OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dasyatis zugei

Dasyatis zugei és una espècie de peix de la família dels dasiàtids i de l'ordre dels myliobatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 29 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Alimentació

Menja organismes bentònics, principalment peixos i crustacis petits.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Índia fins al sud del Japó, Myanmar, Malàisia, Indonèsia, la Xina i Indoxina.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ «Dasyatis zugei». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Last, P.R. i L.J.V. Compagno, 1999. Dasyatididae. Stingrays. p. 1479-1505. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma. (anglès)
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315. (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* Barcodes of Life (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
# Adolf de Pallars

Adolf de Pallars, (?-923) primer bisbe de Roda d'Isàvena (887-923). Consagrat pel bisbe usurpador d'Urgell, Esclua.
Hi hagué molt enrenou sobre la creació del bisbat, promogut per Ramon II de Pallars-Ribagorça, pare d'Ató de Bigorra (segon bisbe d'aquesta seu), amb l'ajuda del bisbe usurpador Esclua a la diòcesi d'Urgell. Aquest bisbat fou molt efímer, però el seu net, Ramon III de Ribagorça, tornà a promoure'l i aconseguí refermar-lo però amb poca eficàcia en l'organització eclesiàstica del territori. El Bisbat de Roda de Ribagorça quedà limitat només al comtat de la Ribagorça, sense el Pallars.
El 892, el sínode de la Seu d'Urgell posà fi a la crisi eclesiàstica als comtats catalans destituint Esclua. El bisbe Adolf continuà en el càrrec fins a la mort, moment en què el nou bisbat de Pallars havia de tornar a la diòcesi d'Urgell. Esclua fou condemnat i excomunicat, fou ignominiosament deposat de les insígnies episcopals: despullat davant tothom dels induments episcopals i estripats aquests, trencats els seus bàculs sobre el seu cap i arrencat els anells dels seus dits, fou expulsat de tot ordre clerical i deposat.
De tota manera, el Bisbat de Roda de Ribagorça a més de perdurar fins a la mort Adolf, encara el succeí Ató de Bigorra, aproximadament fins a la nova creació de nou del bisbat i l'entrada del nou bisbe Odesind de Ribagorça, un fill de Ramon III de Ribagorça i Toda d'Aragó.

## Referències

* ↑ (català) Mestre, 1998: p. 919, entrada: "Ribagorça, comtat de"
* ↑ L'Enciclopèdia.cat
* ↑ (català) Junyent, Eduardo. L'arquitectura religiosa a Catalunya abans del romànic. L'Abadia de Montserrat, 1983, pàg. 53. ISBN 8472025551.
* ↑ (català) Boix i Pociello, Jordi C. De Roda a Lleida: la fi d'un somni heroic. Vielha: Ed Institut d'Estudis del Baix Cinca I.E.A., maig 1998. ISBN 84-87861-28-8.
* ↑ (català) B. de Riquer (dir.), 1998: p. 161
* ↑ (català) d'Abadal i de Vinyals, Ramon. El temps i el regiment del comte Guifré el Pilós. Sabadell: AUSA, 1989, p. 210. ISBN 84-86329-46-9.

## Enllaços externs

* «Adolf de Pallars». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Aleu

«Aleu» té aquests significats:
* Construcciones Metálicas Aleu, fabricant de motocicletes
* Toponímia:
** Aleu (francès) Àleu (Arieja) (francès), municipi francès al departament d'Arieja (regió de Migdia-Pirineus)
** Casa-fàbrica Aleu, fàbrica desapareguda especialitzada en el tèxtil a la ciutat de Barcelona
* Biografies:
** Andreu Aleu i Teixidor (Tarragona, 1832 - Sant Boi de Llobregat, 1900), escultor català
** Baldiri Aleu i Torres
** Caterina Aleu Pons (Barcelona, 1410 - Barcelona, 1460), burgesa vinculada amb el poble de Sant Celoni
** Dolors Aleu i Riera
** Franc Aleu (Barcelona, 1966), artista català
** Francesc Castelló i Aleu (Alacant, 1914 - Lleida, 1936), enginyer català executat durant la Guerra Civil per la seua militància catòlica
** Marc Aleu i Socies (Barcelona, 1922 - Cadaqués, 1996), pintor
** Miquel Aleu i Padreny
** Ramon Aleu i Jornet (Margalef, Priorat, 1948), polític català
Viccionari
# Al Barkanyene

Al Barkanyene (en àrab البركانيين, al-Barkāniyyīn; en amazic ⵉⴱⵔⴽⴰⵏⵢⵢⵏ) és una comuna rural de la província de Nador, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 2.540 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Almada

Almada és una ciutat portuguesa que pertany al districte de Setúbal, a la regió de Lisboa i la Subregió de la Península de Setúbal, amb aproximadament 101.500 habitants. És seu d'un municipi densament poblat amb 69,98 km quadrats i 160.826 habitants (dades del cens de 2001). Està subdividit en 11 freguesias (en català: parròquies). Limita a l'est amb el municipi de Seixal, al sud amb Sesimbra, a l'oest amb l'Oceà Atlàntic en una ampla costa, i al nord i nord-est s'obre cap a l'estuari del Tajo, davant els municipis de Lisboa i Oeiras. Aquest municipi va rebre fòrum del rei Sancho I en 1190.
Monuments: Monumento Nacional del Cristo Rei, Ponte 25 d'abril. Vistes panoràmiques: Rio Tajo, monument dedicat amb el nom de Crist Rei, Ponte 25 de Abril, entre Almada i Lisboa.

## Població

Població :
| Any | 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| Població | 3 363 | 6 440 | 15 764 | 23 694 | 70 968 | 147 690 | 151 783 | 160 825 | 165 363 |

## Freguesies

* Almada
* Cacilhas
* Caparica
* Charneca de Caparica
* Costa de Caparica
* Cova da Piedade
* Feijó
* Laranjeiro
* Pragal
* Sobreda
* Trafaria

## Vegeu també

* Ava Inferi.
# Agafamosquits tropical

Lagafamosquits tropical (Polioptila plumbea) és un ocell de la família dels polioptílids (Polioptilidae).

## Hàbitat i distribució

Viu als boscos, matolls, sabana i manglars, des de Mèxic meridional cap al sud, a través d'Amèrica Central, Colòmbia, Veneçuela, Guaianes, nord del Perú i nord del Brasil.

## Taxonomia

Segons algunes classificacons la subespècie pròpia del nord del Perú és en realitat una espècie de ple dret:
* Polioptila maior - agafamosquits del Marañón.

## Referències

* ↑ «Agafamosquits tropical». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
# Alex Kirsch

Alex Kirsch (Ciutat de Luxemburg, 12 de juny de 1992) és un ciclista luxemburguès, professional des del 2012 i actualment a l'equip Lidl-Trek. Combina la carretera amb el ciclocròs.

## Palmarès

* 2012
** Campió de Luxemburg en ruta sub-23
* 2013
** Campió de Luxemburg en ruta sub-23
** Campió de Luxemburg en contrarellotge sub-23
* 2014
** Campió de Luxemburg en ruta sub-23
** Campió de Luxemburg en contrarellotge sub-23
* 2023
** Campió de Luxemburg en ruta
** Campió de Luxemburg en contrarellotge

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2019. 125è de la classificació general
* 2022. 119è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2022. Abandona (6a etapa)
* 2023. 115è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2023. 97è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Trek-Segafredo announce official 2019 rosters for men and women». Trek Bicycle Corporation. Intrepid Corporation, 27-12-2018 [Consulta: 5 gener 2019].
* ↑ «Trek-Segafredo announce complete 2020 men's roster». Cyclingnews.com. Future plc, 09-11-2019 [Consulta: 3 gener 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Alexandre Blain

Alexandre Blain (Niça, 7 de març de 1981) és un ciclista francès professional des del 2008 i actualment a l'equip Madison Genesis. Del seu palmarès destaca el Tour de Normandia de 2011 i a la Rutland-Melton International CiCLE Classic de l'any següent.

## Palmarès

* 2005
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Lleida
* 2007
** 1r al Tour de Loir i Cher
** 1r als Boucles Catalans
** Vencedor d'una etapa al Tour de Gironda
** Vencedor d'una etapa a la Ronda de l'Oise
* 2011
** 1r al Tour de Normandia i vencedor d'una etapa
* 2012
** 1r a la Rutland-Melton International CiCLE Classic
* 2013
** Vencedor d'una etapa al Tour de Normandia

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Alahis

Alahis, també Alachis o Alagis (? – Cornate d'Adda, 689), fou un duc longobard, duc de Trento al segle VII i usurpador del tron dels longobards i d'Itàlia entre 688 i 689.
Duc de Trento i arrià, es va posar al capdavant de la rebel·lió dels llombards del nord-est del regne contra el rei Perctarit, al voltant del 680. Probablement va ser l'associació al tron de Cunipert, fill de Perctarit, el que va encendre l'aixecament que va oposar a les tendències guerreres i religioses d'una part dels llombards encara substancials (pagans, arrians o seguidors del cisma tricapitolí) a la política dinàstica, pro-catòlica i a la pacificació portada a terme per la dinastia bavaresa encarnada per Perctarit i Cunipert. Perctarit va demanar ajut als bavaresos, que van envair el Trentí; Alahis va poder resistir i es va tancar a Trento que fou assetjada pel mateix rei, sense èxit. Alahis estava vinculat per llaços d'amistat amb Cunipert, i precisament per això el rei va encarregar al seu fill negociar un acord provisional; el preu de l'acord va ser la cessió a Alahis del ducat de Brèscia.
Quan, l'any 688 va morir Perctarit, Cunipert es va proclamar rei, i la rebel·lió va esclatar de nou. Alahis es va aprofitar una absència del rei per ocupar Pavia, capital del regne, i va obligar a Cunipert a refugiar-se a l'illa Comacina. En el govern, però, aviat es va mostrar opressiu i tirànic i es va alienar el suport popular, sobretot per la seva política d'hostilitat cap a l'Església Catòlica i esbiaixada a favor dels arrians.
El 689 Cunipert, gràcies al suport de la població i el clergat catòlic, va ser capaç de construir un exèrcit amb el qual es va enfrontar a l'usurpador en la batalla de Cornate, un combat a la plana entre Trezzo i Cornate d'Adda, al llarg del riu que marcava la frontera entre l'est i l'oest del regne. Alahis, que s'havia aliat amb Venècia, va ser derrotat i mort al final de la batalla.

## Nota

* ↑ La data es discutidaM Jörg Jarnut diu que la batalla fou el 688 (Storia dei Longobardi, pàg. 67), però la majoria la situa al 689 (com Lida Capo, Commento Historia Longobardorum, pàg. 557.

## Bibliografia

* Sergio Rovagnati, I Longobardi. Milà, Xenia, 2003. ISBN 88-7273-484-3
* Pau el Diaca, Historia Langobardorum (Storia dei Longobardi, comentaris de Lidia Capo, Lorenzo Valla/Mondadori, Milà 1992, ISBN 88-04-33010-4
* Jörg Jarnut, Storia dei Longobardi, Torí, Einaudi, 2002. ISBN 88-464-4085-4
* The Cambridge Medieval History: Volume II: The Rise of the Saracens and the Foundations of the Western Empire, per H. M. Gwatkin, J. P. Whitney (Cambridge University Press, 1926)
# Alagón

«Alagón» té aquests significats:
* Alagón (castellà) o Alagó (català), municipi d'Aragó a la comarca de la Ribera Alta de l'Ebre (província de Saragossa)
* Riu Alagón, afluent del Tajo.
* Comarca o Vegas del Alagón, comarca d'Extremadura situada a la zona nord de la província de Càceres
* Alagón del Río, municipi a la província de Càceres
* Senyoria d'Alagón, jurisdicció feudal aragonesa creada el 1119 i dominada pel llinatge homònim
* Alagón (llinatge), llinatge del Regne d'Aragó
# Alice Baron

Alice Baron fou una soprano francesa activa a les dues primeres dècades del segle xx.
Després de petits papers en petits teatres francesos, el 1907 va entrar a l'Òpera de Niça que li va servir de palanca per debutar el mateix any amb èxit a Brussel·les com a Brünhilde en l'òpera Sigurd de Reyer. Mentrestant, va aparèixer amb èxit a Niça com a Salomé a Hérodiade de Massenet, Leonore a Il Trovatore, Tosca, Rachel a La Juive, i com a Eva per a l'estrena local de Die Meistersinger amb Léon Rothier com a Hans Sachs i Henri Albers com a Beckmesser.
L'agost de 1908 va cantar per primera vegada a l'Òpera de París com a Valentine a Les Huguenots. Va romandre lligada a l'Òpera de París per una temporada, cantant Aida i creant la part de la tercera Norn a l'estrena de Götterdämmerung, dirigida per Messager, l'octubre de 1908. La següent temporada va ser contractada per l'Òpera de Manhattan per cantar Aida en sis funcions, amb un repartiment que incloïa a Berthe Soyer, Carasa i el baríton Pignarato, sota la batuta de Sturani. Segons el New York Times, va cantar «amb sentiment i gust». El seu repertori durant la seva primera temporada americana també va incloure Louise de Charpentier que va cantar al costat de Mary Garden, Santuzza a Tosca amb Carasa i Beck, i Giulietta a Les Contes d'Hoffmann, dirigida per Nicosia. Gràcies a l'èxit obtingut en aquesta primera temporada va tornar a signar un segon contracte que va incloure cantar Chrysothemis en la primera estrena americana d'Elektra'. L'èxit d'aquesta estrena la va portar a interpretar-la en altres teatres americans.
Durant la Primera Guerra Mundial va tornar a Europa, especialment a Itàlia, on va obtenir molta demanda en el repertori wagnerià. Va cantar Tristany i Isolda al Teatre Comunal de Treviso i a Trieste amb un repartiment que incloïa Flora Perini, Ernesto Lavarello, Francesco Cigada i dirigits per Gino Marinuzzi. El 1914 va cantar a Parsifal al Teatro Massimo de Parlem amb Bindo Gasparini en la part del títol, sota la direcció de Marinuzzi. Alice Baron va repetir Isolda a la tardor de 1915 a Trieste amb Luisa Garibaldi, Francesc Viñas i Segura Tallien, així com al Gran Teatre del Liceu de Barcelona el 30 de novembre de 1915, amb un repartiment similar dirigit per Antoni Ribera.
Va aparèixer dues vegades a La Scala: el 1917 va cantar La Marseillaise per al tancament de l'exposició de Garibaldi i el 1918 per un altre concert en benefici dels aliats. Va cantar regularment a Itàlia i a Catalunya fins a mitjans dels anys vint, apareixent al Liceu el 1916 com a Brünhilde a Siegfried, el desembre de 1919 com a Isolde, i el gener de 1920 amb interpretacions de Brünhilde a Walküre.

## Referències

* ↑ Delhoume, Christophe. «Biografia» (en anglès). isoldes-liebestod. [Consulta: 14 març 2018].
# Alice Bel Colle

Alice Bel Colle és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont, (Itàlia). Pertanyen al municipi les frazioni de Boidini, Causolo, Gaviglio, Stazione i Valle Boidi.
Alice Bel Colle limita amb els municipis d'Acqui Terme, Cassine, Castel Rocchero, Castelletto Molina, Maranzana, Quaranti i Ricaldone.
* Ajuntament
* Localització del municipi d'Alfiano Natta a la prov. d'Alessandria (Piemont)
# Alice Catherine Evans

Alice Catherine Evans (1881 –1975) fou una microbiòloga que descobrí el mecanisme de contagi de la brucel·losi i va reduir significativament la seva incidència recomanant la pasteurització de la llet de vaca. Per la seva feina va ser la primera dona a ser anomenada presidenta de la Society of American Bacteriologists.

## Vida

Nascuda en una granja de Bradford County, Pennsylvania, des de ben petita es va interessar per les malalties que afectaven els animals. Per això va estudiar bacteriologia a la University of Wisconsin–Madison, la qual la va becar perquè fes recerca avançada.
La seva primera tasca va ser investigar tècniques per millorar el gust del formatge cheddar. Mentrestant, va començar a fer recerca sobre les malalties que afecten a les vaques. Entre aquests animals la infecció per Bacillus abortus era relativament freqüent i a l'època es pensava que no tenia efectes sobre els humans. Alice va començar a buscar connexions entre els símptomes de determinades malalties i la ingestió de llet de vaca malalta i va descobrir que la febre de la brucel·losi provenia justament d'aquesta font. Va publicar la seva troballa al Journal of Infectious Diseases en 1918.
Malgrat l'escepticisme inicial dels seus col·legues pel fet de ser dona, diversos estudis independents van confirmar la seva tesi i a partir d'aquell moment es va començar a recomanar la pasteurització de la llet a nivell massiu per evitar contraure la malaltia.
Alice va contribuir posteriorment a avenços en el coneixement d'altres afeccions com la meningitis.

## Referències

* ↑ Parascandola, John L. "Alice Catherine Evans (1881-1975)" Journal of Public Health Policy. Vol. 22, No. 1 (2001), pp. 105- 111. Palgrave Macmillan Journals
# Antic Sindicat Agrícola (Sant Quirze del Vallès)

L'Antic Sindicat Agrícola és una obra noucentista de Sant Quirze del Vallès (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular del qual la façana principal és una mostra de l'arquitectura primigènia. La planta baixa, tot i que no conserva totalment la seva antiga fisonomia, té encara unes motllures decoratives en filera de petits dentellons, com a separació entre el registre de planta i pis.
Al pis, hi ha un repartiment d'espais i obertures dins la simetria del classicisme que retorna amb l'estètica del Noucentisme. L'espai central ubica tres finestrals d'idèntiques mides i tipologies (conjuminació rectangular i arc de mig punt a la part superior) separats entre sí per un pany de paret, que presenten motllures decoratives a nivell de l'arrencament de l'arc.
Per donar accés a l'exterior, hi ha una balconada correguda que uneix els tres finestrals amb una barana senzilla de barres verticals (sembla amb seguretat que no és d'origen). A cada costat, sengles finestres rectangulars emmarcades amb motllures (ara tapiades) sobre motllura d'òcul.
Com a elements divisoris dels espais exteriors, motllures de pilars adossats acabats en capitells dins de la tipologia "compostos", volutes i fulles (jònic més corinti).
Després d'una motllura amb filera de dentellons, la cornisa té en el mig un plafó sobresortint amb fons de rajola blanca de ceràmica, on s'inscriu el nom de l'entitat i una data, potser la de construcció de l'edifici, que segons indica correspon a la fundació.
Tot està inscrit dins d'una orla decorativa que segueix el mateix ritme ondulant de la motllura superior que emmarca la cornisa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Antic Sindicat Agrícola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 juny 2020].
# Antic Teatre

«Antic Teatre» té aquests significats:
* Antic Teatre (Alfara del Patriarca)
* Antic Teatre (Barcelona)
# Antic ajuntament i rectoria de Lladó

L'Antic ajuntament i rectoria de Lladó és una obra de Lledó (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici situat al centre del poble al costat de l'església de Sta. Maria de Lledó. És de planta rectangular amb tres pisos, l'inferior dels quals està ocupat actualment per negocis i habitatges, el del mig és ocupat per la rectoria que comunica amb l'antiga casa prioral a l'interior del pati central, el pis superior són les golfes que contenen la major part de l'arxiu parroquial de Lledó d'Empordà. Aquest edifici és tardà i en construir-se va cobrir l'antic porticat contemporani dels edificis romànics. Els balcons tenen notables forjats que fan fileres verticals d'espirals articulades entorn de barres verticals diverses, són petits i irregulars. En la façana s'hi ha descobert la meitat de l'arc de punt rodó d'una porta romànica, atès que una part d'aquest lloc era ocupat per la casa prioral.

## Referències

* ↑ «Antic ajuntament i rectoria de Lladó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# Alexander King

Alexander King (Langside, Escòcia, 1909 - Londres, 2007), va ser un químic conegut per ser un dels fundadors del Club de Roma a l'abril de l'any 1968, juntament amb l'italià Aurelio Peccei (1908-1984).

## Premis i reconeixements

* Va rebre el Premi Erasmus per la seva contribució a la construcció d'Europa.
* Orde de Sant Miquel i Sant Jordi
* Orde de l'Imperi Britànic

## Referències

* ↑ Suter, Keith «Alexander King». The Guardian, 02-05-2007 [Consulta: 3 desembre 2017].
# Editorial Toxosoutos

A editorial Toxosoutos és una casa editorial fundada en 1988 a Obre (Noia) amb forts vincles amb Gráficas Sementeira. És un dels membres da Asociación Galega de Editoras. Està centrada en temes relacionats amb la història de Galícia, lingüística i literatura gallega, la cultura celta i biografies. Des del 2001 promou el Premi Història Medieval de Galícia. Els seus principals números d'ISBN són 605, 89129, 95622 e 96259. El seu director més destacat fou Xosé Agrelo Hermo, mort el 2006.

## Col·leccions

* Fasquía (biografies);
* Cruceiro do Rego;
* Divulgació;
* Delfín;
* Ensino;
* Keltia (de temètica celta);
* Nume;
* Seitura;
* Trasmontes;
* Trivium;
* Filolóxica;
* Lingüística;
* Narrativa;
* Memoralia; e
* còmics d'Os barbanzóns de Pepe Carreiro.

## Referències

* ↑ La poesía de Xoán Fuentes Castro emociona a los grovenses, Faro de Vigo, 15 de maig de 2015
* ↑ Fallece el director de la editorial Toxosoutos, La Voz de Galicia, 2 de novembre de 2006

## Enllaços externs

* Pàgina web
* Fitxa a l'Asociación Galega de Editoras
* Fitxa a la tebeosfera
# Sant Jordi de Muller

* Aquest article és sobre la caseria de la Sentiu de Sió. Vegeu Muller pel poble dels Plans de Sió.
Sant Jordi de Muller, anomenat també Muller o Mollé, és una finca rústica de 684 hectàrees que ha pertangut des dels seus inicis a la família Jover. La seva extensió abraça els municipis de La Sentiu de Sió, Camarasa i Balaguer.
Té un cens d'exactament 4 habitants repartits entre les diferents masies, els habitants de les quals que es dediquen majoritàriament a l'agricultura, concretament la cria de porcs i el conreu de cereals tot i que, durant molts anys, s'hi va produir vi.
L'ermita de Sant Jordi, ubicada a "Mollé Nou" va ser construïda el 1926 per encàrrec de la viuda d'Ignasi de Girona, Anna Jover.
Hi ha un sifó, una obra hidràulica anomenada Sifó del Sió.

## Referències

* ↑ «Sant Jordi de Muller». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «250352 Sentiu de Sió, la». Idescat. [Consulta: 20 agost 2020].
# Desmacèl·lides

Els desmacèl·lides (Desmacellida) són un ordre de demosponges de la subclasse Heteroscleromorpha.

## Taxonomia

L'ordre Desmacellida inclou una sola família amb quatre gèneres i 37 espècies:
* Família Desmacellidae Ridley & Dendy, 1886
** Gènere Desmacella Schmidt, 1870
** Gènere Dragmatella Hallmann, 1917
** Gènere Microtylostylifer Dendy, 1924
** Gènere Tylosigma Topsent, 1894

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Desmacellida». [Consulta: 29 novembre 2020].