OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Leona Chalmers

Leona W. Chalmers (nascuda a principis de la dècada de 1900) era una actriu, inventora i autora nord-americana.
Fou coneguda per patentar una copa menstrual, el 1937 als Estats Units. Ja existien productes similars a aquest amb anterioritat, però Chalmers va ser la primera a patentar i comercialitzar l'invent. La copa menstrual era una alternativa al tampó o a la compresa per a dones. Després del fracàs de vendes de les copes de cautxú durant la dècada de 1930 i també a causa de l'escassetat del material causada per la Segona Guerra Mundial, Chalmers i el seu equip van crear una versió més tova de cautxú vulcanitzat. Amb l'evolució del producte, va canviar de nom i es va fer d'un sol ús.
Com a autora, Chalmers ha escrit “El Costat Íntim de la Vida d'una Dona", entre altres llibres.

## Referències

* ↑ «History of the menstrual cup (blog)». labyrinth.net.au/~obsidian/. History of the Menstrual Cup (via Labyrinth). Arxivat de l'original el 2017-05-23. [Consulta: 18 desembre 2014].
* ↑ North, Barbara B.; Oldham, Michael J. «Preclinical, clinical, and over-the-counter postmarketing experience with a new vaginal cup: menstrual collection». Journal of Women's Health. Mary Ann Liebert, Inc., 20, 2, 01-02-2011, pàg. 303–311. DOI: 10.1089/jwh.2009.1929. PMC: 3036176. PMID: 21194348.
* ↑ «Introduction to a history of the menstrual cup». mum.org. Museum of Mensturation and Women's Health. [Consulta: 18 desembre 2014].
# Aulus Manli Torquat Àtic

Aulus Manli Torquat Àtic (llatí: Aulus Manlius T. f. T. n. Torquatus Atticus) va ser un magistrat romà. Era fill de Tit Manli Torquat, cònsol el 299 aC.
Va ser censor l'any 247 aC juntament amb Aulus Atili Calatí, cònsol per primera vegada el 244 aC junt amb Gai Semproni Bles, i per segona vegada el 241 aC amb Quint Lutaci Cercó. En aquest segon consolat va derrotar els faliscs revoltats, i va obtenir per aquesta victòria els honors del triomf.
Plini parla de la mort sobtada del consular Aulus Manli Torquat però no se sap si està parlant d'aquest mateix personatge o un altre Aulus Manli Torquat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1164.
# Octopart

Octopart.com és un motor de recerca de components electrònics i industrials amb seu a Nova York, NY. Agrega components de distribuïdors i fabricants en línia, facilitant-ne la cerca i la compra. És gratuït per als usuaris i, a l'agost de 2014, més de 700.000 visitants únics cerquen a la base de dades de 30 milions de components electrònics al mes. La missió d'Octopart és "obrir l'accés a les dades de les peces per al disseny, l'aprovisionament i la fabricació".
Octopart va ser creat per tres estudiants de grau de física, Andres Morey, Sam Wurzel i Harish Agarwal, el 2007. Després de tenir la idea del lloc i de deixar l'escola de postgrau, Morey i Wurzel van treballar amb Y Combinator de Paul Graham i Jessica Livingston. L'empresa és rendible des del 2010. Octopart treballa actualment amb alguns dels distribuïdors més grans del sector.
L'agost de 2015 Octopart va anunciar que s'havien convertit en una subsidiària de propietat total d'Altium Limited, però que operaran de manera independent de la seva seu a la ciutat de Nova York.

## Referències

* ↑ «A Boot Camp for the Next Tech Billionaires» (en anglès), 20-05-2007.
* 1 2 «About» (en anglès). Octopart. [Consulta: 4 juny 2014].
* ↑ «Octopart, The Little Startup That Hung In There» (en anglès). TechCrunch, 18-05-2011. [Consulta: 4 juny 2014].
* ↑ «Which part of Octopart don't you understand?» (en anglès), 22-05-2008.
* ↑ «About» (en anglès). Octopart. [Consulta: 4 juny 2014].
* ↑ «Octopart helps nearly a half a million people find the part they need every month» (en anglès). EE Times. [Consulta: 4 juny 2014].
* ↑ Wurzel, Sam. «Octopart is Joining Altium» (en anglès). Octopart, 13-08-2015. [Consulta: 13 agost 2015].
# Premis Butaca de 1995

Els Premis Butaca de 1995, varen ser la primera edició dels oficialment anomenats Premis Butaca de teatre i cinema de Catalunya, uns guardons teatrals i cinematogràfics catalans, creats l'any 1995 per Glòria Cid i Toni Martín, conductors d'un programa a la ràdio de Premià de Mar, en reconeixement de les obres de teatre i pel·lícules estrenades a Catalunya. Els premis són atorgats per votació popular.

## Palmarès

* Millor muntatge teatral: Sweeney Todd (Centre Dramàtic de la Generalitat de Catalunya).
* Millor actriu de teatre: Àngels Poch, La corona d'espines.
* Millor actor de teatre: Lluís Soler, La corona d'espines.
* Companyia revelació: Chicos Mambo (Barcelona, París, Caracas) i Companyia La Idiota (Kràmpack).
* Mllor mitjà de difusió del teatre: Revista Escena (Albert de la Torre).
* Millor pel·lícula catalana: El perquè de tot plegat, Ventura Pons.
* Millor pel·lícula europea: Lamerica, Gianni Amelio.
* Millor actriu catalana de cinema: Rosa Gàmiz, El perquè de tot plegat.
* Millor actor català de cinema: Jordi Bosch i Palacios, El perquè de tot plegat.
* Millor mitjà de difusió del cinema: Cinema 100 (Àlex Gorina).
# Julius Hjulian

Julius Hjulian (15 de març de 1903 - 1 de febrer de 1974) fou un futbolista estatunidenc. Va formar part de l'equip estatunidenc a la Copa del Món de 1934.
# Kemsit

Kemsit (kmsj.t) va ser una reina egípcia de l'XI Dinastia. Era esposa del faraó Mentuhotep II (c. 2061–2010 aC).

## Notícies

Kemsit en jeroglífic :
La seva tomba (TT308) i la petita capella decorada es van trobar al complex del temple Deir el-Bahari del seu marit, darrere de l'edifici principal, juntament amb les tombes d'unes altres cinc dames, Aixayet, Henhenet, Kauit, Sadeh i Mayet. La majoria eren sacerdotesses d'Hathor, per la qual cosa és possible que hi fossin enterrades com a part del culte de la deessa, tot i que també és possible que fossin filles de nobles que el rei volia vigilar.
Només s'han trobat parts del seu sarcòfag, que avui es troben al Museu Egipci del Caire.
La reina també va ser representada en relleus al temple funerari del seu marit Mentuhotep II. Aquestes representacions estan avui molt malmeses, però sembla que apareixia en una escena que mostrava una fila de dones reials. Als fragments conservats se la mostra darrere de la reina Kauit. El seu títol a la representació és Esposa estimada del Rei.

## Títols

Els seus títols coneguts eren els següents:
* Esposa estimada del Rei (ḥmt-nỉswt mrỉỉ.t = f).
* Ornament del Rei (ẖkr.t-nỉswt).
* Ornament Únic del Rei (ẖkr.t-nỉswt wˁtỉ.t).
* Sacerdotessa d'Hathor (ḥm.t- nṯr ḥwt-ḥrw).

## Referències

* ↑ Dodson, Aidan. The Royal Tombs of Ancient Egypt (en anglès). Aidan Dodson, 2016, p. xxii. ISBN 1473880041.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 89.
* ↑ Grajetzki, 2005, p. 30.
* ↑ Dieter, 2015, p. 102-103.
* ↑ Grajetzki, 2005, p. 29.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Dieter, Arnold. «Relief of Wives of Nebhepetre Mentuhotep II». A: Ancient Egypt Transformed, The Middle Kingdom (en anglès). Nova York: A. Oppenheim, d. Arnold, D. Arnold, Kei Yamamoto (editors), 2015. ISBN 978-1-58839-564-1.
* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Grajetzki, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: A Hieroglyphic Dictionary (en anglès). Golden House Publications, 2005. ISBN 978-0954721893.
# Leona Lewis

Leona Louise Lewis (Londres, Anglaterra, 3 d'abril del 1985) és una cantant de R&B britànica i guanyadora de la tercera edició del reality show Factor X del Regne Unit.
Ha estat comparada per la crítica amb cantants de la talla de Christina Aguilera, Mariah Carey, Céline Dion i Whitney Houston. El seu primer senzill "A moment like this" va aconseguir batre un rècord mundial en ser descarregada 50.000 vegades en menys de 30 minuts, i el seu segon single "Bleeding Love" ha estat número 1 a Europa.
Vegetariana des dels dotze anys, Lewis va guanyar el certamen de PETA's Sexiest Vegetarian juntament amb Anthony Kiedis dels Red Hot Chili Peppers el 2008. També va ser nomenada persona de l'any de PETA el 2008.

## Referències

* ↑ «The transformation of Leona Lewis - The Times». Arxivat de l'original el 2008-05-09. [Consulta: 31 gener 2010].
* ↑ Leona Lewis and Anthony Kiedis Voted World's Sexiest Vegetarian Celebrities of 2008 Arxivat 2008-07-23 a Wayback Machine. PETA. 16 juny 2008. Accedit el 24-06-2008.
* ↑ «Link». Arxivat de l'original el 2009-06-04. [Consulta: 31 gener 2010].
# Bahu

Bahu és un riu de l'Índia al districte de Kudapa (Cuddapah) a Andhra Pradesh.
El riu neix a la taluka de Madanapalli i després passa per Voilpad i Raichoti, on rep alguns rierols, per finalment formar, amb la unió de tots ells, el riu Cheyair.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Parella desgraciada

Les parelles desgraciades són aquelles parelles que no poden expressar el seu amor per oposició externa, usualment la família, la societat o el capritx dels déus. És un tema recurrent de l'art, la literatura i el cinema.
Les parelles desgraciades més famoses són:
* Paris i Helena
* Píram i Tisbe
* Marc Antoni i Cleòpatra
* Lancelot i Ginebra
* Tristany i Isolda
* Romeu i Julieta
* Els amants de Terol
* Pelléas et Mélisande
* Heer i Ranjha
* Popo i Itzla
* Leila i Manjoun
* Hagbar i Signy
* Pere Abelard i Heloïsa
# Fons de Garantia de Dipòsits

El Fons de Garantia de Dipòsits és una mesura aplicada en molts països per protegir els dipòsits bancaris, en la totalitat o en part, de les pèrdues causades per la incapacitat dels bancs per pagar llurs deutes al seu venciment.
En la majoria d'estats de la Unió Europea els fons cobreixen els 100.000 euros per dipositant i entitat financera adherida. D'altra banda, a partir de l'any 2016 la Unió Europea disposarà d'un Fons Europeu de Resolució destinat a cobrir la fallida de les entitats europees.

## Referències

* ↑ «Fons de Garantia de Dipòsits d'Entitats de Crèdit- FGD». [Consulta: 28 gener 2024].

## Enllaços externs

* Federal Deposit Insurance Corporation
* European Forum of Deposit Insurers Arxivat 2007-08-13 a Wayback Machine.
* Fondo Interbancario di Tutela dei Depositi
* Fonds de Garantie des Depôts
* Fondo de Garantía de Depósitos
# Ocón

* Per a altres significats, vegeu «Eduardo Ocón y Rivas».
Ocón és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Mitjana. Forma part del Vall de Ocón, compost per La Villa, Pipaona, Aldealobos, Las Ruedas, Santa Lucía, Los Molinos i el despoblat d'Oteruelo. La Vila és al peu d'un vell castell de la invasió àrab que està bastant deteriorat, però que mereix una visita. Està situada també a les faldes de "sierra la Hez" amb el seu pic més alt Cabimonteros, amb una vegetació de transició entre bosc atlàntic i mediterrani (alzines, roures, fajos, pins...). Pel que fa a l'art religiós compta amb l'església parroquial de San Miguel amb un magnífic retaule, un òrgan i les relíquies de Sant Cosme i Sant Damià. També compta amb diverses ermites com Santa María, San Juan, Santo Domingo i San Bartolomé al costat de la Fuente de los Santos.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Juan Bautista Berasategi Luzuriaga

Juan Bautista Berasategi Luzuriaga (Pasaia, 1951-28 d'abril de 2017) va ser un director de cinema basc.

## Biografia

És considerat el precursor del cinema d'animació al País Basc. En 1977 va realitzar el seu primer curt de dibuixos animats titulat Ekialdeko izarra. Després d'aquest treball va dirigir dos curts més d'animació: Fernando Amezketarra (1981), primer premi de Cinema Basc en el XXI Certamen de Cinema Curt i Documental de Bilbao, i Kukubiltxo (1983), Gran Premi al Cinema Basc en el mateix certamen.
En 1985 es va endinsar en la direcció d'un llargmetratge: Kalabaza tripontzia, primera pel·lícula de llarga durada de dibuixos animats de la història del cinema basc. La segona experiència de Berasategi i companyia va ser Astakiloen abenturak eta kalenturak / Aventuras y desventuras (1987), a partir d'un guió de Bernardo Atxaga. El 1991 va estrenar Balearenak/Balleneros i el 1997 Ahmed, príncep de l'Alhambra, que va ser nominada al Goya. El 2003 fou nominat novament al Goya a la millor pel·lícula d'animació per La màgia del sud.

## Referències

* ↑ «Fallece el dibujante Juan Bautista Berasategi». , 29-04-2017 [Consulta: 29 abril 2017]. Arxivat 2017-04-29 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-04-29. [Consulta: 11 desembre 2019].
* 1 2 3 ETOR Enciclopedia Emblemática. 14. Lasarte-Oria: OSTOA, p. X. ISBN 84-88960-80-8. Arxivat 2015-02-19 a Wayback Machine.
* ↑ Juan Bautista Berasategi, Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ El embrujo del Sur al web dels Goya
# Leonard (Dakota del Nord)

Leonard és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 255 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Leonard tenia 255 habitants, 116 habitatges, i 74 famílies. La densitat de població era de 196,9 hab./km².
Dels 116 habitatges en un 21,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,9% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 36,2% no eren unitats familiars. En el 30,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,6% tenia menys de 18 anys, un 3,9% entre 18 i 24, un 24,3% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 25,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.500 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.286 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 14.937 $. Entorn del 2,5% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Leonard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Leonard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Ball de Marcos Vicente

El Ball de Marcos Vicente el podem catalogar com a Ball parlat.
El Ball de Marcos Vicente és un ball popular que era interpretat només per homes, d'argument senzill i planer, dins de la categoria de balls de bandolers, i amb l'argument d'una història de pirates que ens parla de l'eterna lluita entre el bé i el mal.
El Ball de Marcos Vicente explicava història d'aquest personatge valencià, que renega dels seus i fa mil malifetes, fins que per casualitat es retroba amb les seves filles que havia abandonat, recapacita i abandona la seva vida delictiva. Aquest ball es basa en una història de tipus llegendari entre uns pirates turcs i les seves incursions a les terres valencianes al segle xvi.
El Ball de Marcos Vicente, va ser un dels més populars i havia estat estès per bona part del Camp i el Penedès.Tenim documentat que es ballava a Reus (1878), Tarragona (1900), Sant Pere de Ribes (1903), el Vendrell (1897), Maspujols, Arbolí, les Peces, Albinyana, la Bisbal...
A Reus va ser un ball popularíssim, ho demostra el fet que va ser el darrer ball a desaparèixer, es guarden fotografies de les seves darreres sortides el 1916 i el 1928, fins i tot el seu text va ser editat per la llibreria reusenca La Fleca el 1904. Joan Amades en recull la música i un gravat al Costumari Català.
El 21 de juny de 2017 va ser recuperat a Reus de la mà de les escola La Vitxeta i Pi del Burgar, amb text en català i es va incorporar al Seguici petit de la festa Major de Reus.

## Referències

* ↑ Arroyo i Julivert, Salvador; Bofarull i Terrades, Manuel. Folklore d'Albinyana i les Peces, recull històric. Valls: Cossetània Edicions, Agost del 2004, p. 94. ISBN 84-9791-065-6
* ↑ «El ball de Marcos Vicente ja és una realitat». Reus Digital, 21-VI-2017. [Consulta: 23-VI-2017].
# Four Oaks

Four Oaks és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2007 tenia 1.818 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Four Oaks tenia 1.424 habitants, 614 habitatges i 386 famílies. La densitat de població era de 518,7 habitants per km².
Dels 614 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,3% hi vivien parelles casades, en un 15,3% dones solteres, i en un 37,1% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.427 $ i la renda mediana per família de 41.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.875 $ mentre que les dones 25.444 $. La renda per capita de la població era de 17.473 $. Entorn del 12,8% de les famílies i el 17,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Four Oaks». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Four Oaks». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Onmes

Onmes (en rus: Оньмесь) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 126 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Premis Oscar de 1929

Els Premis Oscar de 1929 van ser presentats el 3 d'abril de 1930 a un sopar a l'Hotel Ambassador a Los Angeles, i va ser retransmesos per ràdio. Les pel·lícules que competien havien d'haver-se estrenat entre el 2 d'agost de 1928 i el 31 de juliol de 1929. Aquesta segona cerimònia va incloure diversos canvis respecte a la primera. Els més importants van ser que els guanyadors no van ser anunciats amb anterioritat. A més, el nombre de categories va baixar de dotze a set.
És l'única cerimònia dels Oscar en què només han sigut anunciats els guanyadors, no els nomintats. Per tant, tots els nominats posats aquí són no oficials, però recolzats per la base de dades de l'Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques, ja que les pel·lícules van ser avaluades pels jutges.
Tant aquesta com la següent cerimònia van ser l'any 1930. Aquesta compensació va permetre que les futures cerimònies sempre foren una a l'any, i premiaren a les pel·lícules de l'any natural anterior.

## Premis

| Millor pel·lícula | Millor direcció |
| The Broadway Melody (Irving Thalberg i Lawrence Weingarten per Metro-Goldwyn-Mayer) Alibi (Roland West per United Artists) In Old Arizona (Winfield Sheehan per Fox Film Corporation) The Hollywood Revue of 1929 (Irving Thalberg i Harry Rapf per Metro-Goldwyn-Mayer) The Patriot (Ernst Lubitsch per Paramount Pictures) | Frank Lloyd per The Divine Lady Lionel Barrymore per Madame X Harry Beaumont per The Broadway Melody Irving Cummings per In Old Arizona Frank Lloyd per Drag Frank Lloyd per Weary River Ernst Lubitsch per The Patriot |
| Millor actor | Millor actriu |
| Warner Baxter per In Old Arizona com a The Cisco Kid George Bancroft per Thunderbolt com a Thunderbolt Jim Lang Chester Morris per Alibi com a Chick Williams Paul Muni per The Valiant com a James Dyke Lewis Stone per The Patriot com a Pere Lluís von der Pahlen | Mary Pickford per Coquette com a Norma Besant Ruth Chatterton per Madame X com a Jacqueline Floriot Betty Compson per The Barker com a Carrie Jeanne Eagels per The Letter com a Leslie Crosbie Corinne Griffith per The Divine Lady com a Emma Hart Bessie Love per The Broadway Melody com a Hank Mahoney |
| Millor guió |
| Hanns Kräly per The Patriot Tom Barry per In Old Arizona Tom Barry per The Valiant Elliott J. Clawson per The Cop Elliot Clawson per The Leatherneck Elliot Clawson per Sal of Singapore Elliot Clawson per Skyscraper Hanns Kräly per The Last of Mrs. Cheyney Josephine Lovett per Our Dancing Daughters Bess Meredyth per A Woman of Affairs Bess Meredyth per Wonder of Women |
| Millor fotografia | Millor direcció artística |
| Clyde De Vinna per White Shadows in the South Seas George Barnes per Our Dancing Daughters Arthur Edeson per In Old Arizona Ernest Palmer per Els àngels del carrer Ernest Palmer per 4 Devils John Seitz per The Divine Lady | Cedric Gibbons per The Bridge of San Luis Rey Hans Dreier per The Patriot Mitchell Leisen per Dynamite William Cameron Menzies per Alibi William Cameron Menzies per The Awakening Harry Oliver per Els àngels del carrer |

## Enllaços externs

* (anglès) Academy Awards Database
* (anglès) IMDB
# Júnia Claudil·la

Júnia Claudil·la (en llatí Junia Claudilla) va ser una dama romana del segle i. Formava part de la gens Júnia. Era filla de Marc Juni Silà i va ser la primera esposa de Calígula segons Dió Cassi. Suetoni l'anomena Júnia Claudil·la i Dió Cassi Júnia Clàudia.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 762.
# Ladislau IV de Polònia

Ladislau IV de Polònia (polonès: Władysław IV Waza) (Łobzów, 9 de juny de 1595 - Merkinė, 20 de maig de 1648) fou rei de Polònia. Fill de Segimon III i d'Anna d'Habsburg. Tsar de Rússia (1611 - 1613) i rei de la mancomunitat polonesa-lituana (1632 - 1648), i legalment, però no de forma efectiva, rei de Suècia fins a 1648.
El 1610, amb 15 anys, va ser elegit pels boiars com Tsar de Rússia com Ladislau I, durant els disturbis que van seguir a la mort de Borís Godunov. La seva elecció va ser part de la intenció del seu pare Segimon III de conquerir el conjunt de Rússia i convertir al catolicisme al seu poble. No obstant això, no va poder mai Ladislau regnar a Rússia, perquè els seus seguidors eren provisionals i depenia de la política interna, entre les fluctuacions dels boiars. Es va acontentar a portar el títol, sense poder, fins a 1634. El 1613, Miquel I de Rússia, fundador de la dinastia Romanov és elegit per la Sobor zemské (assemblea representativa).
Va portar a terme dues expedicions sobre Moscou (1612 i 1617-1618). Durant la Primera Guerra del Nord va lluitar contra els russos als que va obligar a signar la pau de Polanov el 1634, en què va obtenir els territoris de Daugava i el Dnièper. Va tractar de conciliar els protestants i catòlics en el simposi a Toruń, va derrotar els moscovites transformat la pau de Déoulino, negociada pel seu pare, en pau perpètua, i va aconseguir la consolidació de la posició de Polònia en el Mar Bàltic després de la conclusió de treva amb Suècia. Va morir mentre els cosacs d'Ucraïna començaven a revoltar-se contra els senyors polonesos.
Es va casar amb la seva cosina germana Cecília Renata d'Habsburg, filla de l'emperador Ferran II i de Maria Anna de Baviera. Aquest matrimoni no va tenir descendència, i en segones núpcies es va casar amb Maria Lluïsa de Gonzaga, Princesa de Màntua i de Nevers, de la qual tampoc va tenir successió.