OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Genod

Genod és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 66 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Genod era de 66 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 44 habitatges, 26 eren l'habitatge principal de la família, 14 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 42 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 26 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien tres cambres, 8 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Genod el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 38 persones, 32 eren actives i 6 eren inactives. De les 32 persones actives 29 estaven ocupades (17 homes i 12 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 6 persones inactives 3 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa d'informació i comunicació.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Genod a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Genod a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Georg Siimenson

Georg Siimenson (Narva, 16 d'agost de 1912 - Tallinn, 12 de gener de 1984) fou un futbolista estonià de la dècada de 1930.
Fou 42 cops internacional amb la selecció d'Estònia.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de TJK, Estonia Tallinn, Sport Tallinn i Kalev Tallinn.

## Referències

* ↑ «Kõik Eesti internatsionaalid» (en estonian). Estonian Football Association. [Consulta: 22 març 2013].
* ↑ «Estonia - Record International Players». RSSSF. [Consulta: 6 novembre 2009].
* ↑ «ESBL — Siimenson, Georg» (en estonian). Biographical Lexicon of Estonian Sports. Spordikoolituse ja -Teabe Sihtasutus, 31-12-2010. [Consulta: 22 març 2013].
* ↑ (alemany) Profile at Weltfußball.de
# Gerard de Lunèl

* Per a altres significats, vegeu «Gerard».
Gerard de Lunèl o de Ròcafòrt (Lunèl, Erau, Llenguadoc-Rosselló, 1270-1274 - Montesanto, actual Potenza Picena, Macerata, Itàlia, 1295-1299) fou un noble provença, retirat com a eremita. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia i llegenda

Gerard era fill de Gerard d'Ami, senyor de Castelnau i de la casa dels Sabran, il·lustre família del Llenguadoc, i de Teresa, filla de Raimon de Gaucelin. Va néixer entre el 1270 i el 1274, i era germà d'Efrem. En morir el seu avi Raimon de Guacelin, Gerard, conegut com a Geri, rebé en herència la meitat de la baronia de Lunèl, amb quinze viles que en depenien. En morir el seu oncle Guacelin en 1294, rebé una nova herència, administrada durant la seva minoria d'edat pel seu pare Gerard.
En 1295, el rei Felip I de França, que volia disposar d'un port a la Mediterrània, va manifestar el desig de tenir Lunèl sota el seu control, i proposà a Gerard de bescanviar-lo per altres terres: Geri es convertí així en comte de Ròcafòrt de Gardon, també al Llenguadoc (a l'actual Gard).
No gaire després, Geri i el seu germà decidiren d'abandonar la vida mundana i retirar-se a fer vida eremítica. Deixaren Ròcafòrt i anaren a viure en dues coves properes al Pont del Gard, l'antic aqüeducte romà. Unes pluges van fer créixer el cabal del riu i els germans quedaren atrapats a les coves sense poder-ne sortir, ni tan sols a cercar menjar; la tradició diu que salvaren la vida perquè dues serps els portaren pans a la cova. En deixar de ploure i baixar el nivell de l'aigua, Geri i el seu germà s'adreçaren a un castell proper per combregar-hi. En trobar-hi un sacerdot, li explicaren el miracle esdevingut, i la notícia se'n difongué ràpidament.
Aviat, molta gent anà a veure els eremites per implorar-los el seu ajut i les seves pregàries. Davant aquesta fama, Geri marxà, ja que volia continuar fent vida solitària i sense els honors d'altri, anant cap a Palestina. De camí, els dos germans volien passar per Roma i visitar les tombes dels apòstols Pere i Pau. A Roma tingueren notícia que a Ancona vivia un anacoreta anomenat Liberi, amb gran fama de santedat, que volia anar a Terra Santa. Pensaren d'anar amb ell i s'adreçaren a Ancona.
En arribar, però, a Tolentino, Gerard fou atacat per un mal, que anà empitjorant i feu que morís quan era prop de Monte Santo, actual Potenza Picena. Tenia 25 anys, i morí entre 1295 i 1299.

## Veneració

Fou sebollit al mateix Monte Santo, on s'aixecà una capella i se li venerà com a sant. En les actes del consell del comú del gener de 1371 ja consta que se celebrava la festa de San Girio el 25 de maig.
L'1 d'agost de 1742, Benet XIV n'aprovà el culte.

## Bibliografia

* Saint Gérard de Lunel baron de Rochefort.
* Santi, beati e testimoni. "San Gerio (Girio)".
# Girolamo Bernerio

Girolamo Bernerio (Mòdena i Correggio, 14 de novembre de 1540 - Roma, 8 d'agost de 1611) va ser un cardenal italià del segle XVI i començaments del segle xvii. És membre de l'orde dels dominics.
Altres cardenals de la família són Scipione Cobelluzzi (1616), Francesco Cennini de' Salamandri (1621) i Desiderio Scaglia, Orde dels Predicadors (1621).

## Biografia

Girolamo Bernerio és sobretot el teòleg del cardinal Niccolò Sfondrati, el futur Papa Gregori XIV, inquisidor a Gènova i prior de l'abadia de Santa Sabina a Roma. L'any 1586 és nomenat bisbe d'Ascoli Piceno.
Bernerio és fet cardenal pel papa Sixt V en el consistori del 16 de novembre de 1586. A l'any sant de 1600 encomana diverses obres del pintor Lavinia Fontana. És cardenal protopresbíter l'any 1602 i és nomenat vicedegà del Col·legi dels cardenals l'any 1607.
Bernerio participa als dos conclaves de 1590 (elecció d'Urbà VII i Gregori XIV) i als conclaves de 1591 (elecció d'Innocenci XI), de 1592 (elecció de Climent VIII) i als conclaves de 1605 (elecció de Lleó XI i de Pau V).

## Referències

* 1 2 «Cardinals Created by Sixtus V (1585-6)». [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «Girolamo Cardinal Bernerio [Catholic-Hierarchy]». [Consulta: 13 maig 2020].
# Guadramiro

Guadramiro és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2012 |
| 267 | 240 | 204 | 197 | 168 |
# Guadiaro

* Per a altres significats, vegeu «riu Guadiaro».
Guadiaro és una barriada (pedania) de la ciutat de San Roque situada a la desembocadura del riu Guadiaro a la província de Cadis, Andalusia, Espanya. Les festes locals se celebren la 1a setmana de juliol. A causa de la seua proximitat a la costa i a la urbanització turística, Sotogrande, Guadiaro, es dedica principalment al turisme. Ofereix multitud de camps de golf i camps de polo, així com gran quantitat d'activitats nàutiques. Pren nom del riu Guadiaro.

## Enllaços externs

* Pàgina dedicada als pobles de la Serrania de Ronda
* Més informació sobre el poble Guadiaro Arxivat 2007-02-13 a Wayback Machine.
# Gteter

Gteter (en àrab اكتيتر, Igtītr; en amazic ⴳⵯⵜⴰⵜⵔ) és una comuna rural de la província de Taourirt, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.303 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Cesi Bas

Cesi Bas (en llatí: Caesius Bassus) va ser un poeta líric i editor romà que va florir a la meitat del segle i.
En opinió de Quintilià, Bas era l'únic poeta líric romà digne de ser llegit, a excepció d'Horaci: At Lyricorum idem Horatius fere solus legi dignus... Si quemdam adjicere velis, is erit Caesius Bassus, quem nuper vidimus et sed eum longe praecedunt ingenia viventium. Segons Suetoni, Bas era un amic d'infància de Persi, qui li va dedicar la sisena sàtira, en la qual diu que Bas tenia uns seixanta anys l'any 61. Quan Persi va morir, Bas es va encarregar de publicar les seves Sàtires, i sembla que també va publicar La Farsàlia de Lucà.
Només dues línies de les seves composicions poètiques s'han conservat, una de les quals per Priscià de Cesarea (un hexàmetre dactílic) i l'altra per Diòmedes, que el posa com a exemple d'un vers molós. Pel que fa a la seva obra teòrica, va escriure un tractat De Metris, obra en vers de la qual es conserven fragments considerables. Posteriorment hom en va fer un epítome en prosa, que possiblement es correspon amb un breu tractat de mètrica que s'ha conservat a qualque manuscrit amb el nom de Ars Caesii Bassi de Metris, i que actualment és atribuïda a un autor desconegut, convencionalment anomenat Pseudo-Cesi Bas.
Va morir a la seva vil·la per causa de l'erupció del Vesuvi del 79.

## Referències

* 1 2 3 Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 472.
* ↑ «Bassus, Caesius». A: Encyclopædia Britannica.
* ↑ «Caesius 17». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# Grieg (cràter)

Grieg és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 59 km de diàmetre. Porta el nom del compositor noruec Edvard Grieg (1843-1907), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Grieg». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 31 maig 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# El somni de Josep

El somni de Josep és un quadre del pintor italià Daniele Crespi, realitzat en la dècada de 1620. Es troba al Museu d'Història de l'Art de Viena.
En ell es representa l'episodi bíblic en el qual l'àngel avisa a Josep sobre les intencions d'Herodes d'assassinar Jesús segons es relata en l'Evangeli de Mateu. En l'escena principal, Josep dorm amb els útils de professió als seus peus mentre l'àngel li dona les instruccions de fugir a Egipte, alhora que en un plànol molt secundari es percep el pessebre amb el xiquet i la Mare de Déu.

## Referències

* ↑ Mateu 2:13
# Rhamdia humilis

Rhamdia humilis és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18,1 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Günther, A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5: i-xxii + 1-455.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Pardices, A., E. Bermigham i A. Montilla & I. Doadrio 2002: Evolutionary history of the genus Rhamdia (Teleostei: Pimelodidae) in Central America. Molecular Phylogenetics and Evolution v. 25: 172-189.
* Silfvergrip, A.M.C. 1996. A systematic revision of the Neotropical catfish genus Rhamdia (Teleostei, Pimelodidae). Stockholm University and Swedish Museum of Natural History. 156 pp. + 8 pls.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Marie-Thérèse Morlet

Marie-Thérèse Morlet (Guise, Aisne, 18 de novembre de 1913 - 9 de juliol de 2005) va ser una filòloga investigadora francesa especialista en onomàstica.
Va ser alumna d'Albert Dauzat, es va doctorar en lletres amb una tesi sobre l'antroponímia de la Picardia (concretament de la regió fronterera de la Thiérache) (1967) i la tesi complementària sobre el vocabulari de la Xampanya (1967; publicada 1969) i va ser investigadora al CNRS des de 1953 (investigadora honorària des de 1991). A més de nombrosos articles en revistes, es coneix per dues obres principals: Les Noms de personne sur le territoire de l'ancienne Gaule du VIe au XIIe siècle, inventari de noms de persona de l'alta edat mitjana a la Gàl·lia, dividit en volums (noms d'origen germànic, noms de persona d'origen llatí i un darrer volum de noms de persona continguts en topònims, en forma d'índex). I el Dictionnaire étymologique des noms de famille que reprèn i amplia el d'Albert Dauzat, amb el qual ella havia ja col·laborat en les darreres edicions. També va completar el Dictionnaire étymologique des noms de lieux en France d'Albert Dauzat i Charles Rostaing, en la seva reedició de 1978.
Compilà també una bibliografia dels estudis d'onomàstica francesa fins a 1970.

## Obra

* Toponymie de la Thiérache, París, Artrey, 1957, 137 p.
* Étude d'anthroponymie picarde : les noms de personne en Haute Picardie aux XIIIe, XIVe, XVe siècles, Amiens, Musée de Picardie, 1967, 468 p.
* Le Vocabulaire de la Champagne septentrionale au Moyen âge : essai d'inventaire méthodique, París, Klincksieck, 1969, 429 p. Col·lecció « Bibliothèque française et romane. Série A, Manuels et études linguistiques »
* Les Noms de personne sur le territoire de l'ancienne Gaule du VIe au XIIe siècle, 1968, 1972 i 1985
* Les Études d'onomastique en France : de 1938 à 1970, París, Société d'études linguistiques et anthropologiques de France, 1981, 214 p ISBN 2-85297-070-8.
* Dictionnaire étymologique des noms de famille. Paris, Perrin, 1991, 983 p. ISBN 2-262-00812-4, 2a edició 1997, 1032 p. ISBN 2-262-01350-0.
* « Terrier de la Seigneurie du Marquais. Étude Onomastique » in Source picarde / Hommage à René Debrie, Centre d'études picardes de l'Université de Picardie-Jules-Verne n° XLV / Eliktra, Association culturelle picarde n° LXX, Amiens, 1992, p. 141-164.
* "Les noms de personne du Puy-en-Velay en 1367" in: Cahiers de la Haute-Loire. Le Puy-en-Velay 1999.

## Referències

* ↑ Necrologia de Jacques Chaurand, Nouvelle Revue d'Onomastique 45-46, 2005, p. 237-8
* ↑ Tesi al catàleg SUDOC

## Bibliografia

* Necrologia de Jacques Chaurand, Nouvelle Revue d'Onomastique 45-46, 2005, p. 237-8
# Hug el Gran

Hug el Gran és el nom dels següents personatges:
* Hug el Gran (robertià), (Fontaines-en-Sologne, ~898 - 956, Dourdan), comte de París i marquès de Nèustria (923-956), després duc dels Francs (936 - 956), comte d'Auxerre (954- 956)
* Hug el Gran o Hug I de Spoleto (~950 - Pistoia, 1001), duc de Spoleto i marquès de Toscana
* Hug el Gran (sant) (Semur, Regne de França, 1024 - Cluny, 1109), monjo benedictí francès, sisè abat de Cluny, venerat com a sant
* Hug el Gran o Hug de Vermandois (1053 - 1101), comte de Vermandois
# Amazon (pel·lícula)

Amazon (Amazon) és una pel·lícula estatunidenco-finlandesa de Mika Kaurismäki, estrenada el 1990. Rebé el Premi Jussi al millor so per a Jouko Lumme el 1991.

## Argument

Vidu i arruïnat, l'home de negocis finlandès Kari agafa les seves dues filles adolescents i se’n va al Brasil.

## Repartiment

* Rae Dawn Chong: Paola
* Robert Davi: Dan
* Pirkko Hämäläinen: Susanne
* Sidney Martins: Thief
* Ruy Polanah: Julio Cesar
* Aili Solvio: Lea
* Esai Morales

## Al voltant de la pel·lícula

Durant el rodatge de la pel·lícula, Kaurismäki va tractar de minimitzar l'impacte del grup de producció del rodatge en el medi ambient, triant equips que tinguessin el menor impacte sobre el lloc de rodatge, les àrees circumdants i els seus habitants. Als crèdits, es precisa: "cap caiman en aquesta pel·lícula no ha estat mort ni maltractat".

## Referències

* 1 2 Kääpä, Pietari. Intellect Books. The Cinema of Mika Kaurismäki: Transvergent Cinescapes, Emergent Identities (en anglès), 2011, p. 159–160. ISBN 9781841504094.
Viccionari
# Alberto Fernández Blanco

Alberto Fernández Blanco (Cuena, Cantàbria, 15 de gener de 1955 - 14 de desembre de 1984) va ser un ciclista espanyol que fou professional entre 1978 i 1984, durant els quals aconseguí 30 victòries. Era anomenat El Galleta.

## Biografia

Com a ciclista amateur, Alberto Fernández va ser Campió d'Espanya de muntanya. El 1978 va fer el pas al camp professional, aconseguint diversos triomfs en carreres curtes per etapes com ara la Volta a Euskadi o la Volta a Catalunya. Va aconseguir victòries d'etapa a la Volta a Espanya i el Giro d'Itàlia.
Al Tour de França la seva millor posició fou la desena, aconseguida el 1982. Al Giro va ser tercer el 1983, el primer any que el corria. A la Vuelta a Espanya fou tercer el 1983 i segon el 1984.
Va morir, junt a la seva dona, en un accident de cotxe el 14 de desembre de 1984, trencant d'aquesta manera una prometedora carrera professional.
El sobrenom el Galeta es devia al fet que de nen vivia a Aguilar de Campoo, localitat amb diverses fàbriques de galetes.
El 1985 com a homenatge pòstum, l'organització de la Volta a Espanya decidí batejar el cim més alt de la cursa com a Cima Alberto Fernández en honor seu.

## Palmarès

* 1975
** 1r a la Pujada a Gorla
* 1979
** 1r a la Volta a Astúries
* 1980
** 1r a la Volta a Euskadi i vencedor d'una etapa
* 1981
** 1r a la Volta de les Tres Províncies i vencedor d'una etapa
** 1r a la Vuelta a los Valles Mineros
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
* 1982
** 1r a la Volta a Catalunya i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Euskadi
** Vencedor d'una etapa del Tour del Mediterrani
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Burgos
* 1983
** 1r de la Setmana Catalana i vencedor d'una etapa
** 1r a la Pujada a Arrate
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
** Vencedor de 2 etapes del Giro d'Itàlia
* 1984
** 1r al Trofeu Masferrer
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Astúries

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1978. 19è de la classificació general
* 1979. 14è de la classificació general
* 1981. Abandona (1a etapa)
* 1982. 15è de la classificació general
* 1983. 3r de la classificació general. Vencedor d'una etapa. Porta el mallot groc durant 3 etapes
* 1984. 2n de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1980. 25è de la classificació general
* 1981. 21è de la classificació general
* 1982. 10è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1983. 3r de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 1984. 19è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «Edición del dissabte 15 desembre 1984, Página 25 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com». [Consulta: 16 desembre 2022].
* ↑ «FERNÁNDEZ BLANCO Alberto». [Consulta: 16 desembre 2022].
* 1 2 3 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Alberto FERNANDEZ BLANCO» (en italià). [Consulta: 16 desembre 2022].
* ↑ «La cima Alberto Fernández homenaje al ciclista cántabro». ABC (hemeroteca.abc.es), 23 abril 1985, consultado el 19 febrer 2017.

## Enllaços externs

* Palmarès d'Alberto Fernández
# Alfred Argensó Salla

Alfred Argensó Salla (Barcelona, 4 de novembre de 1974) és un exfutbolista català, que ocupava la posició de porter.

## Trajectòria

Del barri de la Zona Franca, es formà a la UE Polvoritense, al futbol base del Barça i al CF Trajana, d'on passà al RCD Espanyol B. Va destacar al filial perico, amb el qual va ser el porter menys golejat al seu grup de la Segona B. A la temporada 98/99 puja al primer equip com a suplent, sense arribar a debutar en Lliga.
A la campanya 99/00 fou cedit al CD Badajoz, de la Segona Divisió, on disputà 33 partits abans de patir una lesió. De nou a l'Espanyol, debutà a la primera divisió, tot jugant tres partits sota els pals de l'equip català.
Entre el 2001 i el 2003 guanyaria presència. No arribà a ser la primera opció a la porteria espanyolista, però hi sumà 28 partits en dues temporades.
Posteriorment, va jugar a les files de l'Elx CF i el Girona FC, on es retirà el 2004.

## Referències

* ↑ «Alfredo Argensó Salla». curiosidadesdelfutbol.wordpress.com. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «"Que sepan que estoy limpio de todo"». Diari As, 24-09-2003. [Consulta: 1r febrer 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador