OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luperc de Beirut

Luperc de Beirut, en llatí Lupercus, en grec antic Λούπερκος, fou un expert gramàtic grec de Berytus (Beirut) que va viure sota l'emperador romà Claudi II el Gòtic o potser una mica abans, sota l'emperador Gal·liè que va regnar del 253 al 268.
Al Suides s'indiquen com a obres seves:
* Περι τοῦ ταώς, Sobre el paó
* Περὶ τῆς καριδος, Sobre les gambetes
* Περὶ τοῦ παρὰ Πλάτωνι ἀλεκτρυόνος, Sobre el gall de Plató
* Κτίσις, Sobre la fundació d'Arsínoe a Egipte
* Ἀττικαὶ λέξες, Sobre el dialecte àtic
* Τέχνη γραμματική, Sobre regles gramaticals
I tretze llibres sobre els gèneres masculí, femení i neutre que l'enciclopèdia Suides diu que sobrepassaven els d'Herodià en molts aspectes.

## Referències

* ↑ Lupercus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 839
# Marc Trebel·li Màxim

Marc Trebel·li Màxim (en llatí: Marcus Trebellius Maximus) va ser un magistrat romà del segle i.
Va ser nomenat cònsol l'any 56 i el 61 va formar part d'una comissió per revisar el cens i les taxes de la Gàl·lia, juntament amb Quint Volusi Saturní i Tit Sexti Africà. Saturní i Africà eren rivals i tots dos sentien una profunda aversió cap a Trebel·li, que va saber jugar amb aquest fet per treure'n el millor profit de la situació, enfrontant l'un amb l'altre. L'any 63 Neró el va nomenar governador de Britànnia per substituir Gai Petroni Turpilià.
Un cop a l'illa, continuà amb la política de consolidació dels seus predecessors i no conquerí nou territori, però va ser odiat per l'exèrcit per la seva avarícia i inactivitat. Va continuar amb la romanització de la província, va refundar Camulodunum (destruït durant la Revolta de Boudica) i sota el seu mandat Londres va créixer com a ciutat mercantil.
L'any 67 la província era prou segura per permetre la retirada de la Legió XIV Gemina, si bé, la manca d'activitat i d'oportunitats de botí provocaren cert descontentament entre la resta de legions de la província. La manca d'experiència militar feu que Trebel·li es veiés incapaç de restaurar la disciplina i un posterior conflicte amb Marc Rosci Celi, comandant de la Legió XX Valèria Victrix, encara empitjorà les coses, posant en dubte la seva autoritat.
L'any 69, l'any dels quatre emperadors, Britànnia no va proposar cap candidat per reemplaçar Neró, com feren altres regions. En lloc d'això, Roscius Coelius va liderar una revolta que obligà a Trebel·li a fugir de l'illa. Amb algunes unitats de les seves legions va lluitar al costat de Vitel·li. Un cop Vitel·li es va consolidar com a vencedor i nou emperador, no el va restituir a Britànnia i designà a Marc Veti Bolà com a governador.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals XIV,46
* ↑ Tàcit. Històries I, 60
* ↑ Tàcit. Històries II, 65-66
# Marc Tul·li Ciceró (cavaller)

Marc Tul·li Ciceró (llatí: Marcus Tullius Cicero) era fill de Marc Tul·li Ciceró i pare de Ciceró l'orador. Formava part de la gens Túl·lia.
Va ser cavaller (eques) i va viure a les seves terres a Arpinium, en una vil·la que tenia a la unió entre els rius Fibrenus i Liris, dedicat a activitats literàries. Va anar a Roma al final de la seva vida per l'educació dels seus fills Marc i Quint.
La seva reputació com a erudit li va permetre ser amic d'Antoni l'orador, de Luci Licini Cras i dels juristes Quint Escèvola i Gai Aculeó, aquest darrer era el seu cunyat, ja que estava casat amb la germana de la seva muller Hèlvia. Encara que era de constitució dèbil, la seva vida de gustos moderats li va permetre una bona vellesa. Va morir l'any 64 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Londres: Walton and Maberly, 1861, p. Vol. I, p. 708.

## Bibliografia

* Plutarc, Vida de Ciceró.
# Maria Francisca Moscardó Ramis de Ayreflor

Maria Francisca Moscardó Ramis de Ayreflor (Artà, 1930 - Palma, 2007) va ser una poetessa artanenca. Va llicenciar-se en filosofia i lletres a la Universitat de Barcelona l'any 1953 i es doctorà en filosofia a la Universitat de les Illes Balears l'any 1991 amb una tesi sobre Søren Kierkegaard.
Filla de l'advocat, Secretari de l'Ajuntament i Magistrat de l'Audiència, Fernando Moscardó i Canals, i d'Asunción Ramis de Ayreflor i Sureda. Des de la seva infància es va sentir molt atreta per la lectura, especialment la poesia, i de ben prest ja va començar a escriure versos. Va formar part de la Agrupación Hispana de Escritores i va col·laborar amb diverses revistes literàries. Ayreflor està inclosa en el Directory of International Writters and Artists 1987 i al International Poetry 1987, ambdós de la Universitat de Colorado at Boulder, dels Estats Units d'Amèrica, universitat que també va seleccionar-la com a "poeta internacional". Figura també al World Poetry 1989 de Seul, Corea, i en la VII Antologia de Poesia Contemporania de Lisboa, 1990. Ha obtingut diversos premis de poesia, i posseeix el Diploma d'Honor de International Literature.
Ayreflor és autora dels llibres de poemes Alma de nubes y céfiros (1983), Los molinos son gigantes (1983), Escorzos i cadencias (1985), Retorno al Mediterráneo (1986), Itinerario Existencial (1987) i La lluvia se hace llanto y arco-iris (1992).

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia de Mallorca. Palma: Promomallorca, 1989, p. 211-212. ISBN 84-86617-18-9.
* ↑ «Dialnet». Universidad de la Rioja. [Consulta: 6 maig 2021].
* ↑ Moscardó i Ramis de Ayreflor, Maria Francisca. Itinerario existencial (en castellà). Palma: Gráficas Miramar, Octubre, 1987, p. 90.
# Mare de Déu de Foligno

Mare de Déu de Foligno (en italià Madonna di Foligno) és una pintura a l'oli realitzada per Rafael el 1512 i actualment exposada a la Pinacoteca Vaticana, a la Ciutat del Vaticà.
# Madison Genesis

L'equip Madison Genesis (codi UCI: MGT) és un equip ciclista britànic de categoria continental. Creat el 2013, competeix principalment als circuits continentals de ciclisme.

## Principals victòries

* Velothon Wales: Thomas Stewart (2016)

### Grans Voltes

* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Composició de l'equip

2017 :

## Classificacions UCI

L'equip participa en les proves dels circuits continentals i principalment en les curses del calendari de l'UCI Europa Tour.
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2013 | 61è | Liam Holohan (207è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2013 | 105è | Ian Bibby (393è) |
| 2014 | 66è | Thomas Stewart (344è) |
| 2015 | 78è | Thomas Stewart (408è) |
| 2016 | 58è | Thomas Stewart (191è) |
| 2017 | 98è | Matthew Holmes (673è) |
UCI Oceania Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2014 | 7è | Thomas Scully (16è) |
| 2016 | 9è | Taylor Gunman (52è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2013-07-19 a Wayback Machine.
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Mario Picazo

Mario Picazo (Colorado, Estats Units, 1963) és un meteoròleg espanyol. És fill d'un espanyol i d'una estatunidenca.
Llicenciat en Geografia i Matemàtiques per la Universitat de Nou Mèxic. Continuà estudis de postgrau. Realitzar el Master i el Doctorat en Meteorologia per la Universitat UCLA (Universitat de Los Angeles de Califòrnia).

## Trajectoria Professional

Començà a col·laborar en 1991, en un programa meteorològic pel Canal 34 de Los Angeles. En 1992 ingressà en el Departament de Meteorologia de la Universitat de California.
En 1993 es trasllada a Bilbao on començaria a treballar com enginyer ambiental pel Centre de Tecnologia de Bilbao.
Des de 1995 formà part de la plantilla de meteorologia del canal Telecinco a Madrid. Des de fa uns anys, col·labora assíduament amb el programa del mateix canal, "AR" on parla del temps i d'ençà que és el presentador del concurs "Sobrevivientes" també apareix en aquest programa per donar les últimes informacions del concurs.
Entre 2007-2008 presentà un altre concurs amb la coneguda presentadora basca, Emma García en "¡Clever!", també per Telecinco.
Durant la darrera intervenció com a presentador del concurs "Sobrevivientes" en 2008, va agafar una malaltia molt greu.
A Madrid treballa com a professor de meteorologia per la Universitat de Saint Louis (universitat nord-americana). En el 2004, tornà a viure als Estats Units per poder estudiar i investigar l'huracà "El Niño".
És l'actual Cap dels Serveis de Meteorologia del canal Telecinco.

## Vida personal

Mario Picazo està casat i viu a Madrid amb la seva família.

## Llibres

Picazo ha escrit tres llibres científics sobre el canvi climàtic.
* "Los grillos son un termómetro: curso práctico de meteorología".

## Referències

* http://www.telecinco.es/supervivientes/biography/biography571.shtml Arxivat 2009-03-21 a Wayback Machine.
* ↑ 20 minutos

## Enllaços externs

* http://www.elmundo.es/encuentros/invitados/2006/03/1939/ (Entrevista del Diario El Mundo)
* http://gente5.telecinco.es/blogs/supermarioblog/ Arxivat 2009-02-24 a Wayback Machine. (Un blog de Mario Picazo)
# Maizeray

Maizeray és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 39 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Maizeray era de 39 persones. Hi havia 13 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols) i 9 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

Tots els 13 habitatges que hi havia el 2007 eren l'habitatge principal de la família. 12 eren cases i 1 era un apartament. Dels 13 habitatges principals, 10 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien quatre cambres i 11 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Maizeray el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 23 persones, 18 eren actives i 5 eren inactives. Les 18 persones actives estaven ocupades(11 homes i 7 dones).. De les 5 persones inactives 1 estava jubilada, 2 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Maizeray hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Maizeray a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Maizeray a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Malebolgia

A l'Infern de Dante Alighieri, part de La Divina Comèdia, la Malebolgia o la Malebolge (/mælˈboʊldʒ/) és el vuité cercle de l'Infern. Traduït de l'italià, Malebolge significa "rases malignes". La Malebolge és una gran caverna amb forma d'embut, dividida en deu rases o séquies circulars i concèntriques. Cada rasa és dita bòlgia (bolgia, italià per a "bossa" o "rasa"). Hi ha llargues calçades elevades des de la circumferència exterior fins al seu centre, representades com rajos creuant una roda. Al centre de la Malebolgia es troba el novè i últim cercle de l'Infern.

## Referències

* La traducció d'Allen Mandelbaum de l'Infern, publicada per la University of California Press el 1980

## Enllaços externs

* "Dante's Inferno: Circle 8" resum a la University of Texas (anglès)
# Mandil ibn Abd-ar-Rahman

Mandil ibn Abd-ar-Rahman ibn Abi-Nas (àrab: منديل بن عبد الرحمن بن أبي ناس, Mandīl b. ʿAbd ar-Raḥmān b. Abī Nās) fou el fundador de la dinastia dels Awlad Mandil, branca dels Banu Khazrun dels Maghrawa. La família estava establerta al Chelif des de vers el 1160.
Vers el 1190 Mandil fou nomenat governador del Xelif pels almohades; es va apoderar del territori del riu Ouarsenis i de Médéa amb les regions a l'entorn. Va fundar la fortalesa de Rayat a la riba del uadi Riou (Wadi Rahyu) afluent del Chelif. Mandil va lluitar an gran zel pels almohades als quals sempre va donar suport, i va assolar i ocupar Mitidja però fou derrotat pel mallorquí Yahya Ibn Ghàniya i fou fet presoner, perdent la Mitidja que va passar als Banu Ghàniya, dels que va morir en captivitat (sembla que assassinat per orde de Yahya) el 1225/1226. El va succeir el seu fill al-Abbàs ibn Mandil.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Mandīl, Awlād or Banū».
# Marker (Noruega)

Marker és un municipi situat al comtat d'Østfold, Noruega. Té 3.610 habitants (2016) i té una superfície de 413 km². El centre administratiu del municipi és el poble d'Ørje. Marcador va ser creat com a nou municipi l'1 de gener de 1964 després de la fusió dels dos antics municipis de Rødenes i Øymark.
Marker limita amb els municipis d'Aremark, Rakkestad, Eidsberg, Rømskog, Aurskog-Holand (comtat d'Akershus), i amb Suècia. La ruta europea E18 passa pel municipi.
Els atractius més importants del municipi són les fortaleses d'Ørje i de Basmo. La fortalesa de Basmo rau en un aïllat aflorament de muntanya entre els llacs Rødenessjøen i Hemnessjøen a la part occidental del nord del municipi.

## Informació general
### Nom

El nom de Marker en nòrdic antic era Markir, el plural de Mörk que significa «bosc».

### Escut d'armes

L'escut d'armes de Marker és modern. Se'ls hi va concedir el 16 d'abril de 1982. L'escut mostra dos ganxos de fusta de color blanc sobre fons blau. Aquests són un tipus de ganxo utilitzat per guiar els troncs d'arbres a través dels rius. L'activitat econòmica més important del municipi és la silvicultura. Els dos ganxos també representen els dos pobles (i antics municipis de Rodenes i Øymark).

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 22 abril 2016].
* ↑ Norske Kommunevåpen. «Nye kommunevåbener i Norden», 1990. [Consulta: 15 desembre 2008].

## Enllaços externs

* Marker - Lloc web oficial
Viccionari
# Mani Curi (amic de Ciceró)

Mani Curi (llatí: Manius Curius) va ser un dels amics més íntims de Ciceró i es coneixien des de la seva infantesa. Formava part de la gens Cúria, una família romana d'origen plebeu. Ciceró el descriu com un dels homes més amables, sempre disposat a servir als seus amics i com a mestre d'urbanitat i bons costums.
Va viure molts anys a Patres a Acaia. Quan Tir, el llibert de Ciceró, es va posar malalt a Patres (cap a l'any 50 aC), Curi el va cuidar a casa seva. Ciceró el va recomanar per carta a Servi Sulpici Lemonià, governador d'Acaia, i al seu successor Aucte (Auctus).
Sembla que l'amistat entre Curi i Pomponi Àtic era encara més forta que entre Ciceró i Curi. Quan Curi va fer testament, Àtic i Ciceró van ser els seus hereus. Ciceró rebia una quarta part de les seves propietats, i Àtic la resta. Entre les cartes de Ciceró als seus amics n'hi ha tres dirigides a Curi, i una, de Curi a Ciceró.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 903-904.
# Mani Curi (cavaller)

Mani Curi (en llatí Manius Curius) va ser un cavaller romà. Formava part de la gens Cúria, una família romana d'origen plebeu.
És conegut per un plet que va tenir amb Marc Coponi, que tractava sobre una herència, l'any 91 aC o poc abans. La seva causa la va defensar Luci Licini Cras, i a Marc Coponi Quint Escevola davant de la cort dels centumvirs. Aquest judici, que va ser conegut com a Curiana causa i va establir jurisprudència, va atreure una gran atenció del poble, a causa dels dos juristes eminents que el van dur a terme. Ciceró la menciona sovint.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 903.
# Mani Curi (tribú de la plebs 199 aC)

Mani Curi (en llatí Manius Curius) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Cúria, una família romana d'origen plebeu.
Era probablement net de Mani Curi Dentat, cònsol l'any 290 aC. Va ser elegit tribú de la plebs el 199 aC. Junt amb el seu col·lega Marc Fulvi es va oposar a Tit Quint Flaminí I, que havia presentat la seva candidatura al consolat sense haver exèrcit les magistratures intermèdies entre qüestor i cònsol, però finalment es van haver de sotmetre a la voluntat del senat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 903.
# Marta Masana

Marta Masana Far, coneguda simplement com a Marta Masana, és una historietista i il·lustradora mallorquina, coneguda per la seva obra Mocca Café i la seva col·laboració a la revista satírica El Jueves.

## Biografia

Marta Masana va néixer i va créixer a Mallorca, on des d'una edat primerenca es va mostrar interessada en el dibuix i l'animació. El 2013 va començar a publicar tires del webcòmic Mocca Café, que va acabar publicant en una edició física i recopilatòria el 2016, marcant el seu primer treball propi com a autora. El 2017 va participar al Festival Internacional de Còmic d'Angulema juntament amb altres autors balears com Rafael Vaquer i Jaume Martí. Entre 2018 i 2019 va treballar com a guionista i dibuixant a la revista de còmic eròtic Sextories - Històries amb chicha. Va ser també el 2018 quan va publicar la seva segona obra, Vamos nena que te comen la merienda, de la mà de Planeta Còmic amb l'artista So Blonde. El 2019 va assistir com a autora convidada a la ja extinta convenció de còmic i autoedició KBOOM de Barcelona. El 2021 va ser entrevistada juntament amb Rocío Vidal pel canal web Diàlegs de Còmic, en una iniciativa per visibilitzar les dones de la indústria del còmic tant dins com fora d'Espanya.

## Referències

* ↑ «MARTA MASANA – La vida en unos cuantos cuadritos», 19-06-2020. [Consulta: 6 setembre 2022].
* ↑ «Marta Masana Far: Ficha de autor», 2015. [Consulta: 6 setembre 2022].
* ↑ «Biografía y obra de Marta Masana». [Consulta: 6 setembre 2022].
* ↑ «Baleares participa en el Festival Internacional de Cómic de Angulema», 28-01-2017. [Consulta: 6 setembre 2022].
* ↑ «Marta Masana en KBOOM», 14-08-2019. [Consulta: 6 setembre 2022].
* ↑ Palma, M. Elena Vallés. «Marta Masana: "Los dibujantes podríamos asesorar a los políticos en cómo cuidar a los autónomos"» (en castellà), 23-08-2015. [Consulta: 30 març 2024].
# Marco Cimatti

Marco Cimatti (Bertalia, barri de Bolonya, 13 de febrer de 1913 - Bolonya, 21 de maig de 1982) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1934 i 1940.
Abans, com a amateur, va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles de 1932, en què guanyà la medalla d'or en la prova de persecució per equips, formant equip amb Nino Borsari, Paolo Pedretti i Alberto Ghilardi.
Com a professional destaquen quatre victòries al Giro d'Itàlia, on guanyà quatre etapes, tres el 1937 i una el 1938, edició en què vestí el mallot rosa durant una etapa.
Durant els anys 30 va crear una marca de bicicletes i en finalitzar la Segona Guerra Mundial va crear un petit equip professional. El 1937 va fundar una empresa fabricant de bicicletes i, més tard, motocicletes sota la marca Cimatti.

## Palmarès

* 1932
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Los Angeles en persecució per equips
* 1933
** 1r al Critèrium de Wangen
* 1934
** 1r al Giro dell'Emilia
* 1935
** 1r a la París-Évreux
* 1937
** Vencedor de 3 etapes al Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1938
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1939
** 1r a la Milà-Mòdena

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1937. 26è de la classificació general. Vencedor de 3 etapes
* 1938. Abandona (7a etapa). Vencedor d'una etapa. Porta la maglia rosa durant una etapa
* 1939. Abandona (8a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 1937. Abandona (5a etapa)

## Referències

* ↑ «CIMATTI Marco». [Consulta: 6 desembre 2022].
* 1 2 «Olympedia – Marco Cimatti». [Consulta: 6 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Marco CIMATTI» (en italià). [Consulta: 6 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Marco Cimatti a sitiodeciclismo.net
* Fitxa i biografia de Marco Cimatti a museociclismo.it
# Marco Dorigo

Marco Dorigo (Milà, 26 d'agost de 1961) és director de recerca en el Fons Nacional de la Investigació Científica (FRS-FNRS) de Bèlgica, i codirector de l'Institut de recerca interdisciplinària i l'evolució de la intel·ligència artificial (IRIDIA) a la Universitat Lliure de Brussel·les.
És un dels creadors de l'algorisme de la colònia de formigues i de la investigació sobre la intel·ligència d'eixam. Entre altres distincions, ha rebut:
* El Cajastur International Prize for Soft Computing (2007).
* El premi quinquennal Dr A. De Leeuw-Damry-Bourlart en Ciències Aplicades (2001-2005).
* El Premi Marie Curie de la Comissió Europea (2003).
* El Premi Intelligenza Artificiale “Marco Somalvico” (biennal) de la "Associazione Italiana per l'Intelligenza Artificiale" (1996).

## Publicacions

* Ant Colony Optimization, en col·laboració amb Thomas Stützle, MIT Press, 2004. (ISBN 0-262-04219-3)
* Swarm Intelligence: De natural a l'artificial Sistemes amb Eric Bonabeau i Guy Theraulaz, Oxford University Press, 1999. (ISBN 0-19-513159-2)
* Robot Shaping amb Marco Colombetti, MIT Press, 1998. (ISBN 0-262-04164-2)
* Ant Algorithms for optimització discreta, en col·laboració amb Gianni Di Caro i Luca Maria Gambardella, Artificial Life, vol. 5, N. 2, 1999.

## Referències

* ↑ Europa Press «Cajastur entrega mañana en Gijón el I Premio Cajastur International Prize on Soft Computing a Marco Dorigo» (en castellà). epasturias.es. Europa Press, 26-11-2007 [Consulta: 23 gener 2018].
* ↑ «Lauréats des Prix Quinquennaux du F.R.S.-FNRS depuis 1956» (pdf) (en francès). F.R.S.-FNRS. [Consulta: 23 gener 2018].
* ↑ «First EU Marie Curie Awards in recognition of world-class achievements in European research» (en anglès). Comissió Europea, 04-11-2003. [Consulta: 23 gener 2018].
* ↑ «Vincitori dei premi AI*IA. Premio "Marco Somalvico"» (en italià). Associazione Italiana per l'Intelligenza Artificiale. [Consulta: 23 gener 2018].

## Enllaços externs

* Marco Dorigo - Lloc web oficial
* Ant Colony Optimization (anglès)
* Fons Nacional de la Investigació Científica (FNRS), Bèlgica (francès), (anglès)
# Marco Dente

Marco Dente de Ravenna (ca. 1490, Ravenna - † 1527, Roma) fou un gravador renaixentista italià.

## Biografia

Fou deixeble de Marcantonio Raimondi. La primera de les seves obres coneguda està signada i datada el 1515. Especialitzat en el gravat de reproducció, realitzà unes seixanta planxes a partir principalment d'obres de Rafael i del seu cercle, servint-se per a algunes d'elles de dibuixos previs del seu mestre.
Ocasionalment reproduí també obres de l'antiguitat clàssica com Laocoont i els seus fills i l'estàtua eqüestre de Marc Aureli. També gravà una Matança dels innocents ideada per Baccio Bandinelli; aquesta còpia fou replicada en un gravat molt fidel per Nicolas Béatrizet.
Va morir al saqueig de Roma de 1527.