERN, 1966
Cosmic rays, New York : Academic Press, 1963

## Referències

* ↑ «Padma Awards». Ministry of Home Affairs, Government of India, 2015. Arxivat de l'original el 15 de novembre 2014. [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ «A renowned cosmic-ray physicist». Current Science, 25-04-1993. [Consulta: 10 setembre 2015].
* ↑ «Bernard Peters». Atomic Heritage Foundation.
* ↑ Schweber, Silvan S. «A Puzzle of a Man». Arxivat de l'original el 2014-06-26. [Consulta: 10 setembre 2015].
* ↑ Dayton, Bruce; Lal, Devendra; Lund, Niels; Schnopper, Herbert; Morrison, Philip «Bernard Peters» (en anglès). Physics Today, 46, 12, 11-01-2008, pàg. 64-65. DOI: 10.1063/1.2809136.
# El Vilar (el Brull)

El Vilar és una masia del Brull (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia de grans proporcions, de planta quadrada, amb planta baixa, pis i golfes. Té la façana principal al sud, precedida d'una era enllosada. La teulada és de teula àrab a dues vessants i l'aparell constructiu és de pedra. Destaca el portal d'arc de mig punt de la porta d'entrada amb la clau de l'arc decorada. El seu interior ha estat modificat i adaptat a les necessitats d'escola amb la construcció d'aules, dormitoris i menjador. El seu estat de conservació és òptim d'ençà de la restauració. Cal destacar el rellotge de sol de la façana principal, possiblement reaprofitat, així com les finestres del primer pis, la pedra de les quals és diferent de la resta.

## Història

Situat al límit mateix del terme municipal del Brull, al sector de la Castanya, l'antiga masia del Vilar ha estat restaurada per la Diputació de Barcelona per esdevenir escola de la Natura als peus del Montseny. Es tenen notícies al segle xviii, tot i que dataria de l'Edat Mitjana. Actualment es troba en una estat de conservació òptim degut a la seva funció. En cas de no haver estat reconvertida, aquesta masia ja estaria en ruïnes. La restauració ha afectat també el seu entorn, amb l'enllosat de l'era i la construcció d'un mur de contenció de terres a la part sud.

## Referències

* 1 2 «El Vilar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 setembre 2017].
# Valera (Veneçuela)

Valera és una ciutat de Veneçuela ubicada al peu dels Andes, a l'estat de Trujillo, a l'oest del país, a uns 33 km de la ciutat de Trujillo, la capital de l'estat. És la capital del municipi homònim. Es troba a 540 msnm. Està situada en una terrassa al·luvial de vores rectes. Els rius Motatán i Momboy voregen la ciutat.
Coneguda com "la ciutat dels set turons", és la ciutat més important de l'estat de Trujillo, per sobre de la capital. L'any 2018 la seva població era d'uns 173.000 habitants.
A la ciutat hi conviuen diverses comunitats: italiana, portuguesa, xinesa, colombiana i espanyola.

## Economia

La ciutat és el centre comercial de l'estat de Trujillo i una porta d'entrada a la regió dels Andes de Veneçuela. Té una comunitat empresarial vibrant, així com una força laboral diversa i educada. Com a centre econòmic i comercial de l'estat de Trujillo, Valera és un centre de distribució de productes agrícoles a Veneçuela, on es conrea canya de sucre, cacau, cafè, fruita i cereals. La mòlta de farina és una indústria important. La zona ha subministrat tradicionalment aproximadament una quarta part del blat de la nació.

## Referències

* ↑ «Ecured» (en castellà). [Consulta: 21 març 2023].
# Four Pines

Four Pines és una comunitat no incorporada als comtats de Lake i Mendocino, al nord-oest de l'estat estatunidenc de Califòrnia. Està localitzat dins del Mendocino National Forest i a 14 quilòmetres de la vall d'Eden Valley; està a una altitud de 1.327 metres. Es troba a 132,56 quilòmetres de Santa Rosa, a 173,89 quilòmetres de Sacramento, a 210,42 quilòmetres de San Francisco i 270,55 quilòmetres de San Jose; és a uns 5 quilòmetres de Crocker Place i a uns 25 quilòmetres de Rice Fork Summer Homes.

## Geografia

Four Pines es troba en les coordenades 39° 36′ 36″ N, 123° 0′ 46″ O﻿ / ﻿39.61000°N,123.01278°O﻿ / 39.61000; -123.01278 i a una altitud de 1.327 metres.

## Política

En la legislatura estatal Four Pines estava en el 2n Districte del Senat, representats per la Demòcrata Noreen Evans, i en el 1r Districte d'Assemblea, representats pel Demòcrata Wesley Chesbro. Federalment, Four Pines està localitzada en el 1r districte congressual de Califòrnia, representats pel Demòcrata Mike Thompson.

## Referències

* 1 2 3 (anglès) «U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Four Pines, California». Geographic Names Information System. [Consulta: 12/10/2011.]
* ↑ Durham, David L. (1998). California's Geographic Names: A Gazetteer of Historic and Modern Names of the State — pàgina 62. Quill Driver Books. ISBN 9781884995149.
* ↑ (anglès) «World Distance Calculator, Distance Between Cities, World Distance Chart, Distance Table». Globefeed.com. [Consulta: 12/10/2011.]

## Vegeu també

* Comtat de Lake (Califòrnia)
* Comtat de Mendocino
* Rice Fork Summer Homes
* Àrea no incorporada

## Enllaços externs

* (anglès) Perfil comunitari de Four Pines
# Peña Vieja

Peña Vieja és una muntanya calcària que es troba al massís dels Urrieles, la secció central dels Picos de Europa. Administrativament està situat al municipi càntabre de Camaleño i dins el Parc Nacional de Picos de Europa.
Amb els seus 2.617 metres d'altitud representa el segon pic més alt de Cantàbria, el primer si sols es té en compte els que estan totalment dins la Comunitat Autònoma. Tradicionalment s'ha pensat que era el cim més alt de Cantàbria, un honor que en realitat pertany al Torre Blanca.
La primera ascensió coneguda fou realitzada pel comte Saint-Saud acompanyat de Cosme Soberón i Jerónimo Prieto, el 9 de juliol de 1890.

## Referències

* ↑ Adrados Ediciones. Picos de Europa. Macizos Central y Oriental [mapa], 1:25000. (1997)
* ↑ «Mendikat :: Torre Blanca (2619 m)». Arxivat de l'original el 2020-11-30. [Consulta: 12 gener 2016].
* ↑ González Prieto, Luis Aurelio «Les explorations du comte de Saint-Saud aux Pics d'Europe». Pyrénnées, 251, 01-07-2012, pàg. 23-39 [Consulta: 9 gener 2021].