OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# David vencedor de Goliat

David vencedor de Goliat és un quadre de Caravaggio, realitzat a l'oli sobre llenç, amb unes dimensions de 110,4 cm d'alt i 91,3 cm d'ample. Està datada cap al 1600 i actualment es conserva en el Museu del Prado, on es troba des de la seva inauguració l'any 1819.
Es creu que el quadre va ser adquirit per un noble amb una relació propera a Caravaggio, cap al 1617, però no està documentat en les col·leccions reials espanyoles fins al 1781, en l'època de Carles III.
La pintura mostra un panorama fosc, i al jove David victoriós, que sosté el cap de Goliat. S'ha pensat que Caravaggio es va autorretratar en aquest quadre, en la figura de Goliat, ja que tenia la sensació que moriria d'aquesta forma.
L'autoria de l'obra va ser discutida dècades enrere, però actualment es considera autògrafa de Caravaggio amb tota seguretat. Una de les pistes que avalen l'autoria és que, vista amb rajos X, la pintura desvetlla un esbós molt diferent en el cap de Goliat.

## Altres versions i còpies

Caravaggio va tractar aquest mateix tema de diferents maneres a través de dos altres quadres: David amb el cap de Goliat conservat al Museu d'Història de l'Art de Viena i David amb el cap de Goliat (Caravaggio) que es troba a la Galeria Borghese de Roma.
Del quadre del Prado, diferents còpies es troben en col·leccions particulars, a Madrid especialment; una d'elles, que ara es troba a Nova York després d'haver passat per Cuba i El Salvador, hauria pogut ser realitzada amb la intervenció del mateix Caravaggio. L'emmercat de l'escena és lleugerament més gran i mostra també a la part inferior del quadre, davant dels peus de David, alguns còdols pel seu cabestrell; segons l'historiador de l'art italià Maurizio Marini, això reflecteix l'estat complet de l'original abans que fos retallat com mostra la versió del Prado: el quadre hauria doncs pogut ser creat amb la participació del mestre en la hipòtesi d'un tipus de taller romà de Caravaggio.

## Referències

* 1 2 Scaletti, 2015b, p. 262.
* ↑ Scaletti, 2015a, p. 73.

## Bibliografia

* CARRASAT, Patricia: Mestres de la pintura, Spes Editorial, S.L.2005. ISBN 84-8332-597-7
* VALDOVINOS CRUZ, José Manuel, El Prat, col·leccions de pintura, Madrid, Lunwerg Editors, 200. ISBN 84-7782-694-3.
* Fabio, Scaletti; Claudio Strinati (dir.). Catalogue des œuvres originales 978-2-8099-1314-9. Editions Place des Victoires, 2015.
* Fabio, Scaletti; Claudio Strinati (dir.). Le problème des attributions 243-291. Editions Place des Victoires, 2015. ISBN 978-2-8099-1314-9.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'obra a la pàgina web del Museu del Prado.
* Anàlisi de l'obra a Artehistoria.com
# Zelioni (Kamtxatka)

* Per a altres significats, vegeu «Zelioni».
Zelioni (en rus: Зелёный) és un poble (un possiólok) del krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2020 tenia 735 habitants. Pertany al districte de Iélizovo.

## Referències

* ↑ Населенные пункты Камчатки (даты возникновения, наименования, переименования, упразднения; краткая топонимика Камчатки)
* ↑ Березняки (Камчатский край — Россия)
# Editorial Selecta

Editorial Selecta fou una empresa editorial creada a Barcelona el 1946 per Josep Maria Cruzet i Sanfeliu. Va ser una de les primeres a editar llibres en català després de la guerra civil espanyola després de diverses gestions a Madrid arran l'èxit obtingut per l'edició de les Obres Completes de Jacint Verdaguer el 1943. Els directors literaris foren Josep Miracle i Montserrat i Tomàs Tebé.
D'antuvi només va poder llançar reedicions de clàssics catalans (Jacint Verdaguer, Santiago Rusiñol, Eugeni d'Ors, Narcís Oller, Àngel Guimerà, Joaquim Ruyra, Carles Soldevila, Josep Maria de Sagarra), però a poc a poc anà editant obres noves d'autors ja coneguts o nous, com Ferran Canyameres, Josep Maria Espinàs, Joan Triadú, Ramon Folch i Camarasa, Baltasar Porcel, Joan Fuster, Maria Aurèlia Capmany o Artur Bladé. Publicà poesia, novel·la, conte, assaig, teatre, crítica, llibres de viatges, memòries i història. Entre les col·leccions editades podem destacar:
* Biblioteca Selecta, des del 1946, amb més de 500 títols
* Biblioteca Perenne, des del 1948, ha publicat les obres completes de Joan Amades, Joan Maragall, Joaquim Ruyra, Gaziel, Santiago Rusiñol, Àngel Guimerà, Carles Soldevila i Jacint Verdaguer.
* Biblioteca Excelsa, des del 1948, recull en un sol volum o diversos les obres de Víctor Català, Josep Pla, Guerau de Liost, Miquel dels Sants Oliver i el teatre de Josep Maria de Sagarra.
* Col·lecció Antílop (de primer denominada Biblioteca Gasela), des del 1975, especialitzada en novel·la, ha publicat tant autors clàssics (Bernat Metge, Narcís Oller, Víctor Català, Sebastià Juan Arbó, Miquel Llor, etc.) com novells, en el seu moment (Josep Albanell, Teresa Pàmies, Antoni Mus, Joan Rendé…).
Entre 1951 i 1959 convocà amb Editorial Aymà els premis de novel·la Joanot Martorell, el Víctor Català de narració i el de biografia Aedos, a partir del 1953. El 1956 crearen també el premi Josep Yxart d'assaig. Celebrà vetllades literàries a la Casa del Llibre i el 1955 fundà la Central de Literatura Catalana per tal de vendre literatura catalana per subscripció.
El 1985 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya. El 1986 es fusionà amb la Llibreria Catalònia, i el 1998 fou adquirida per Edicions 62.

## Fons i documentació

Una part important de la seva documentació històrica es troba inclosa dins del fons del seu fundador, Josep Maria Cruzet, conservada a la Biblioteca de Catalunya.

## Referències

* 1 2 «Editorial Selecta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Editorial Selecta a la UOC
* ↑ Mireia Sopena. La Selecta, centre de l'edició i de la vida literària (1943-1962). Universitat Autònoma de Barcelona, 2021.
* ↑ http://cataleg.bnc.cat/record=b2211074~S13*cat Arxivat 2020-03-23 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* (català) Pàgina dedicada a Josep Maria Cruzet i l'Editorial Selecta, dins de lletrA, l'espai de literatura catalana de la Universitat Oberta de Catalunya
* (català) Editorial Selecta Arxivat 2011-09-06 a Wayback Machine. dins Edicions 62
* Fons Editorial Selecta - Llibreria Catalònia a la Biblioteca de Catalunya.
# Lluís Romero i Pérez

Lluís Romero i Pérez (Barcelona, 1916 - Barcelona, 4 de febrer de 2009) va ser un escriptor català, guanyador dels premis de novel·la Nadal (1951), Planeta (1963) i Ramon Llull (1991). Va destacar també en la seva faceta d'autor d'assajos històrics i biogràfics.

## Biografia

Estudiant de Peritatge Mercantil, durant la Guerra civil va ser empresonat pels republicans al castell de Montjuïc. Més tard va combatre en la Divisió Blava.
Prolífic autor, va obtenir dos dels premis més importants de la literatura a Espanya: el 1951 va rebre el Nadal per la seva obra La Noria, i el 1963, el Planeta per El Cacique. Així mateix li van concedir, el 1982, el Premi Espejo d'Espanya, per Por qué y cómo mataron a Calvo Sotelo, i el 1991, el Premi Ramon Llull de novel·la per Castell de cartes.
És considerat un dels escriptors destacats de la postguerra, i la seva obra té un ampli registre: narrativa breu, novel·la, llibres de viatges, assajos, poesia, etc. Va dedicar una part de la seva producció a la Guerra Civil i a la persona i obra de Salvador Dalí. Pertany al moviment neorrealista hispànic del segle xx.
Va morir a Barcelona el 4 de febrer de 2009.

## Obres
### En castellà

* Cuerda tensa (1950)
* La Noria (1951)
* Ha pasado una sombra (1953)
* Carta de ayer (1953)
* Las viejas voces (1955)
* Los otros (1956)
* Libro de las tabernas de España (1956)
* Esas sombras de trasmundo (1957)
* Tudá (Allá) (1957)
* La noche buena (1960)
* La corriente (1962)
* El cacique (1963)
* Tres días de julio (1967)
* Desastre de Cartagena (1971)
* Todo Dalí en un rostro (1975)
* El final de la guerra (1976)
* Cara y cruz de la República (1980)
* Por qué y cómo mataron a Calvo Sotelo (1982)
* Aguilar Moré con Joan Iriarte (1983)
* Aquel Dalí (1984)
* Dedálico Dalí (1989)
* Salvador Dalí (1992)

### En català

* La finestra (1956)
* El carrer (1959)
* Castell de cartes (1991)

## Referències

* ↑ Luis Romero, novelista
* ↑ El escritor Luis Romero Pérez ha fallecido el 4 de febrero

## Enllaços externs

* Manuscrits de LLuís Romero Pérez a la Biblioteca de Catalunya.
# Ruben Aguilar

Ruben Aguilar (Grenoble, França, 26 d'abril de 1993) és un futbolista francès que juga com a defensa i el seu equip actual és el RC Lens de la Ligue 1 de França.

## Trajectòria

Va fitxar per l'AJ Auxerre el 2014 des del Grenoble Foot 38. Va fer el seu debut en la Ligue 2 l'1 d'agost de 2014 contra el Le Havre AC en una victòria per 2-0 a casa. La temporada 2016-17 va jugar 30 partits de lliga per l'AJ Auxerre.
Al maig de 2017 va signar amb el Montpeller HSC.
El 6 d'agost de 2019 va fitxar per l'AS Mònaco amb un contracte de cinc anys.

## Internacional

L'11 de novembre de 2020 va debutar amb la selecció absoluta de França en un partit amistós davant Finlàndia que van perdre per 0-2.

## Vida privada

Té ascendència espanyola ja que el seu pare és espanyol.

## Referències

* 1 2 «Ruben Aguilar» (en francès). [Paris].
* ↑ «"Ruben Aguilar Socceway Profile"». [Consulta: 7 agost 2018].
* ↑ «Ruben Aguilar (Auxerre) signe à Montpellier» (en francès). L'Équipe, 23-05-2017. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «La réaction de Ruben Aguilar» (en francès). FFF, 12-11-2020. [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «Un "español" con Francia». As, 09-11-2020. [Consulta: 12 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa a Soccerway
* Fitxa a L'Equipe
# Volsk

Volsk - Вольск (rus) - és una ciutat de l'óblast de Saràtov, a Rússia. Volsk es troba a la riba dreta del Volga, davant de la desembocadura de l'afluent Bolxoi Irguiz. És a 28 km a l'oest de Balakovo, a 111 km al nord-est de Saràtov i a 761 km al sud-est de Moscou. L'origen de la vila es remunta a la fundació de l'slobodà de Malikovka el 1690, que rebé l'estatus de ciutat i el nom de Volgsk el 1780. Al segle xix el nom evolucionà progressivament fins a Volsk, més fàcil de pronunciar.

## Vegeu també

* Dubróvnoie
# West Leechburg

West Leechburg és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.290 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Leechburg tenia 1.290 habitants, 542 habitatges, i 405 famílies. La densitat de població era de 535,6 habitants/km².
Dels 542 habitatges en un 27,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 25,1% no eren unitats familiars. En el 22% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,77.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,2% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 24,9% de 45 a 60 i un 22,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.167$ i la renda mediana per família de 44.000$. Els homes tenien una renda mediana de 40.875$ mentre que les dones 21.944$. La renda per capita de la població era de 20.192$. Entorn del 4,9% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Leechburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Leechburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vilmos Varjú

Vilmos Varjú (Békés, 10 de juny de 1937 - Budapest, 17 de febrer de 1994) fou un atleta hongarès, especialista en el llançament de pes, que va competir entre finals de la dècada de 1950 i començaments de la de 1970.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on guanyà la medalla de bronze en la prova del llançament de pes del programa d'atletisme. Als Jocs de 1968 quedà eliminat en sèries en la mateixa prova, mentre als de 1972 fou vuitè, novament, en la prova del llançament de pes.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat d'Europa d'atletisme, el 1962 i 1966, així com una medalla d'or al Campionat d'Europa d'atletisme en pista coberta de 1966, sempre en la prova del llançament de pes.
A nivell nacional aconseguí el campionat hongarès tretze vegades, de 1958 a 1960 i de 1963 a 1972. Va millorar disset vegades el rècord hongarès, passant dels 16,63 metres als 20,45 metres (1971), rècord que no fou millorat fins al 2001. També va posseir en dues ocasions el rècord europeu.

## Millors marques

* Llançament de pes. 20,45 metres (1971)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Vilmos Varjú». [Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ «Berlín 2018 Leichtathletik - EM Statistics Handbook» p. 518, 524. European Athletics, 14-09-2019. Arxivat de l'original el 2019-09-14. [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ «Hungarian Championships». [Consulta: 4 octubre 2022].
* 1 2 «Track and Field Statistics». [Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ Havas László.. A magyar sport aranykönyve. 5., jav. bőv. kiad. Budapest: Sport, 1982. ISBN 963-253-572-3.
* ↑ Új magyar életrajzi lexikon. Budapest: Magyar Könyvklub, 2001-2007. ISBN 963-547-414-8.
# Vilobí

* Aquest article tracta sobre la muntanya. Vegeu-ne altres significats a «Vilobí (desambiguació)».
Vilobí és una muntanya de 681 metres que es troba a la serra de Vilobí, al municipi de Vimbodí i Poblet, a la comarca de la Conca de Barberà.
Al cim s'hi pot trobar un vèrtex geodèsic (referència 262124001).
Segons Alcover i Moll, el nom ve del llatí vīlla Albīni, 'vila d'Albí' (nom personal).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Diccionari català-valencià-balear». [Consulta: 16 març 2021].
# Virginia, la monja de Monza

Virginia, la monja de Monza (títol original: Virginia, la monaca Di Monza) és una pel·lícula italiana de la RAI, estrenada exclusivament en aquest canal l'any 2005. Ha estat doblada al català.

## Argument

Narra la vida de la religiosa benedictina Sor Virginia María De Leyva [1575-1622] (encarnada per Giovanna Mezzogiorno): ença des de la seva adolescència, la seva forçada entrada al monestir, els seus idil·lis amb Paolo Osio, el Duc de Monza (Stefano Dionisi), fins als seus últims anys de vida, quan Sor Virginia es retroba amb la seva filla Mariana Osio (Delia Boccardo).

## Repartiment

* Giovanna Mezzogiorno: Virginia María De Leyva.
* Stefano Dionisi: Paolo Osio.
* Toni Bertorelli: el Comendador Martin de Leyva.
* Renato Scarpa: Martin de Leyva (fill)
* Delia Boccardo: Mariana Osio.
* Xabier Elorriaga: el Cardenal Borromeo.
* Elia Schilton

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Virginia, la monja de Monza». [Consulta: 31 octubre 2018].
* ↑ «Virginia, la monaca di Monza | Barcelona Film Commission». [Consulta: 31 octubre 2018].
# Virginia (cràter)

Virginia és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 18,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim llatí, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Virginia». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Wardita

La wardita és un mineral de la classe dels minerals fosfats, i dins d'aquesta pertany a l'anomenat “grup de la wardita”. Va ser descoberta l'any 1896 a Fairfield (Utah), als Estats Units, sent nomenada així en honor de Henry A. Ward, mineralogista nord-americà.

## Característiques químiques

És un fosfat hidroxilat i hidratat de sodi i alumini.
És l'anàleg amb alumini de la cyrilovita, i l'anàleg amb OH de la fluoro-wardita. Pot ser confosa amb la variscita, molt semblant però del sistema cristal·lí ortoròmbic.

## Formació i jaciments

Apareix com a component dels nòduls fosfàtics de baixa temperatura en roques sedimentàries. És un component inusual en complexos de roques pegmatites zonades.
Sol trobar-se associat a altres minerals com: variscita, mil·lisita, crandal·lita, ferrisicklerita, mitridatita, whitlockita, montgomeryíta, fairfieldita o eosforita.

## Usos

Pot ser emprada com a gemma, molt atractiva.

## Referències

* ↑ Davison J.M., 1896.
* ↑ Base de dades de gemes.
# Volta a Castella i Lleó 2005

La Volta a Castella i Lleó 2005 va ser la 20a edició d'aquesta cursa ciclista que transcorre per Castella i Lleó. Es va disputar entre el 27 d'abril a l'1 de maig de 2005, sobre un total de 712,5 km, repartits entre cinc etapes.

## Classificacions finals
### Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Carlos García Quesada | Comunidad Valenciana | 17h 03' 31" |
| 2 | Francisco Pérez | Milaneza-Maia | + 50" |
| 3 | David Blanco | Comunidad Valenciana | + 1'08" |
| 4 | Eladio Jiménez | Comunidad Valenciana | + 1'21" |
| 5 | Javier Pascual Rodríguez | Comunidad Valenciana | + 1'56" |
| 6 | Jorge Ferrio | Spiuk | + 2'03" |
| 7 | Stéphane Goubert | Ag2R Prevoyance | + 2'07" |
| 8 | Bruno Castanheira | Milaneza-Maia | + 2'33" |
| 9 | Mikel Astarloza | Ag2R Prevoyance | + 2'36" |
| 10 | Daniel Petrov | Milaneza-Maia | + 2'53" |

### Altres classificacions

* Classificació per punts. Carlos García Quesada (Comunidad Valenciana)
* Classificació de la muntanya. Alexis Rodríguez (Barbot-Pascoal)
* Combinada. Carlos García Quesada (Comunidad Valenciana)
* Classificació per equips. Comunidad Valenciana

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a | 27 d'abril | Astorga - Astorga | 142 km | Sergio Ribeiro | Sergio Ribeiro |
| 2a | 28 d'abril | Astorga - Zamora | 168 km | Carles Torrent | Luis Pasamontes |
| 3a | 29 d'abril | Zamora - Toro | 45 km (CRE) | Ag2r Prevoyance | Stéphane Goubert |
| 4a | 30 d'abril | Zamora - Salamanca | 181 km | Carlos García Quesada | Stéphane Goubert |
| 5a | 1 de maig | Salamanca - Segòvia | 176,5 km | Carlos García Quesada | Carlos García Quesada |

## Enllaços externs

* Volta a Castella i Lleó (castellà)
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a autobus.cyclingnews.com
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a cqranking.com
# Volta a Castella i Lleó 2008

La Volta a Castella i Lleó 2008 és la 23a edició d'aquesta cursa ciclista que transcorre per Castella i Lleó. Es va disputar entre el 24 i el 28 de març de 2008, sobre un total de 630,1 km, repartits entre cinc etapes.

## Classificacions finals
### Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Alberto Contador | Team Astana | 15h 57'37" |
| 2 | Mauricio Soler | Barloworld | + 39" |
| 3 | Thomas Dekker | Rabobank | + 46" |
| 4 | Levi Leipheimer | Team Astana | + 1'09" |
| 5 | Denís Ménxov | Rabobank | + 1'23" |
| 6 | Bauke Mollema | Rabobank | + 1'30" |
| 7 | Moisés Dueñas | Barloworld | + 1'40" |
| 8 | Sergio Pardilla | Burgos Monumental | + 1'42" |
| 9 | Ezequiel Mosquera | Karpin Galicia | + 1'55" |
| 10 | Christian Vande Velde | Slipstream Chipotle | + 1'55" |

### Altres classificacions

* Classificació per punts. Thomas Dekker (Rabobank)
* Classificació de la muntanya. Ivan Melero (Orbea-Oreka S.D.A.)
* Combinada. Alberto Contador (Team Astana)
* Classificació per equips. Rabobank

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a | 24 de març | Valsaín - La Granja de San Ildefonso | 9,7 km (CRI | Alberto Contador | Alberto Contador |
| 2a | 25 de març | Segòvia - Àvila | 141,7 km | Karsten Kroon | Alberto Contador |
| 3a | 26 de març | Valladolid - Urueña | 159,9 km | Francisco José Ventoso | Alberto Contador |
| 4a | 27 de març | Carrión de los Condes - Collado Salcedillo | 160,8 km | Alberto Contador | Alberto Contador |
| 5a | 28 de març | Guardo - Riaño | 158 km | Koldo Fernández | Alberto Contador |

## Notes

* 1 2 3 4 A Thomas Dekker se li van anul·lar els resultats obtinguts del 24/12/2007 al 1/7/2009

## Enllaços externs

* Volta a Castella i Lleó (castellà)
# Xemiàkino

Xemiàkino (en rus: Шемякино) és un poble de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 20 habitants.

## Referències

* ↑ «Barashikha». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ «Схема территориального планирования Маловишерского муниципального района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2016-03-14.
# Xemràievka

Xemràievka - Шемраевка (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 34 habitants. Pertany al districte (raion) de Xebékino.

## Referències

* ↑ «Znamenka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Генеральный план Шебекинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-05-27. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 29 gener 2022].
# Wilhelmvierlingita

La wilhelmvierlingita és un mineral de la classe dels fosfats del grup de la overita. Anomenat així per Wilhelm Vierling, estudiós dels minerals de Hagendorf.

## Característiques

La wilhelmvierlingita és un fosfat de fórmula química CaMnFe$^{3+}$(PO₄)₂(OH)·2H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la wilhelmvierlingita pertany a «08.DH: Fosfats amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ < 1:1» juntament amb els següents minerals: minyulita, leucofosfita, esfeniscidita, tinsleyita, jahnsita-(CaMnMg), jahnsita-(CaMnMn), keckita, rittmannita, jahnsita-(CaFeMg), whiteïta-(CaMnMg), whiteïta-(MnFeMg), jahnsita-(MnMnMn), kaluginita, jahnsita-(NaFeMg), jahnsita-(CaMnFe), jahnsita-(NaMnMg), jahnsita-(CaMgMg), manganosegelerita, overita, segelerita, whiteïta-(CaFeMg), juonniïta, calcioferrita, kingsmountita, montgomeryita, zodacita, arseniosiderita, kolfanita, mitridatita, pararobertsita, robertsita, sailaufita, mantienneïta, paulkerrita, benyacarita, xantoxenita, mahnertita, andyrobertsita, calcioandyrobertsita, englishita i bouazzerita.

## Formació i jaciments

Es forma com a rar mineral secundari en una pegmatita granítica zonada (només s'ha descrit a la seva localitat tipus), associada a rockbridgeïta i zwieselita.

## Referències

* ↑ «Wilhelmvierlingite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Wilhelmvierlingite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2019-05-08. [Consulta: 29 maig 2018].