OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Moggridgea

Moggridgea és un gènere d'aranyes migalomorfes de la família dels mígids (Migidae). El gènere fou descrit per primer cop per Octavius Pickard-Cambridge el 1875, qui el va anomenar com a reconeixement al naturalista John Traherne Moggridge.

## Llista d'espècies

La majoria de les 32 espècies és troben a Sud-àfrica, Socotra i l'Àfrica subsahariana. Una espècie viu a Austràlia, a l'Illa Kangaroo.
* Moggridgea albimaculata Hewitt, 1925 (Sud-àfrica)
* Moggridgea ampullata Griswold, 1987 (Sud-àfrica)
* Moggridgea anactenidia Griswold, 1987 (Camerun)
* Moggridgea breyeri Hewitt, 1915 (Sud-àfrica)
* Moggridgea clypeostriata Benoit, 1962 (Congo)
* Moggridgea crudeni Hewitt, 1913 (Sud-àfrica)
* Moggridgea dyeri O. P.-Cambridge, 1875 (Sud-àfrica)
* Moggridgea eremicola Griswold, 1987 (Namíbia)
* Moggridgea intermedia Hewitt, 1913 (Sud-àfrica)
* Moggridgea leipoldti Purcell, 1903 (Sud-àfrica)
* Moggridgea loistata Griswold, 1987 (Sud-àfrica)
* Moggridgea microps Hewitt, 1915 (Sud-àfrica)
* Moggridgea mordax Purcell, 1903 (Sud-àfrica)
* Moggridgea nesiota Griswold, 1987 (Illes Comores)
* Moggridgea occidua Simon, 1907 (Príncipe)
* Moggridgea pallida Hewitt, 1914 (Namíbia)
* Moggridgea paucispina Hewitt, 1916 (Sud-àfrica)
* Moggridgea peringueyi Simon, 1903 (Sud-àfrica)
* Moggridgea pseudocrudeni Hewitt, 1919 (Sud-àfrica)
* Moggridgea purpurea Lawrence, 1928 (Namíbia)
* Moggridgea pymi Hewitt, 1914 (Zimbàbue, Sud-àfrica)
* Moggridgea quercina Simon, 1903 (Sud-àfrica)
* Moggridgea rainbowi Pulleine, 1919 (Illa Kangaroo, (sud d'Austràlia)
* Moggridgea rupicola Hewitt, 1913 (Sud-àfrica)
* Moggridgea rupicoloides Hewitt, 1914 (Sud-àfrica)
* Moggridgea socotra Griswold, 1987 (Socotra)
* Moggridgea tanypalpa Griswold, 1987 (Angola)
* Moggridgea teresae Griswold, 1987 (Sud-àfrica)
* Moggridgea terrestris Hewitt, 1914 (Sud-àfrica)
* Moggridgea terricola Simon, 1903 (Sud-àfrica)
* Moggridgea verruculata Griswold, 1987 (Congo)
* Moggridgea whytei Pocock, 1897 (Àfrica Central)

## Referències

* ↑ Platnick, Norman I. (2008): The world spider catalog, version 8.5. American Museum of Natural History.
* Main, B.Y. 1991. Occurrence of the trapdoor spider genus Moggridgea in Australia with descriptions of two new species (Araneae: Mygalomorphae: Migidae). Journal of Natural History 25: 383-397 [385].
* Cambridge, O P- «On a new genus and species of trap-door spider from South Africa». Annals and Magazine of Natural History, 16, 1875, pàg. 317–322. DOI: 10.1080/00222937508681860.

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Moggridgea Cambridge, 1875 en la família Microstigmatidae +base de dades
# USY

USY són les inicials de United Synagogue Youth (en català: la joventut unida de la sinagoga) és el moviment juvenil de la Sinagoga Unida del Judaisme Conservador (en anglès estatunidenc: United Synagogue of Conservative Judaism) (USCJ).
La missió de l'organització és potenciar a la joventut jueva per desenvolupar amistats, habilitats de lideratge, un sentit de pertinença al poble jueu, un vincle profund, un amor per la Terra d'Israel, i un compromís per inspirar la vida jueva, a través d'unes experiències divertides i amb significat, basades en la ideologia del judaisme conservador.
Durant un any complet de programes, i oportunitats de dur a terme viatges domèstics i internacionals, els adolescents, entre el novè i el dotzè grau, se submergeixen en unes experiències basades en l'aprenentatge del judaisme conservador, en l'expressió de l'espiritualitat, i en la responsabilitat social. Els participants són inspirats per desenvolupar un profund sentit d'orgull i amor per la seva identitat jueva.
La USY opera als Estats Units i al Canadà, amb 350 capítols en 16 regions. "Kadima" és una paraula hebrea que significa "endavant", és un programa pels infants, entre el cinquè i el vuitè grau (pot variar segons la regió).
L'organització va ser fundada en 1951, sota la supervisió de la comissió juvenil de la United Synagogue of America ("la sinagoga unida d'Amèrica").
En 2017, la Convenció Internacional de la USY, es va celebrar a Chicago, Illinois, entre els dies 24 i 28 de desembre.

## Referències

* 1 2 «www.usy.org/about-usy/». Arxivat de l'original el 2018-02-12. [Consulta: 11 febrer 2018].
* ↑ www.usy.org/teens/usy/
* ↑ «www.usy.org/kadima/». Arxivat de l'original el 2018-02-12. [Consulta: 11 febrer 2018].
* ↑ «www.usy.org/our-history/». Arxivat de l'original el 2018-02-12. [Consulta: 11 febrer 2018].
* ↑ «www.usy.org/ic/ic-2017/». Arxivat de l'original el 2018-02-12. [Consulta: 11 febrer 2018].
# Melchior Ndadaye

Melchior Ndadaye (28 de març de 1953 - 21 d'octubre de 1993) va ser el primer president hutu de Burundi elegit democràticament després de guanyar les històriques eleccions de 1993.
Tot i que es va moure per intentar suavitzar l'amarga divisió racial de país, les seves reformes van sembrar la zitzània entre els soldats de l'exèrcit dominat pels tutsis, i va ser assassinat enmig d'un fallit cop militar a l'octubre de 1993, després de sol tres mesos en el càrrec. El seu assassinat va provocar una sèrie de brutals massacres de ull per ull entre els grups ètnics tutsi i hutu i, en última instància, va provocar la Guerra Civil de Burundi que va durar una dècada.
L'agost de 1979, va participar en la fundació de el Partit dels Treballadors de Burundi (UBU), de què va abandonar el 1983, a causa de diferències d'opinió sobre les estratègies a adoptar per enfortir el moviment democràtic a Burundi.
A nivell internacional, Ndadaye va assistir a la signatura dels Acords d'Arusha, un acord de pau dissenyat per posar fi a la Guerra Civil de Ruanda, el 4 d'agost. La seva relació amb el president ruandès Juvénal Habyarimana va ser tènue. Al setembre va anar a la seu de les Nacions Unides i es va dirigir a l'Assemblea General. El 18 d'octubre va assistir a una cimera de països francòfons a Maurici.

## Referències

* 1 2 3 «Uwarinda Ndadaye yibuka ingene kumwica vyageragejwe kenshi» (en ruandès). BBC News Gahuza.
* ↑ Administrator. «Del asesinato del presidente Melchior Ndadaye a la desestabilización de África Central – UMOYA» (en castellà). [Consulta: 24 agost 2020].
# John Lindroth (atleta)

John Lindroth (Porvoo, 11 de febrer de 1906 - 12 d'agost de 1974) va ser un atleta finlandès, especialista en el salt de perxa, que va competir durant les dècades de 1920 i 1930. En el seu palmarès destaca una medalla de bronze en la prova del triple salt al Campionat d'Europa d'atletisme de 1934, rere Bo Ljungberg i Gustav Wegner.
Millorà el rècord nacional del salt de perxa diverses vegades entre 1928 i 1931, passant de 3,81 metres a 4,03 metres. El 22 de setembre de 1929 va saltar els 4,01 metres a Hèlsinki; sent el primer finlandès i quart europeu en aconseguir superar els quatre metres.

## Millors marques

* Salt amb perxa. 4,03 metres (1931)

## Referències

* ↑ Perfil de Tilastopaja al John Lindroth (finès)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 15 abril 2020].
* 1 2 Jukola, Martti. Huippu-urheilun historia (en finnish). Werner Söderström Osakeyhtiö, 1935.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 16 abril 2020].
# Sardigna Natzione Indipendentzia

Sardigna Natzione Independentzia és un partit polític nacionalista sard fundat el 1994 a Nuoro amb el nom de Sardigna Natzione per Anghelu Caria i quaranta personalitats més provinents del Partidu Sardu Indipendentista (PSIN); i que en el seu congrés de 2002 va decidir adoptar l'actual denominació.

## Programari

El partit fou fundat el 1994 per Caria i Gavino Sale. Després de la sobtada mort de Caria el 1994 fou escollit cap del partit Bustianu Cumpostu, qui derrotà Gavino Sale. Es caracteritza per usar exclusivament el sard en tots els seus actes i comunicacions oficials internes, deixant l'italià únicament per a les comunicacions amb l'exterior i en alguns debats polítics. També promou l'extensió en l'ús de la limba sarda comuna, variant institucional del sard. També exigeix un referèndum per a eliminar del territori sard l'energia nuclear, i ideològicament es mostra proper a l'ecosocialisme i a l'internacionalisme.

## Història

A les eleccions legislatives italianes de 1996 es va presentar només a 10 constituències de les 14, i va obtenir un global del 4,3% dels vots (11,6% a Tortolì i 9,6% a Iglesias), el 2,3% per representació constitucional, mentre que el seu competidor Partit Sard d'Acció només va obtenir el 3,8%.
Va obtenir el seu millor resultat a les eleccions regionals de Sardenya de 1999, on Bustiano Cumpostu rebé el 5,8% dels vots per a president regional, mentre que el candidat del Partit Sard d'Acció Franco Meloni va obtenir el 8,3%. Tanmateix, com que Cumpostu no arribà al 6% i la llista no va obtenir més de l'1,8%, es quedà sense representació al Consell Regional.
A les eleccions legislatives italianes de 2001 i a les eleccions regionals de Sardenya de 2004 formà una aliança amb el Partit Sard d'Acció. Per aquest motiu Gavino Sale, qui refusava qualsevol col·laboració amb partits no independentistes, i la seva facció abandonaren el partit el 2001 i crearen el nou partit independentista radical Indipendèntzia Repùbrica de Sardigna. A les eleccions regionals sardes l'electorat es presentà molt fragmentat (a causa de la presència de la Unió Democràtica Sarda, UDS, que concorria amb una plataforma nacionalista) i molts militants de SNI votaren com a president Gavino Sale (1,9%) i la llista IRS (0,7%), mentre que només una minoria votaren per SNI (0,4%).
SN va obtenir l'1,1% dels vots a les eleccions legislatives italianes de 2006 i el 0,7% a les de 2008. Per a les eleccions regionals de Sardenya de 2009 va formar una aliança de nacionalistes d'esquerres amb els comunistes A Manca pro s'Indipendèntzia i altres grups minoritaris, però només va obtenir el 0,5%, mentre Gavino Sale (IRS) va obtenir el 3,1% dels vots.

## Resultats electorals

° Es presentava amb el Partit Sard d'Acció
° Es presentava amb el Movimento Pastori Sardi i Movimentu Natzionalista Sardu

## Vegeu també

* Conferència de Nacions Sense Estat d'Europa Occidental
* Eurominority

## Referències

* ↑ «Risultati riassuntivi» (en italià). Regione Autonoma de Sardegna, 2009. Arxivat de l'original el 2009-03-06. [Consulta: 26 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Sardigna Natzione Indipendentzia - Lloc web oficial
# Jomo Cosmos Football Club

El Jomo Cosmos Football Club és un club de futbol sud-africà de la ciutat de Johannesburg.

## Història

El club va ser fundat el 29 de gener de 1983 quan la llegenda del futbol sud-africà Jomo "Black Prince" Sono comprà el club Highlands Park. El nom del club és una barreja del del seu propietari i del club de la NASL, New York Cosmos.

## Palmarès

* National Soccer League:
       1987
* Nedbank Cup:
       1990
* Telkom Knockout:
       2002, 2003, 2005
* Segona Divisió:
       1994

## Referències

* ↑ «South Africa 1983 NPSL». RSSF. [Consulta: 5 desembre 2010].
* ↑ «South Africa Champions». RSSSF.
* 1 2 «South Africa Cup Winners». RSSSF.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-02-21 a Wayback Machine.
* NFD Club Info Arxivat 2009-04-11 a Wayback Machine.
# Moglia

Moglia és un municipi situat al territori de la província de Màntua, a la regió de la Llombardia (Itàlia).
Moglia limita amb els municipis de Concordia sulla Secchia, Gonzaga, Novi di Modena, Pegognaga, Quistello, Reggiolo, Rolo i San Benedetto Po.
Pertanyen al municipi les frazioni de Bondanello, Coazze i Trivellano

## Referències

* ↑ Comune di Moglia - Statuto.
# Mauricio Cravotto

Mauricio Cravotto (Montevideo, 26 de setembre de 1893 - 14 d'octubre de 1962)
va ser un arquitecte uruguaià, considerat un dels fundadors de l'urbanisme al seu país.

## Biografia

Es va graduar a la Facultat d'Arquitectura de la Universitat de la República el 1917. Va liderar, al costat d'un grup de tècnics, el Pla Regulatori de Montevideo (Plan Regulatorio de Montevideo) de 1930, el qual mai es va dur a terme. Alguns dels seus projectes més destacats són el Montevideo Rowing Club, el Palacio Municipal (seu del govern de Montevideo), i l'Hotel Rambla.
Cravotto també va guanyar una competició per dur a terme un projecte urbanístic a Mendoza, Argentina, el 1941, el mateix any que va acabar la construcció del Palacio Municipal de Montevideo.

## Referències

* 1 2 Bethell, Leslie «A cultural history of Latin America: literature, music, and the visual arts in the 19th and 20th centuries» (en anglès). . Cambridge University Press, 1998, p. 387. ISSN: 9780521626262 [Consulta: 23 maig 2011].
# Serranía de Cuenca

La Serranía de Cuenca és una de les serres més grans d'Espanya. Se situa al Sistema Ibèric, a la part nord-oriental de la província de Conca i a la zona sud de la província de Terol. En el cas de Conca, també forma una comarca.
Els punts més alts són la Muela de San Felipe (1.839 m) i la Muela de la Mogorrita.
Una part del sector central va constituir una reserva de caça entre el 1973 i el 2007, cosa que va permetre una bona conservació de flora i fauna. En l'actualitat forma part del Parc Natural de la Serranía de Cuenca. Es preveu la protecció com a parc natural de 89.200 hectàrees, que comprendrien aquesta reserva més dues grans zones d'ampliació al nord i al sud. Com el nom indica, la Serranía de Cuenca no és una zona d'alta muntanya, sinó una successió d'abruptes formes de relleu i intricades formacions geològiques, amb espesses masses forestals de pins. Els rius principals són el Cuervo i l'Escabas, afluents del Tajo i el Xúquer.
Cap al sud de la reserva hi ha les formacions geològiques de Las Torcas, fosses naturals enmig de pinedes i que contenen llacunes. N'hi ha diverses, com les torcas de Palancares, les de Cañada del Hoyo i, al sud, les de Porto del Rocho. A l'anomenada Tierra Muerta, una zona solitària de savina al voltant de la població de La Cierva, les extensions de savines són molt importants. Al costat del riu Huécar comença un seguit d'engorjats. Al sud de Conca, però lligat a aquest espai natural, el riu Xúquer desenvolupa uns interessants meandres amb cingleres espectaculars.
Des que, el 1973, es va establir la reserva nacional de caça al sector central, la població de cabirols, senglars i muflons no ha fet més que créixer. També hi ha poblacions de cabra salvatge i voltors.

## Comarca

La comarca de la Serranía de Cuenca és formada pels municipis d'Albaladejo del Cuende, Alcalá de la Vega, Algarra, Barchín del Hoyo, Beteta, Buenache de la Sierra, Fresneda de Altarejos, Huélamo, Zarzuela, Cañizares, Fuertescusa, Palomera, Las Majadas, Valdemeca, Sotorribas, La Cierva, Portilla, Villalba de la Sierra, Valdemoro-Sierra, Vega del Codorno, Cañamares, Campillos-Sierra, Huerta del Marquesado, Villaconejos de Trabaque, Tejadillos, Poyatos, La Frontera, Arcos de la Sierra, Alcantud, Beamud, Campillos-Paravientos, Víllora i Tragacete.

## Gastronomia de la regió

Les gachas serranas de la comarca de la Serranía de Cuenca són una variant de les gachas manchegas, plat ancestral de la zona de La Manxa en què un dels ingredients principals és la farina de guixa (Lathyrus sativus). Les gachas serranas es preparen afegint patates i bolets a la barreja. Tradicionalment, les gachas es mengen directament de la paella amb una cullera tot just després de treure-les del foc.

## Referències

* ↑ «Ley de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha 5/2007, de 8 de marzo, de Declaración del Parque Natural de la Serranía de Cuenca». Arxivat de l'original el 2016-08-11. [Consulta: 5 juliol 2008].
* ↑ Gachas serranas
# Rm

* Per a altres significats, vegeu «RM (raper)».
rm és una ordre d'Unix utilitzada per a suprimir fitxers i directoris del sistema de fitxers. Aquesta ordre ha d'utilitzar-se amb precaució, ja que pot ser molt destructiva, a causa que, al moment de ser executada, per omissió esborra els fitxers sense demanar confirmació.
Prové de la paraula remove que significa "esborrar" en anglès.

## Modificadors

Modificadors comuns que accepta rm:
* -r, Processa subdirectoris de manera recursiva.
* -i, Demana confirmació per a cada esborrat.
* -f, Forçat, ignora fitxers no existents i elimina qualsevol avís de confirmació.
A vegades es crea un àlies amb el nom "rm", redirigit a "rm -i", amb la finalitat d'evitar supressions accidentals. Si un usuari desitja suprimir diversos fitxers sense confirmació, es pot cancel·lar manualment la confirmació amb el modificador -f: "rm -f"
"rm -rf" (amb variants, "rm -rf /", "rm -rf *", entre altres) són freqüentment usats en bromes i anècdotes sobre desastres en Unix. Aquesta variant de l'ordre si és executada perl l'administrador, pot causar que tots els continguts del sistema de fitxers siguin esborrats.

## Exemples

* Esborra el fitxer angel.cpp que està en el directori /usr/home/anix/ estant en el directori /etc
    rm /usr/home/anix/angel.cpp
* Esborrar tots els fitxers .ogg del directori /usr/home/anix/musica
    rm /usr/home/anix/musica/*.ogg
* Esborrar tot el directori musica (si s'omet el -r f, el sistema sol·licitarà confirmació per a cada fitxer que estigui en el directori a eliminar).
    rm -rf /usr/home/anix/musica

## Enllaços externs

* rm Som GNU Arxivat 2008-12-08 a Wayback Machine.
Viccionari
# Resolució 35 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 35 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 3 d'octubre de 1947, va enviar una petició perquè la Secretaria General de les Nacions Unides convoqués i organitzés el programa de treball per al comitè de tres membres, disposat a l'acordat en la Resolució 31 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, tan aviat com fos possible.
La resolució va ser adoptada per nou vots a favor i amb les abstencions de Polònia i la Unió Soviètica.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1947 - 1952)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 362 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 362 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou aprovada el 23 d'octubre de 1974. Després de decidir que, tot i que l'Orient Mitjà es trobava en silenci la situació era encara volàtil, el Consell va decidir ampliar el mandat de la Força d'Emergència de les Nacions Unides durant uns altres sis mesos, fins al 24 d'abril de 1975. El Consell va elogiar la Força i els governs que els subministren els seus homes per les seves contribucions i van expressar la seva confiança en mantenir la Força amb la màxima eficiència i economia. La Resolució finalment reafirma que la Força ha de poder funcionar militarment en tot el sector d'operacions d'Egipte i Israel sense diferenciació pel que fa a l'estatut de les Nacions Unides dels diferents contingents.
La resolució va passar amb 13 vots a cap, mentre que la República Popular de la Xina i l'Iraq no van participar en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 360 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 360 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou aprovada el 16 d'agost de 1974. Després de recordar resolucions anteriors i assenyalar que tots els estats han declarat el seu respecte a la sobirania, la independència i la integritat territorial de la República de Xipre, la Resolució registra formalment la seva desaprovació de les accions militars unilaterals preses contra ella per Turquia. El Consell va instar llavors a les parts que compleixin sense demora les seves resolucions anteriors, particularment la resolució 353 i després van demanar al Secretari General de les Nacions Unides que informés de nou les que siguin necessàries per poder adoptar altres mesures destinades a promoure el restabliment de les condicions pacífiques.
La resolució va ser aprovada amb 11 vots contra cap, amb tres abstencions de la República Socialista Soviètica de Belarús, Iraq i la Unió Soviètica.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Serranus stilbostigma

Serranus stilbostigma és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a l'Equador.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Scyliorhinus besnardi

Scyliorhinus besnardi és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 47 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical que viu entre 140-190 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord de l'Uruguai.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* ↑ Menni, R.C. i L.O. Lucifora, 2007. Condrictios de la Argentina y Uruguay. ProBiota, FCNyM, UNLP, Serie Técnica-Didáctica, La Plata, Argentina, 11: 1-15.
* ↑ Nion, H., C. Rios i P. Meneses, 2002. Peces del Uruguay: Lista sistemática y nombres comunes. Montevideo, Uruguai, DINARA, Infopesca.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fritzsch, B. i P. Moller, 1995. A history of electroreception. p. 39-55. A P. Moller (ed.) Electric fishes: history and behavior. Fish and Fisheries Series 17. Chapman & Hall, Londres (Regne Unit).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Howe, J. i V.G. Springer, 1993. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 5: Sharks (Chondrichthyes: Selachii). Smithson. Contrib. Zool. 540:19.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB