OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Ros (Garrigoles)

Can Ros és una obra de Garrigoles (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de grans proporcions, situat a ponent del poble de les Olives. Consta d'una cos principal i un conjunt de construccions annexes. El nucli principal té planta baixa i un pis, llevat de la part esquerra, on el desnivell del terreny genera un petit pis inferior, amb una finestra rectangular i una porta d'arc rodó. Les obertures de la façana principal, emmarcades en pedra, són allindades, llevat de la porta principal, que és d'arc carpanell. Al damunt d'aquesta porta hi ha, esculpit, l'emblema.

## Història

Can Ros va ser bastida durant el segle xviii (a la llinda de la finestra central de la façana principal hi ha la data del 1786).

## Referències

* 1 2 «Can Ros». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2018].
# Cantó de Sent Paul de Tricastin

El cantó de Sent Paul de Tricastin és un cantó del departament francès de la Droma, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. Està inclòs al districte de Niom i té 10 municipis. El cap cantonal és Sent Paul de Tricastin.

## Municipis

* Boschet
* Clansayes
* La Baume-de-Transit
* Montségur-sur-Lauzon
* Rochegude
* Sent Paul de Tricastin
* Saint-Restitut
* Solérieux
* Susa
* Tuleta

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1958 | M. Chazalon | radical |
| 1958-2001 | Henri Michel | SFIO, després PS |
| 2001- | Fabien Limonta | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Vegeu també

* Cantons de la Droma
# Llista de monuments de la província de València

Llista de monuments de la província de València inscrits en l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià per la província de València.
S'inclouen els monuments declarats com a Béns d'Interés Cultural (BIC), classificats com a béns immobles sota la categoria de monuments (realitzacions arquitectòniques o d'enginyeria, i obres d'escultura colossal), i els monuments declarats com a Béns immobles de rellevància local (BRL). Estan inscrits en l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià, en les seccions 1a i 2a respectivament.
Les llistes estan dividides per comarques:
* Llista de monuments del Camp de Morvedre
* Llista de monuments del Camp de Túria
* Llista de monuments de la Canal de Navarrés
* Llista de monuments de la Costera
* Llista de monuments de la Foia de Bunyol
* Llista de monuments de l'Horta Nord
* Llista de monuments de l'Horta Oest
* Llista de monuments de l'Horta Sud
* Llista de monuments de la Plana d'Utiel
* Llista de monuments del Racó d'Ademús
* Llista de monuments de la Ribera Alta
* Llista de monuments de la Ribera Baixa
* Llista de monuments de la Safor
* Llista de monuments dels Serrans
* Llista de monuments de València
* Llista de monuments de la Vall d'Albaida
* Llista de monuments de la Vall de Cofrents

## Referències

* ↑ Llei 4/1998 del Patrimoni Cultural Valencià, articles 2 i 26. [Consulta: 26 febrer 2011]
* «Béns Immobles de la Comunitat Valenciana». Generalitat Valenciana, 2009. [Consulta: 25 febrer 2011].

## Vegeu també

* Llista de l'art rupestre de l'arc mediterrani a la província de València
# Cantó de Sent Peir de Chinhac

El cantó de Saint-Pierre-de-Chignac és un cantó francès del departament de la Dordonya, a la regió d'Aquitània. Està inclòs en el districte de Perigús, té 15 municipis i el cap cantonal és Sent Peir de Chinhac.

## Municipis

* Astur
* Bassilhac
* En Bòrn
* Bolasac
* La Dosa
* Eilhac
* Marsanés
* Milhac d'Auba Ròcha
* Nòstra Dama de Sanilhac
* Sent Antòni d'Auba Ròcha
* Sent Crespin d'Auba Ròcha
* Sengeirac
* Sent Laurenç de Manoire
* Chinhac
* Sent Peir de Chinhac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1994 | Alexis Félix | PS |
| 1994- | Jacques Auzou | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 10.039 | 10.345 | 12.343 | 14.451 | 16.754 | 17.591 | 18.822 |
# Cantó de Sent Pèr de Bigòrra

El cantó de Sent Pèr de Bigòrra és un cantó francès del departament dels Alts Pirineus, situat al districte d'Argelèrs de Gasòst. Té 4 municipis i el cap cantonal és Sent Pèr de Bigòrra.

## Municipis

* Barlest
* Lobajac
* Peirosa
* Sent Pèr de Bigòrra

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1992 | Jean Bellocq-Latapie | UDF |
| 1992- | Bruno Lepore | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Carmelo Castillo

Monte Carmelo Castillo, també conegut com a Carmen Castillo (San Francisco de Macorís, 8 de juny de 1958-Santo Domingo, 16 de novembre de 2015), va ser un jugador de beisbol dominicà, que jugava en la posició de jardiner dret en les Grans Lligues de Beisbol pels Cleveland Indians i els Minnesota Twins. Va firmar pels Philadelphia Phillies en 1979, Castillo va debutar a les Grans Lligues el 17 de juliol de 1982 amb els Indians i el seu últim joc va ser el 9 de maig de 1991 amb els Twins, exercint-se també com a batedor emergent. Va acabar amb mitjana de .252, 383 hits, 197 carreres impulsades, 190 anotades, 71 dobles, 8 triples, 55 jonrons, 291 ponxes, 90 bases per boles, 15 bases robades, 11 vegades posat a robant, 1519 vegades al bat en 631 jocs jugats.

## Referències

* ↑ fallecio-expelotero-carmelo-castillo
* ↑ 1991 Major League Baseball Retirements

## Enllaços externs

* Baseball-Reference
* Fangraphs
* The Baseball Cube
# Carboners de Baix

Carboners de Baix és una masia situada al municipi d'Avinyó a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ «Carboners de Baix». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Carboners de Dalt
# Casa Ferrer Joanet

La Casa Ferrer Joanet és una obra de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Unitat tipològica familiar, agrícola, ramadera i residencial, formada per casa, paller, cobert, estable i era.
La casa, que és de grans dimensiona, té tres pisos d'alçada i té la planta rectangular. Disposa de petites obertures.
L'era es troba orientada a ala banda de migdia i, el paller, és obert i presenta una coberta de només una vessant.
El cobert es tanca amb un fustam i l'estable s'ubica a la part inferior del paller.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Ferrer Joanet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Casa Ferrando (Castelldefels)

La Casa Ferrando és una obra del municipi de Castelldefels (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge d'estil racionalista construït l'any 1968. Està format per diversos cossos cúbics i distribuït en una planta baixa i un primer pis amb coberta plana.
L'estil racionalista, nascut de Le Corbusier, és evident en aquesta obra per els seus voladissos sense vessants i pels pilars que integren l'espai en el seu context alliberant la planta de la casa.
En aquest sentit, la casa també aprofita al màxim la llum natural amb la presència de grans vidres enlloc de murs d'obra en alguns dels seus costats. La integració de la construcció en el seu entorn és total, en el jardí que l'envolta, fins al punt que la façana queda totalment reflectida en la piscina que té al davant.

## Història

Els plànols, signats l'agost del 1968, són de l'arquitecte F. Galí Casademont. L'any 1985 consta com a propietària Miracle Fernando Zorrilla.

## Referències

* 1 2 «Casa Ferrando». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 abril 2015].

## Enllaços externs

* Casa Ferrando Arxivat 2010-06-21 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Casa Montull (Lleida)

La Casa Montull és una obra noucentista de Lleida protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici cantoner a tres carrers, de planta baixa i quatre pisos, resolta amb rotondes cilíndriques. Hi ha elements de gran puresa clàssica com les columnes corínties i frontons. Templet no acabat. Parets de càrrega i forjats. Aplacats de pedra, fàbrica de maó i formigó armat.

## Història

Han desaparegut els remats de les rotondes.

## Referències

* 1 2 «Casa Montull». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Casa Montseny

La Casa Montseny és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta, pis i golfes, amb teulada a dues vessants i una torratxa de planta quadrada a la part central. Utilitza el maó vist configurant un llenguatge neomedievalista amb finestres neogòtiques, gàrgoles a la barbacana, merlets, etc.

## Història

Fou propietat d'Antoni Montseny.

## Referències

* 1 2 «Casa Montseny». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Casa Montseny, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Carlos Torres Barallobre

Carlos Torres Barallobre (la Corunya, 17 de gener de 1934 - la Corunya, 30 d'octubre de 2020) fou un futbolista gallec de les dècades de 1950 i 1960.

## Trajectòria

Era fill d'un històric futbolista del Deportivo dels anys 20 José Torres Mourelles. Es formà als clubs Cantábrico, Alameda, Sin Querer i Fabril, filial del Deportivo. A mitjan temporada 1952-53 fitxà pel Celta de Vigo, club on jugà durant cinc temporades a molt gran nivell, marcant 42 gols en 105 partits de lliga a primera divisió. L'any 1957 fou traspassat al RCD Espanyol on jugà durant cinc temporades i mitja a bon nivell. Jugà 72 partits de lliga i 13 de copa, marcant un total de 25 gols. A començament de l'any 1963 fitxà pel CD Málaga, on jugà una temporada i mitja i a continuació al Deportivo de La Coruña, durant una temporada. Acabà la seva carrera al Galicia de Caracas l'any 1968. Fou sis cops internacional juvenil amb Espanya i dos cops amb la selecció espanyola B. També jugà un partit amb la selecció catalana de futbol l'any 1958, amb victòria davant la selecció de Berlín.
Un cop retirat fou entrenador. Dirigí la selecció gallega juvenil, el Galícia de Caracas, el Fabril i el Deportivo durant la temporada 1973-74.

## Referències

* ↑ «Carlos Torres, que fue clave en la cantera del Dépor, fallece en A Coruña a los 86 años». La Opinión de A Coruña, 30-10-2020.
* 1 2 3 4 5 6 7 «CarlosTorres». yojugueenelcelta.com, 21-05-2008. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Fitxa de Torres». Periquito.cat. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Barcelona venció». Mundo Deportivo, 13-03-1958.
* ↑ «Torres, un auténtico extremo». DeporSport. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 1r febrer 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Casa al carrer d'Adra, 37-39 (el Masnou)

La casa del carrer d'Adra, números 37 i 39, és un edifici del municipi del Masnou (Maresme) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres de planta rectangular que consta de planta baixa i dos pisos amb coberta plana a mode de terrat pla. El jardí està separat de la casa per un carrer.
La façana es compon simètricament a partir de quatre eixos de verticalitat. A la planta baixa hi ha la porta d'accés amb una finestra a cada costat amb reixes. En el primer pis destaca l'element més característic de l'edifici: un balcó corregut d'obra amb balustrada amb quatre obertures. En segon pis té la façana enretirada del pla de les dues primeres plantes, amb un petit terrat entre una i altra façana protegida amb una barana de balustrada d'obra. El coronament de la façana és una altra balustrada amb dos pinacles als extrems.
El parament de la façana és un estucat amb esgrafiat imitant carreus posats a portell i un lleuger recreixement al voltant de les obertures amb una línia corba al damunt de la llinda. Els elements fonamentals dels conjunt poden ser considerats neoclàssics.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer Adra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 octubre 2016].
* 1 2 Montlló Bolart, Jordi. «Fitxa "08118/178 Casa del carrer d'Adra, 37-39 - El Masnou"». Mapes de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona, 12-01-2010. [Consulta: 7 octubre 2016].
# Capella de Sant Ramon

La Capella de Sant Ramon és un edifici religiós al municipi de Begur (Baix Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. D'origen barroc popular, fou restaurada després de la Guerra Civil Espanyola. Segons l'autor Vaquer i Catà, la capella és anterior a 1627, probablement construïda el 1605.
Capella de planta rectangular amb teulat a dues aigües. Façana amb campanar d'espadanya, centrat, de forma trapezoidal que clou amb teuladet a dues aigües. Aquest campanar té una obertura allargada d'arc de punt rodó. L'accés a la capella es produeix per una mena d'atri amb un gran arc de punt rodó i de grans proporcions que dona lloc a una zona amb bancs de pedra i a l'entrada que és de llinda planera i de pedra té una inscripció recent dedicada a sant Ramon Nonat. Aquesta porta està flanquejada per dues finestres rectangulars també de llinda de pedra i planera i l'atri (que és petit) és de volta de canó. Damunt de la porta hi ha un ull de bou rodó.
La façana forma un contrafort lateral a cada costat que li dona un caire trapezoidal. La façana lateral esquerra té una finestra de llinda planera a l'altura de l'altar. La dreta és totalment cega. La de l'absis té una obertura rodona amb un trencallums de creu. L'absis també pren la forma trapezoidal a causa de sengles contraforts. Tota la capella està emblanquinada.

## Referències

* 1 2 3 «Capella de Sant Ramon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].
# Casa consistorial de Jorcas

La casa consistorial de Jorcas és un edifici situat en la localitat de Jorcas (Espanya), seu de l'ajuntament del municipi homònim. Es tracta d'un edifici de dues plantes, amb teulada a dues aigües, i amb una llotja amb tres arcs a la planta baixa, com és costum en el sud d'Aragó. Va ser construïda en 1597, i restaurada al segle xx.

## Referències

* ↑ «Casa consistorial - Jorcas». Casa consistorial - Jorcas - SIPCA. [Consulta: 27 agost 2019].
* ↑ «Arquitectura» (en castellà). Parque del Chopo Cabecero. [Consulta: 27 agost 2019].
# Cantó de Saint-Just-en-Chevalet

El cantó de Saint-Just-en-Chevalet és un cantó francès del departament del Loira, situat al districte de Roanne. Té 10 municipis i el cap és Saint-Just-en-Chevalet.

## Municipis

* Champoly
* Chausseterre
* Cherier
* Crémeaux
* Juré
* Saint-Just-en-Chevalet
* Saint-Marcel-d'Urfé
* Saint-Priest-la-Prugne
* Saint-Romain-d'Urfé
* La Tuilière

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1979 | M. Labat | CNIP |
| 1979-2011 | Philippe Macke | Divers droite, després RPR, després UMP |
| 2011- | Huguette Burelier | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 6.522 | 6.981 | 6.195 | 5.577 | 5.071 | 4.673 | 4.683 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Casa al carrer de l'Església cantonada amb el Carrer Mossèn Jacint Verdaguer

La Casa al carrer de l'Església cantonada amb el Carrer Mossèn Jacint Verdaguer és una obra de Torroella de Montgrí (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La finestra es troba integrada a una construcció molt modificada i actualment modesta, que ocupa la façana del carrer de l'església que fa cantonada amb Mossèn J.Verdaguer. Ès de pedra, de tipologia renaixentista, amb arc conopial i decoració calada de tema vegetal.

## Història

Aquest element, que respon ales característiques estilístiques gòtic renaixentistes, és del segle xvi. es conserva en molt bon estat, tot i que la façana on està situat ha experimentat importants modificacions al llarg del temps.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer de l'Església cantonada amb el Carrer Mossèn Jacint Verdaguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2018].
# Casa al carrer de l'Església, 1 (Bàscara)

La Casa al carrer de l'Església, 1 és una obra de Bàscara (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situada dins del nucli urbà del petit poble d'Orriols, ubicat al sud del terme de Bàscara al qual pertany.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, format per tres crugies, amb la coberta de teula de dues vessants i distribuït en planta baixa i pis. La façana principal presenta un portal d'accés d'arc de mig punt bastit amb maons i, damunt seu una finestra amb la llinda sostinguda amb permòdols. Al costat, una altra finestra de les mateixes característiques, amb la llinda substituïda per una biga de fusta. La façana sud presenta, al pis, un finestral rectangular, amb els brancals bastits amb maons i la llinda de pedra gravada amb la inscripció «JOANNES SOLER ME FECIT ANY 1770». Al costat hi ha el forn, de planta quadrada i amb coberta de teula d'un sol vessant.
La construcció està bastida amb pedra desbastada de diverses mides lligada amb morter, amb trams del parament arrebossats.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer de l'Església, 1». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2017].
# Capella de Santa Magdalena (Sant Feliu Sasserra)

La Capella de Santa Magdalena és un edifici del municipi de Sant Feliu Sasserra (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La capella d'una sola nau és coberta a doble vessant i amb la façana orientada a ponent. Coronada per un campanar d'espadanya d'època posterior, en ella s'hi obrí un òcul circular i s'organitzà l'entrada rectangular amb grans carreus de pedra i frontó triangular, ornat senzillament; a banda i banda de la porta s'obriren dues finestres. Totes les obertures i els angles cantoners són destacats mitjançant l'ús de pedra, mentre que els murs són arrebossats i emblanquinats.
A tramuntana, prop del presbiteri, hi ha una petita capella-sagristia de planta quadrada.

## Història

Situada dins l'antic terme del castell d'Oristà, al lloc de Sasserra on sorgí la població actual de Sant Feliu Sasserra, no degué passar de capella de la població. L'església apareix esmentada el 1288. L'edifici conservat actualment fou bastit el 1762 segons esmenta la data inscrita a la façana. A l'interior fou decorat amb un seguit de columnes i cornises de guix.

## Referències

* 1 2 3 «Capella de Santa Magdalena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 desembre 2015].

### Bibliografia

* Gavín, Josep M.; Inventari d'esglésies. El Bages, 1979
# Capella de Santa Maria de les Masies

La Capella de Santa Maria de les Masies és una obra eclèctica de l'Espluga de Francolí (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Capella situada al bell mig del nucli de les Masies. De grans dimensions és d'estil eclèctic i auster, recollint elements ornamentals, especialment en el campanaret, de temples catòlics de l'Europa Oriental. Rosetó de grans dimensions i cancell de ferro en la porta.

## Història

La urbanització de les masies, a l'entorn del Balneari Vil·la Engràcia comportà la construcció d'aquest temple per a visitants i usuaris de l'estació balneària.

## Referències

* 1 2 «Capella de Santa Maria de les Masies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Capella de Santa Maria de les Masies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Castell de la Peña

El castell de la Peña són les ruïnes d'un castell medieval a Navarra a la part alta de la Sierra de Peña de 1.062 m d'altura. Es troba a la base d'un triangle imaginari format per Sos del Rey Católico, Cáseda i Sangüesa, en el límit amb la província de Saragossa. És un escarpat turó de roques de pendent fort que albergava un imponent castell. Tota la superfície de la vila estava emmurallada i el castell comptava amb dues torrasses defensives. Aquest despoblat de Peña està abandonat des dels anys cinquanta i només resten les ruïnes d'alguna casa i l'església que ha estat restaurada, a més de restes d'una de les torrasses del castell.

## Bibliografia

* Sagredo, Iñaki. Navarra, castillos que defendieron el reino. Pamplona: Pamiela, 2006. ISBN 84-7681-477-1.
# Carles Palacio i Berta

Carles Palacio i Berta (Girona, 1988) és un fotoperiodista català establert a Barcelona. Graduat en disseny gràfic i fotografia, ha publicat el seus treballs en mitjans com The Guardian, The New Yorker, Financial Times, Internazionale, Diari Ara, El Nacional, Nació Digital, Internazionale i La Directa, entre d'altres.
El 2015 va guanyar el concurs de Joves Fotògraf(e)s de les Comarques Gironines amb una sèrie de fotografies on mostrava el dia a dia de la comunitat gitana que viu al barri Font de la Pólvora de Girona. Se'n va fer exposició itinerant que es va poder veure a Girona, Barcelona, Santa Coloma de Farners i Perpinyà, entre d'altres.
Des de llavors, ha fet diverses estades als balcans i a la Residència Faber i és membre del col·lectiu Somatents.
El dia 16 de gener de 2019 fou detingut per la Policia Nacional Espanyola sense ordre judicial, i posat en llibertat dues hores després, acusat de desordres públics durant la jornada del primer d'octubre de 2018 a Girona. Palacio va argumentar que es trobava fent la seva feina, degudament acreditat.

## Exposicions destacades

* 2015 - Polvorins. Diputació de Girona.
* 2016- La frontera invisible. (Sobre la Međuentitetska linija) Espai Jove de Girona.
* 2016 - Persones. Sala Bòlit.

## Referències

* ↑ «Carles Palacio i Berta | Vis a vis». Arxivat de l'original el 2019-01-17. [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ «Carles Palacio | Faber Residency» (en anglès). Arxivat de l'original el 2019-01-17. [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ «Carles Palacio, protagonista del Dia Internacional de l'Art». [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ «Carles Palacio». [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ Rodríguez, Marta; Baquero, Camilo S. «La Policía Nacional detiene a los alcaldes de Celrà y Verges por desorden público» (en castellà). El País [Madrid], 16-01-2019. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «La policía española deja en libertad a Carles Palacio, fotoperiodista de El Nacional». [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ «[Vídeos Almenys sis persones no identificades s'enduen en un cotxe el fotoperiodista Carles Palacio]», 16-01-2019. Arxivat de l'original el 2019-01-17. [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ Castillón, Xavier. «Carles Palacio retrata la gent dels Polvorins - 29 maig 2015». [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ Colom, Roger. «La frontera invisible. Fotografies de Carles Palacio | Agenda de Girona | Ajuntament de Girona». [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ «PERSONES de Carles Palacio – La Volta». [Consulta: 16 gener 2019].

## Enllaços externs

* Carles Palacio i Berta - Lloc web oficial