OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bosquentin

Bosquentin és un municipi francès situat al departament de l'Eure i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 87 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Bosquentin era de 87 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 20 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 60 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 18 eren segones residències i 1 estava desocupat. 56 eren cases i 1 era un apartament. Dels 41 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 5 tenien dues cambres, 10 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Bosquentin el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 16 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 59 persones, 45 eren actives i 14 eren inactives. De les 45 persones actives 41 estaven ocupades (26 homes i 15 dones) i 4 estaven aturades (4 dones i 4 dones). De les 14 persones inactives 5 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 3 eren d'empreses de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta i 1 electricista.
L'any 2000 a Bosquentin hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Bosquentin a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Bosquentin a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Visitors (pel·lícula de 2003)

Visitors és una pel·lícula de terror psicològica australiana de l2003 dirigida per Richard Franklin (la seva darrera pel·lícula), produïda per Jennifer Hadden i protagonitzada per Radha Mitchell, Susannah York i Ray Barrett.

## Premisa

La pel·lícula tracta sobre els sentiments d'una jove que navega sola en un iot arreu del món. La solitud la fa començar a perdre el seny.

## Repartiment

* Radha Mitchell com a Georgia Perry
* Dominic Purcell com a Luke
* Tottie Goldsmith com a Casey
* Susannah York com a Carolyn Perry
* Ray Barrett com a Bill Perry
* Che Timmins com a Kai
* Christopher Kirby com a Rob
* Phil Ceberano com a capità pirata

## Producció

Richard Franklin diu que volia fer un thriller semblant a Patrick.
| « | Tot té lloc en una habitació, bàsicament amb un personatge, i una sèrie d'esdeveniments sobrenaturals o d'un altre món. No necessàriament com Patrick, però en realitat va ser el que li vaig dir a Everett: "Pots donar-me alguna cosa que torni a passar en una habitació?" I va dir, bé, podria ser en un vaixell? I vaig dir, d'acord. | » |

## Taquilla

Visitors va recaptar 34.270 dòlars a la taquilla d'Austràlia.

## Resposta crítica

JR Southall de Starburst va qualificar l'actuació de "genial".

## Referències

* ↑ «Interview with Richard Franklin». Eros 3 (1) (Canberra: Mondo Stumpo). 2003.
* ↑ Film Victoria – Australian Films at the Australian Box Office Arxivat 23 July 2011 a Wayback Machine.
* ↑ JR Southall (30 January 2018). «Visitors (2003)». Starburst.

## Enllaços externs

* Tràiler a YouTube
# Barreiro

Barreiro és un municipi portuguès, situat al districte de Setúbal, a la regió de Lisboa i a la subregió de Península de Setúbal. L'any 2004 tenia 78.992 habitants. Limita a l'est amb Moita, al sud-est amb Palmela, al sud amb Setúbal i Sesimbra, a l'oest amb Seixal i al nord amb l'estuari del Tajo, a l'altre marge del qual es troba Lisboa.

## Població

Població del concelho de Barreiro (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 2 425 | 3 384 | 7 738 | 21 030 | 35 088 | 88 052 | 85 768 | 79 012 | 78 992 |

## Freguesies

* Alto do Seixalinho
* Barreiro (freguesia)
* Coina
* Lavradio
* Palhais
* Santo André
* Santo António da Charneca
* Verderena

## Barreirenses Il·lustres

* Álvaro Velho (século XV-XVI), mariner de Vasco da Gama a l'Índia.
* José Augusto, Futbolista Benfica.
* Manuel Bento, Futbolista Benfica.
* Fernando Chalana, Futbolista Benfica.
* Maria de Lourdes Resende, cantant.
* João Barreiros, Cantor Líric.
* Fernando Farinha, Fadista
* Pedro Feijão, Pintor
* Antonio Cardoso, Cosmòleg
* Raquel Maria, Actriu
* Sisley Dias, Actor
* Rui Quintas, Actor.
# Francesc Coll

«Francesc Coll» té aquests significats:
# Pitó (sàtrapa de l'Índia)

Pitó (en llatí Pithon, apareix en grec com Πίθων, Πείθων, i Πύθων), fill d'Agenor, fou un oficial macedoni al servei d'Alexandre el Gran.
Degut a la coincidència de nom amb un altre Pitó no es pot assegurar en quines campanyes va participar. Comença però a destacar pròpiament a l'Índia on va tenir diversos alts comandaments i va dirigir als πεζεται̂ροι (guàrdies d'infanteria) en la campanya contra els Malaves el 327 aC.
Alexandre li va donar una satrapia a l'Índia, al costat de la de Filip. Va ser enviat a reduir al rei indi Musicà, cosa que va aconseguir, i va fer presoner al rei al que va portar davant d'Alexandre. També va jugar paper destacat en la baixada de l'Indus quan va dirigir un cos de cavalleria que es va reunir a l'exèrcit principal a Pattala, segons Flavi Arrià.
A partir d'aquest moment no se'n sap res de ert sobre la seva vida. Segurament va seguir al govern de la seva satrapia que va conservar a la mort d'Alexandre (323 aC) i al Pacte de Triparadisos (321 aC). Podria haver estat destituït del seu govern per Èumenes de Càrdia que va establir el seu poder a les satrapies llunyanes de l'Índia. En tot cas era enemic d'Èumenes i el 316 aC va rebre d'Antígon el Borni la satrapia de Babilònia. El 314 aC Antígon el va cridar al seu costat per formar un estat major d'oficials experts per ajudar al seu fill Demetri Poliorcetes.
El 312 aC encara estava al costat de Demetri lluitant a Celesíria i el va aconsellar no lliurar batalla a Gaza contra els Ptolemeus, però Demetri es va arriscar i va perdre la batalla. Pitó va morir en aquest combat.

## Referències

* ↑ 1.Pithon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 377-378
# Casa Romagosa

La Casa Romagosa és una obra del municipi de l'Arboç protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'edifici és compost de quatre plantes separades per cornises. Els baixos presenten una portalada i una finestra d'arc rebaixat decorats per una motllura a la part superior i a cada costat per una pilastra adossada a la paret de capitell corregut. El primer pis presenta dos balcons amb base, barana de ferro forjat; i amb una sola porta balconera d'arc rebaixat, decorada també amb els pilastres i els capitells correguts. El segon pis és decorat de la mateixa manera, però els seus dos balcons tenen la base més petita. Les golfes presenten barana de pedra, la qual té al centre la data 1876. Darrere la barana es pot observar una torre de planta poligonal emmerletada a la part de dalt i amb finestres geminades amb arc de mig punt.

## Història

L'edifici fou construït a finals del segle xix (1876).

## Referències

* 1 2 «Casa Romagosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Ignacio Polanco Moreno

Ignacio Polanco Moreno (Madrid, 5 de novembre de 1954) és un empresari espanyol. Ha estat president del Grup PRISA, així com de Timón i de Promotora de Publicaciones, societats posseïdores de la majoria del capital del grup.
Llicenciat en econòmiques per la Universitat Complutense de Madrid i màster en administració d'empreses per l'Institut d'Empresa de Madrid, ha desenvolupat la seva carrera professional a Timón i PRISA. Va ser conseller del Grupo Santillana de Ediciones fins a 2000, i des de juny d'aquest mateix any, va exercir com a adjunt a la presidència de PRISA. El novembre de 2006 va ser designat vicepresident, càrrec que va ocupar fins al seu nomenament com a president el juliol de 2007, després de la mort del seu pare, Jesús de Polanco.
Dins del Grup PRISA ha estat president d'El País, Unión Radio i la Cadena SER, i pertany a més al consell d'administració de Sogecable.

## Referències

* ↑ «Ignacio Polanco presidirá PRISA». El País, p. 20. Edició impresa del 22 de juliol de 2007.
# Enllaç covalent coordinat

S'anomena Enllaç covalent coordinat (en anglès dipolar bond) a l'enllaç químic que es forma quan dos cossos comparteixen un parell d'electrons, procedint aquests dos electrons d'un d'ells.
Aquest tipus d'enllaç es presenta quan un àtom no metàl·lic comparteix un parell d'electrons amb altres àtoms. Per tal que es doni aquest tipus d'enllaç, cal que l'àtom electro-positiu tingui un parell d'electrons lliures en un orbital exterior i que l'àtom electro-negatiu tingui capacitat per a rebre aquest parell d'electrons a la seva última capa de valència.
Aquest tipus d'enllaç és comú en els òxids no metàl·lics i en els ions complexos dels metalls lleugers, així com l'H₂SO₄, NH₃, SO₂. És també el responsable de certs ions com l'ió amoni (NH₄$^+$), on el nitrogen cedeix els dos electrons perquè el quart hidrogen (que prèviament s'hauria ionitzat) s'uneixi a ell. És també important a l'ió oxoni (H₃O$^+$), on l'oxigen cedeix el parell d'electrons.
# Bosquerola camaclara

La bosquerola camaclara (Myiothlypis signata) és un ocell de la família dels parúlids (Parulidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial i sotabosc, localment als Andes de Colòmbia, centre i sud-est del Perú, centre i sud-est de Bolívia i nord-oest de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Bosquerola camaclara». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Becplaner becgroc

El becplaner becgroc (Platalea flavipes) és una espècie d'ocell de la família dels tresquiornítids (Threskiornithidae) que habita els aiguamolls, estanys i pantans d'Austràlia.
# Francesc Coll i Turbau

Francesc Coll i Turbau (Girona, 18 de juliol de 1886 - Girona, 14 de març de 1936) fou un metge cirurgià i polític gironí.

## Biografia

Francesc Coll va néixer al número 9 del carrer Ginesta, al barri del Mercadal de Girona, fill de Francesc Coll i Dagas i d'Àngela Turbau Gruart.
Estudià a l'Institut de Girona entre 1896 i 1900, quan acabà el batxillerat. El mateix any, se n'anà a Barcelona a estudiar medicina i el 1907 es va graduar en medicina i cirurgia. L'any 1909 es doctorà a Madrid amb un treball anomenat "El cáncer y su tratamiento con la fulguración". Coll fou un estudiant brillant, destacant les matrícules d'honor entre les seves notes i per aquesta excel·lència acadèmica li fou concedida la creu d'Alfons XIII el 1914.
El novembre de 1913 fou elegit regidor pel districte primer de Girona, dins d'una candidatura carlina. Poc després, l'1 de gener de 1914 començà la seva primera alcaldia quan fou nomenat batlle de Girona per ordre reial, mandat que durà fins l'1 de gener de 1916. Durant aquest temps, Coll abandonà el Partit Liberal Conservador i es passà a la Lliga Regionalista amb la que es presentà a les eleccions municipals de novembre de 1917 i en sortí reelegit regidor pel districte primer. El 28 de gener de 1921 tornà a ser nomenat batlle, càrrec que ostentà fins al 30 de gener de 1923, quan fou substituït per reial ordre; tot i així, seguí mantenint el càrrec de regidor fins al cop d'Estat de Primo de Rivera, quan fou destituït i empresonat per haver-se adherit a la proposta del CADCI en favor de l'autogovern i el reconeixement de la nació catalana. Acabada la dictadura, tornà a entrar a la corporació municipal i fou elegit batlle de Girona per tercera i última vegada el 13 de març de 1930, en una votació que va guanyar àmpliament per 19 vots a favor i un vot en blanc. Aquest últim mandat acabà el 13 d'abril de 1931, després de les eleccions municipals del dia anterior que varen portar a la proclamació de la Segona República Espanyola i on els republicans aconseguiren la majoria del ple de l'Ajuntament.
Finalment, el doctor Coll traspassà a causa d'una pneumònia vírica durant una epidèmia de grip el 14 de març de 1936 a l'edat de 49 anys.

## Hodonímia

L'Ajuntament de Girona decidí en la sessió del 4 d'agost de 1950 posar el seu nom a un carrer, situat entre el carrer Ferran Agulló i la Gran Via de Jaume I, per homenatjar al qui havia portat la cirurgia moderna a Girona i havia impulsat l'Hospital Provincial i li havia donat prestigi.

## Bibliografia

* Clarà i Resplandis, Josep. Alcaldes de Girona, 1923-1931. Girona: Ajuntament de Girona, 2018, p. 121-140. ISBN 978-84-8496-251-9 [Consulta: 22 febrer 2021].

## Referències

* ↑ Clarà i Resplandis, 2018, p. 121,133.
* ↑ Clarà i Resplandis, 2018, p. 121.
* ↑ Clarà i Resplandis, 2018, p. 121-124.
* ↑ Clarà i Resplandis, 2018, p. 125-130.
* ↑ Clarà i Resplandis, 2018, p. 133.
* ↑ Clara i Resplandis, Josep «Tots els carrers de Girona: El carrer de Francesc Coll i Turbau». El Punt, 1741, 29-09-1984, pàg. 6 [Consulta: 15 setembre 2021].

## Vegeu també

* Llista de batlles de Girona
# Pitó de l'Índia

La pitó de l'Índia (Python molurus), és una espècie de serp de la família Pythonidae, d'hàbits nocturns. Viu al Pakistan, l'Índia, Nepal, Bhutan, Myanmar, Vietnam i Sri Lanka.

## Característiques

Aquest rèptil pot assolir una longitud, de cap a cua, de 6 metres i uns 95 kg de pes, encara que, normalment, no arriba a mesurar més de 5 metres de llarg i els exemplars més petits tenen una longitud de 3 metres. La pitó de l'Índia té un cap típicament triangular, de petita grandària comparada amb la longitud del seu cos.
Per caçar, les pitons disposen d'un sistema de captació de la calor de les seves preses (animals de sang calenta) situat en les mandíbules.
La pitó de l'Índia viu en el sud-est asiàtic (però no a les Filipines) ocupant boscos i prades i altres ambients més humits, propers als rius, com a zones pantanoses o arrossars. A aquest rèptil li agrada banyar-se i es desembolica en l'aigua a la perfecció. Fora de l'aigua, prefereix anar arran de terra, encara que també és capaç de grimpar pels arbres i vegetació similar.

## Alimentació

Les pitons joves mengen tota mena de rosegadors, llangardaixos de grandària petita i cries d'aus. Les pitons adultes depredan grans llangardaixos, cocodrils, petits remugants (cèrvids joves), porcs petits i micos. Encara que el que més freqüentment consumeixen són rosegadors, sobretot rates.

## Referències

* ↑ Reptile Database
# Ignacio Orbaizeta Zabaltza

Ignacio Orbaizeta Zabaltza (Pamplona, Navarra, 4 d'abril de 1923 - Ídem, 20 d'abril de 2011) va ser un ciclista navarrès, que fou professional entre 1941 i 1949. Durant la seva carrera esportiva aconseguí 34 victòries, destacant una etapa a la Volta a Espanya de 1946 i tres a la Volta a Catalunya, una el 1944 i dues el 1946, així com 3 victòries al Gran Premi Pascuas.
Una vegada retirat es convertí en un empresari d'èxit, fundant el 1965 l'empresa d'electrodomèstics Super Ser i presidint l'empresa Azkoyen en els anys de major expansió. Super Ser va patrocinar un equip ciclista durant les temporades 1975 i 1976.

## Palmarés

* 1941
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Mallorca
* 1942
** 1r al Gran Premi Pascuas
* 1944
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
** 1r al Gran Premi Pascuas
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Llevant
** 1r al Circuit Ribera Jalon
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi de la Victòria de Manresa
* 1945
** 1r al Gran Premi Pascuas
* 1946
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Catalunya
** 1r al Trofeu del Sprint.
** 1r al Gran Premi de Beasaín.
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Guipuzcoa
* 1949
** 1r al Trofeu del Sprint.

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1946. Abandona (7a etapa). Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «ORBAICETA Ignacio». [Consulta: 14 desembre 2022].
* ↑ «[URTEKARIA]», 22-10-2007. Arxivat de l'original el 2007-10-22. [Consulta: 14 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Ignacio ORBAICETA ZABALZA» (en italià). [Consulta: 14 desembre 2022].
* ↑ PAMPLONA, I. CASTILLO. «Muere Ignacio Orbaiceta, fundador de Super Ser» (en castellà), 22-04-2011. [Consulta: 14 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Ignacio Orbaizeta a sitiodeciclismo.net
# Calvertita

La calvertita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom en honor de Lauriston D. Calvert (1924-1993) del Consell Superior d'Investigacions Científiques, d'Ottawa, Canadà.

## Característiques

La calvertita és un sulfur de fórmula química Cu₅Ge$_{0,5}$S₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2006. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la calvertita pertany a «02.CA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Cu» juntament amb els següents minerals: covel·lita, klockmannita, spionkopita, yarrowita i nukundamita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Tsumeb, al Tsumeb, a la regió d'Otjikoto (Namíbia), en mineral ric en germani oxidat. Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie, on sol trobar-se associada a altres minerals com: calcocita, digenita, djurleïta, goethita, hematites, quars, plata, stolzita i otjisumeïta.

## Referències

* ↑ «Calvertite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 febrer 2017].
# Vesícula (dermatologia)

Una vesícula és una lesió de la pell, consistent en una elevació circumscrita de l'epidermis a causa d'una acumulació de líquid clar continguda en una cavitat neoformada, d'un volum variable, però petit (diàmetre 1-3 mm).

## Diagnòstic diferencial

* Butllofa: la butllofa és més gran.
* Pústula: el contingut de la pústula és purulent.
* Rarament es pot confondre amb una pàpula petita i semitransparent.
# Francesc Cairó Ricart

Francesc Cairó Ricart (Badalona, 8 de maig de 1949) és un empresari, exjugador i antic directiu del Club Joventut de Badalona. Fill de Francesc Cairó García, històric del bàsquet català i germà de Jordi Cairó Ricart, jugador del primer equip del Club Joventut Badalona.
El 1982 va entrar a la Directiva del Club Joventut Badalona, amb Lluís Conesa a la presidència, com a vicepresident esportiu en totes les àrees.
Fou el representant del Joventut a l'ACB, i fou escollit vicepresident durant la presidència d'Evaristo del Río, on va proposar Eduard Portela per a la presidència executiva.
Com a directiu del Club Jorventut Badalona va desenvolupar una sostinguda tasca per mantenir la catalanitat històrica del club, aconseguint fer de Badalona la seu del bàsquet als Jocs Olímpics de 1992.
La culminació de la seva gestió va ser la de portar la seu del bàsquet a Badalona el 1992, en ocasió de les Olimpíades de Barcelona amb el vist i plau del bàsquet estatal i europeu, el suport de l'alcalde de Badalona Sr. Joan Blanc, Eduard Portela i fent front a l'esportiva rivalitat del Palau Sant Jordi de Barcelona, avalat per la Generalitat de Catalunya amb el MHP Jordi Pujol al capdavant.
D'aquest acord històric, en resta el pavelló Olímpic municipal de Badalona, amb capacitat per a 12.000 persones. Una pista central de joc i dues pistes laterals.
   FITES ESPORTIVES DURANT LA SEVA ETAPA COM A VICEPRESIDENT
   Campionat d'Espanya cadet amb Salva Maldonado.
   Campionat d'Espanya juvenil amb Miquel Nolis.
   3 Campionats consecutius junior amb Pedro Martínez Sánchez.
   8 Lligues catalanes.
   1 Copa Korac 1990 amb Pedro Martínez Sánchez.
   2 Lligues ACB 1990 - 1991 amb Lolo Sainz.
   1992 Subcampió lliga europea amb Lolo Sainz.
   1994 Campió copa de Europa amb Željko Obradović.
# Pontifícia Universitat Catòlica Argentina

La Pontifícia Universitat Catòlica Argentina (UCA) és una universitat catòlica pontifícia privada de l'Argentina que té la seu central al barri de Puerto Madero de la Ciutat Autònoma de Buenos Aires.
Actualment té cinc seus (Buenos Aires, Pergamino, Paraná (Argentina), Rosario (Argentina) i Mendoza, set campus, 17 facultats, 40 carreres universitàries i 70 postgraus.

## Història

La Conferència Episcopal argentina va fundar l'UCA al febrer del 1956, una decisió ratificada a l'assemblea plenària d'octubre del 1957 i que es va materialitzar amb una declaració col·lectiva del 7 de març del 1958 que va declara oficialment fundada la universitat, promulgant conjuntament els seus estatuts aprovats. L'endemà s'assignà el primer rector, Octavio Nicolás Derisi, juntament amb els integrants del Consell Superior i els degans de les diverses facultats. És una universitat pontifícia des del 1960.
És un centre universitari ben posicionat als rànquings. L'any 2013 fou considerada la sisena universitat llatinoamericana segons un estudi del World University Ranking. A nivell local és la segona, darrere de la Universitat de Buenos Aires.

## Referències

* ↑ Secretaría de Políticas Universitarias, Ministerio de Educación de la Nación Argentina. «Anuario 2009 - Estadísticas universitarias» (en español), 2011. Arxivat de l'original el 2011-08-03. [Consulta: 13 març 2014].
* ↑ QS Top Universities. «QS Latin University Rankings - Overall in 2012» (en anglès), 2012. [Consulta: 13 juny].

## Enllaços externs

* Pontificia Universitat Catòlica Argentina
* Carreres de la Universitat Catòlica Argentina Arxivat 2014-02-22 a Wayback Machine.
# Chamboran

Chamboran (en francès Chamborand) és una localitat i comuna de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. La seva població al cens de 1999 era de 237 habitants. Està integrada a la Communauté de communes de Bénévent-Grand-Bourg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 310 | 283 | 277 | 266 | 237 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | André Bouteille | |
| 2008- | Thomas Bernard | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.