OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Big Sandy (Texas)

Big Sandy és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2008 tenia 1.360 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Big Sandy tenia 1.288 habitants, 532 habitatges, i 342 famílies. La densitat de població era de 303,2 habitants/km².
Dels 532 habitatges en un 32,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,4% hi vivien parelles casades, en un 13,2% dones solteres, i en un 35,7% no eren unitats familiars. En el 34,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 17,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.284$ i la renda mediana per família de 34.107$. Els homes tenien una renda mediana de 26.083$ mentre que les dones 21.071$. La renda per capita de la població era de 14.989$. Aproximadament el 16,4% de les famílies i el 17,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Big Sandy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Big Sandy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Wapowski (cràter)

Wapowski és un cràter d'impacte pertanyent a la cara visible de la Lluna, situat prop del Pol sud del satèl·lit. Es troba a sud-oest dels cràters von Baeyer i Svedberg, just dins de la vora del prominent cràter Scott.
* Localització de Wapowski (quadrant superior dret de la imatge)
* Fotografia de la missió Lunar Orbiter 4
El cràter té forma de copa i no mostra signes de desgast apreciables. L'alçada de la vora sobre el terreny circumdant és de 430 m, i el volum del cràter és d'aproximadament 60 km³.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Iuri Lontxakov

Iuri Valentínovitx Lontxakov (rus: Юрий Валентинович Лончаков; nascut el 4 de març de 1965) és un cosmonauta rus i va realitzar tres missions a l'espai. Va estar 200 dies a l'espai i va conduir dos passeigs espacials.

## Referències

* ↑ NASA. «Yuri Lonchakov Biography». NASA, 2008. [Consulta: 12 octubre 2008].
# Canal Nieuwpoort-Duinkerke

El Canal Nieuwpoort-Duinkerke és el nom belga del canal navegable que s'anomena Canal de Furnes a França. Té una llargada de 32 km, dels quals 18,741 km en territori belga. El canal segueix més o menys la línia de la costa del mar del Nord, uns quatre quilòmetres terra endins, de Duinkerke a França, passa la frontera entre Ghyvelde i Adinkerke i acaba a Nieuwpoort, a Bèlgica.
A Nieuwpoort enllaça amb el canal Plassendale-Nieuwpoort i el riu IJzer canalitzat cap a un complex de rescloses anomenat Ganzepoot. Com que aquesta confluència de sis canals i recs a l'embocadura de l'IJzer sembla una pota d'oca, aquesta és la traducció al català del topònim neerlandès. Al Flandes francès enllaça amb el canal de Bourbourg en el lloc anomenat Quatre Écluses a prop de Duinkerke.

## Història

El canal obert el 1638 es va construir per a connectar els ports de Duinkerke, Nieuwpoort, Oostende amb les ciutats de Bruges i Gant. En aquella època, aquest canal era l'única connexió de Bruges amb un port marítim. Hi havia un servei diari de transport de mercaderies entre Duinkerke, Bruges i Veurne.
Després del tractat d'Utrecht, el 1713 el canal fou tancat i gairebé terraplenat el 1768. Després del tractat de Campoformio, del 1797, que ratificava l'annexió dels Països Baixos austríacs a França fou reobert. Del 1804 al 1808 centenars d'obrers i de presoners van excavar-lo a més profunditat.
Antigament el canal servia per al transport dels productes agrícoles i per a proveir les escasses fàbriques dels seus marges. Avui, ja no hi ha gairebé gens de navegació comercial, però els navegants de plaer i els pescadors esportius l'utilitzen freqüentment.

## Rescloses

Rescloses :
| Localitat | llargada | amplada | profunditat | alçària llibre |
| Nieuwpoortsluis Nieuwpoort | 43,00 | 5,40 m | 1,80 | 4,50 |
| Oostvaartsluis (Dierendoncksluis) | 20,4 m | 3,30 m | — | — |
| Ecluse du Jeu de Mail Duinkerke | — | — | — | — |
# Viramgam

Viramgam és una ciutat i municipalitat del Gujarat al districte d'Ahmedabad, a l'Índia. Està situada a 23° 07′ N, 72° 02′ E﻿ / ﻿23.12°N,72.03°E﻿ / 23.12; 72.03. Consta al cens del 2001 amb una població de 53.095 habitants.
Viramgan fou capital d'un principat del Kathiawar fundat el 1484 per concessió del sultà de Gujarat. Va donar nom al principat fins al segle XVIII quan la ciutat va passar al Gaikwar de Baroda i la capital fou traslladada a Patdi.

## Referències

Wikipèdia en italià.
# Iuri Lodiguin

Iuri Lodiguin (rus: Юрий Лодыгин, grec: Γιούρι Λοντίγκιν; n. 26 de maig de 1990) és un futbolista greco-rus que juga com a porter en el FC Zenit Sant Petersburg de la Lliga Premier de Rússia. És internacional amb la selecció de futbol sub-21 de Grècia.

## Carrera professional

Lodyguin va néixer a la localitat russa de Vladímir, en aquell moment Unió Soviètica, fill de pare rus i mare grega i crescut a Grècia. Lodyguin va desenvolupar tota la seva etapa juvenil en el Skoda Xanthi, que li va portar a signar el seu primer contracte professional amb el primer equip el 17 de juny de 2009.
El porter va ser cedit a l'Eordaikos 2007 amb el qual va disputar 25 partits com a titular en la temporada 2010-11 i dos partits en la Copa de Grècia. Al final de la temporada va tornar al Skoda Xanthi, equip amb el qual va disputar com a titular la següent campanya.
El juny de 2013, Lodyguin va tornar a Rússia després de signar pel Zenit Sant Petersburg.

## Internacional

El 12 de maig de 2014, Fabio Capello, director tècnic de la selecció nacional de Rússia, va incloure a Lodyguin, un de tres porters, en la llista provisional de 30 jugadors que iniciaran la preparació amb la intenció de la Copa Mundial de Futbol de 2014. El 2 de juny va ser ratificat per Capello en la nòmina definitiva de 23 jugadors.

### Participacions en Copes del Món

| Mundial | Seu | Resultat |
| Copa Mundial de Futbol de 2014 | Brasil | Primera fase |

## Referències

* ↑ «Yury Lodygin» (en anglès). FC Zenit. Arxivat de l'original el 2014-12-29. [Consulta: 8 agost 2013].
* ↑ «Расширенный список национальной сборной России» (en rus). RFS, 12-05-2014. [Consulta: 12 maig 2014].
* ↑ AFP. «Rússia, sense Pavlyuchenko ni Tarasov». FIFA, 12-05-2014. Arxivat de l'original el 2014-05-13. [Consulta: 12 maig 2014].
* ↑ «Состав национальной сборной России на ЧМ-2014» (en rus). RFS, 02-06-2014. [Consulta: 2 juny 2014].
* ↑ AFP. «Els 23 de Capello». FIFA, 02-06-2014. Arxivat de l'original el 2014-06-04. [Consulta: 2 juny 2014].
# Chiara Varotari

Chiara Varotari (Pàdua, 1584 - Venècia, 1660) va ser una pintora italiana del Barroc. Estava especialitzada en el gènere del retrat.

## Biografia

Varotari va néixer l'any 1584 en el si d'una família d'artistes. El seu pare era el pintor i arquitecte Dario Varotari El Vell i el seu germà menor Alessandro Varotari, il Padovanino va ser un reconegut pintor. Com tantes altres dones artistes, va rebre la seva formació al taller patern.
Es va especialitzar en el gènere del retrat i va pintar principalment dones amb un marcat estil barroc. La seva defensa de les dones va traspassar els llenços i es va materialitzar en la publicació d'un tractat titulat Apologia del sesso femminile (Apologia del sexe femení) en què defensava la intel·ligència i la validesa del seu gènere.

## Obres destacades

* Retrat d'una dama de la família Capodilista (1620)
* Retrat d'una dona
* Retrat de Pantasilea Dotto Capodilista (al voltant de 1630)

## Referències

* ↑ paolanaldi53. «Chiara Varotari» (en italià), 09-02-2015. [Consulta: 8 febrer 2024].
# Povina

Povina és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.
Està situat al nord-oest de la regió, prop del curs alt del riu Váh (conca hidrogràfica del Danubi) i de la frontera amb la República Txeca i Polònia.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1438.

## Referències

* ↑ Citypopulation.de Estadístiques de la regió de Žilina. Consultat el 18 de desembre del 2021.
* ↑ «(eslovac) (anglès) obce.sk». Arxivat de l'original el 2022-12-21. [Consulta: 18 desembre 2021].
# Església de Sant Miquel Arcàngel de Burjassot

L'església de San Miquel Arcàngel és un temple catòlic situat a la plaça dels Furs, 5, en el municipi de Burjassot. És un Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.13.078-001.
Al mes de setembre acull les estades de la patrona del poble, la Mare de Déu de la Cabeza, que normalment es troba a l'ermita de Sant Roc. Durant eixes dates se l'honra amb una novena que acaba el dia de Sant Miquel Arcàngel i l'endemà fan missa major i a poqueta nit en processó, torna a l'ermita.

## Història

Inaugurada en 1780, es tracta de la parròquia més antiga de la població. Les cròniques indiquen que el temple fou construït a l'època que Burjassot pertanyia al Col·legi del Corpus Christi.

## Descripció

Té tres naus, A la capçalera hi estan la sagristia, la capella de la Comunió i el rere sagrari. La nau central està coberta amb volta de canó dividida en quatre trams, i al bell mig hi figuren medallons amb escenes al·lusives al titular de l'església. Les altres naus laterals són més baixes i a cada tram hi ha altars dedicats a diferents sants i al mig està la imatge de l'Arcàngel Sant Miquel. Hi ha una representació dels dotze apòstols, dos apòstols posteriors i dos arcàngels, representats amb figures de tres metres de grandària distribuïdes entre la nau central, el creuer i el presbiteri, essent la pintura bàsicament de Josep Vergara. L'altar major és disseny de Vicent Gascó.

## Referències

* ↑ «Ficha BRL: Iglesia Parroquial de San Miguel Arcángel» (en castellà). Cult.gva.es. [Consulta: febrer 2016].
* ↑ «Arciprestazgo 10: "San Juan de Ribera"» (en castellà). Archivalencia.org, 10-01-2012. Arxivat de l'original el 8 de febrer 2016. [Consulta: febrer 2016].
* 1 2 3 «Església Arxiprestal Sant Miquel Arcàngel». Burjassot.org. Arxivat de l'original el 2016-02-13. [Consulta: febrer 2016].
* ↑ Roselló, Tomás «La huella de Vicente Gascó (1734-1802) en l'Horta (I)». Levante L'Horta, 16-05-2015, pàg. 32-33.
# Campionat de Zúric 1984

L'edició del 1984 fou la 69a del Campionat de Zuric. La cursa es disputà el 6 de maig de 1984, pels voltants de Zúric i amb un recorregut de 237,5 quilòmetres. El vencedor final fou l'australià Phil Anderson, que s'imposà per davant de Hubert Seiz i Pierino Gavazzi.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Phil Anderson | Panasonic-Raleigh | 6h 42' 49" |
| 2 | Hubert Seiz | Cilo-Aufina | + 9" |
| 3 | Pierino Gavazzi | Atala-Campagnolo | + 14" |
| 4 | Bernard Hinault | La Vie Claire-Terraillon | m. t. |
| 5 | Philippe Leleu | La Vie Claire-Terraillon | m. t. |
| 6 | Gert-Jan Theunisse | Panasonic-Raleigh | m. t. |
| 7 | Stefan Mutter | Cilo-Aufina | m. t. |
| 8 | Claudio Torelli | Sammontana-Campagnolo | m. t. |
| 9 | Johan van der Velde | Metauro Mobili | m. t. |
| 10 | Hennie Kuiper | Kwantum Hallen-Yoko | m. t. |

## Referències

* Resultats a les-sports.info
# Brodat al realç

El brodat al realç és un tipus de brodat que consisteix a imitar un model de talla mitjançant draps blancs sobreposats segan el relleu que es desitja obtenir.

## Referències

* ↑ Pons, R. «Vocabulari català de les indústries tèxtils i llurs derivades». Butlletí de Dialectologia Catalana, 4, gener-juny 1916, p.75 [Consulta: 18 gener 2013].
* ↑ «indumentària | enciclopèdia.cat». [Consulta: 23 agost 2018].
# Virampura

Virampura fou un estat tributari protegit del grup de Sankheda Mehwas a l'agència de Rewa Kantha, presidència de Bombai.
Tenia una superfície de 4 km² i el formaven només dos pobles. El sobirà s'anomenava vers 1880 Nathu Khan Pathan. Els ingressos estimats eren de 78 lliures i pagava un tribut de 10 lliures al Gaikwar de Baroda.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Funció sinc

En matemàtica, la funció sinc o sinus cardinal, denotada per $\mathrm {sinc} (x)\,$, té dues definicions, la normalitzada i la desnormalitzada que es defineixen de la següent manera:
* En processament digital de senyals i teoria de la informació, la funció sinc normalitzada comunament es defineix com:
    $\mathrm {sinc} _{n}(x)={\frac {\sin(\pi x)}{\pi x}}$
* En matemàtica, la històrica funció sinc desnormalitzada , aquesta definida per:
    $\mathrm {sinc} (x)={\frac {\sin(x)}{x}}$
En ambdós casos el valor de la funció té una singularitat evitable en zero, que generalment es redefineix específicament com a igual a 1. La funció sinc és analítica a tot arreu.
La funció desnormalitzada és idèntica a la normalitzada excepte pel factor d'escala que falta en l'argument. La funció sinc correspon a la transformada de Fourier d'un pols rectangular, i la transformada inversa de Fourier d'un espectre rectangular és una sinc.

## Propietats

* $\int _{-\infty }^{+\infty }\mathrm {sinc} _{N}(x)\ dx=1$
* $\int _{-\infty }^{+\infty }\mathrm {sinc} (x)\ dx=\pi$

## Referències

* ↑ Woodward, P. M.; Davies, I. L. «Information theory and inverse probability in telecommunication». Proceedings of the IEE - Part III: Radio and Communication Engineering, 99, 58, 01-03-1952, pàg. 37–44. DOI: 10.1049/pi-3.1952.0011.
* ↑ Poynton, Charles A. Digital video and HDTV. Morgan Kaufmann Publishers, 2003, p. 147. ISBN 1-55860-792-7.
* ↑ Woodward, Phillip M. Probability and information theory, with applications to radar. Londres: Pergamon Press, 1953, p. 29. ISBN 0-89006-103-3. OCLC 488749777.
* ↑ Euler, Leonhard. On the sums of series of reciprocals, 1735.

## Vegeu també

* Funció sinus

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Sinc Function» a MathWorld (en anglès).
# Cianoxalita

La cianoxalita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la cancrinita. Rep el nom pel seu color blau i el seu contingut d'oxalat.

## Característiques

La cianoxalita és un silicat de fórmula química Na₇(Al$_{6-x}$Si$_{6+x}$O$_{24}$)(C₂O₄)$_{0,5+x}$·5H₂O (0 < x < 0,5). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2008. Cristal·litza en el sistema hexagonal.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cianoxalita pertany a «09.FB - Tectosilicats sense H₂O zeolítica amb anions addicionals» juntament amb els següents minerals: afghanita, bystrita, cancrinita, cancrisilita, davyna, franzinita, giuseppettita, hidroxicancrinita, liottita, microsommita, pitiglianoïta, quadridavyna, sacrofanita, tounkita, vishnevita, marinellita, farneseïta, alloriïta, fantappieïta, balliranoïta, carbobystrita, depmeierita, kircherita, bicchulita, danalita, genthelvita, haüyna, helvina, kamaishilita, lazurita, noseana, sodalita, tsaregorodtsevita, tugtupita, marialita, meionita i silvialita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Karnasurt, dins el districte de Lovozero (óblast de Múrmansk, Rússia). També ha estat descrita en altres dues muntanyes properes: el mont Selsurt i el mont Al·luaiv, tots dos també al districte de Lovozero. Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kyanoxalite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 març 2020].
# Equinoides

Els equinoides (Echinoida) són un antic ordre d'equinoderms de la classe Echinoidea, avui en desús donat que su'ha comprovat que és parafilètic. Incloïa al voltant de 950 espècies d'eriçons marins, dòlars de la sorra, galetes de mar, eriçons cor, entre d'altres.
Els ossicles dèrmics són plaques primes fusionades en una forma rígida, més o menys esfèrica, amb una testa d'endoesquelet. Excepte per una prima epidermis externa, tota l'anatomia complexa es troba dins de la testa. La larva és una equinoplúteus de simetria bilateral. La testa està coberta per abundants espines mòbils. Els peus ambulacrals són els òrgans respiratoris i la madreporita està al costat aboral.

## Famílies

* Echinidae
* Echinometridae
* Parasaleniidae
* Strongylocentrotidae

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Echinoida». [Consulta: 11 juny 2020].
# Campionat de Zúric 1978

L'edició del 1978 fou la 63a del Campionat de Zuric. La cursa es disputà el 30 d'abril de 1978, pels voltants de Zúric i amb un recorregut de 265,5 quilòmetres. El vencedor final fou l'alemany Dietrich Thurau, que s'imposà per davant de Francesco Moser i Gustaaf Van Roosbroeck.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Dietrich Thurau | Ijsboerke-Gios | 6h 42' 20" |
| 2 | Francesco Moser | Sanson-Campagnolo | m. t. |
| 3 | Gustaaf Van Roosbroeck | Ijsboerke-Gios | + 50" |
| 4 | Willy Planckaert | C & A | m. t. |
| 5 | Marino Basso | Gis Gelati | m. t. |
| 6 | Jos Jacobs | Ijsboerke-Gios | m. t. |
| 7 | Willem Peeters | Ijsboerke-Gios | m. t. |
| 8 | Roger De Vlaeminck | Sanson-Campagnolo | m. t. |
| 9 | Pierino Gavazzi | Zonca | m. t. |
| 10 | Luciano Borgognoni | Vibor | m. t. |

## Referències

* Resultats a les-sports.info
# Bodenwerder

Bodenwerder és un municipi situat al districte d'Holzminden, a l'estat de Baixa Saxònia (Alemanya), a la vora del riu Weser. És especialment famós per ser el lloc de naixement del Baró de Münchhausen (1720-1797), que va inspirar l'escriptor Rudolf Erich Raspe per crear un personatge extraordinari fictici amb el mateix nom, que encarna les característiques de l'antiheroi.

## Història

L'assentament va obtenir els drets de ciutat el 1287 pel cavaller Heinrich II von Homburg. Dos anys després, es va construir un important pont sobre el riu Weser del camí que connectava Hameln-Paderborn amb Einbeck-Frankfurt.

## Referències

* ↑ «muenchhausenland» (en alemany). Arxivat de l'original el 2020-06-21. [Consulta: 1r juliol 2020].
# Funció simètrica

En matemàtiques, el terme funció simètrica pot significar dos conceptes diferents.
Una funció simètrica de n variables és una funció el valor de la qual en qualsevol n-tupla d'arguments és el mateix que el seu valor en qualsevol permutació d'aquesta n-tupla. Encara que aquesta noció es pot aplicar a qualsevol funció els n arguments de la qual estiguin al mateix conjunt, se sol utilitzar sovint per funcions polinòmiques: aquestes funcions venen donades per polinomis simètrics.
D'altra banda, en àlgebra –particularment en combinatòria algebraica– el terme "funció simètrica" se sol referir als elements de l'anell de funcions simètriques, on aquest anell és un límit específic dels anells de polinomis simètrics de n indeterminats quan n s'aproxima a l'infinit. Aquest anell serveix com una estructura universal en la qual les relacions entre polinomis simètrics es poden expressar d'una manera independent del nombre n d'indeterminats (però els seus elements no són ni polinomis ni funcions). Entre altres coses, aquest anell té un paper important en la teoria de representació del grup simètric.

## Referències

* ↑ Weisstein, Eric W. «Symmetric Function» (en anglès). [Consulta: 22 gener 2021].

## Vegeu també

* Funcions parelles i imparelles
* Simetria
# Cianocroïta

La cianocroïta és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la picromerita. Rep el seu nom del grec κυανός, blau, i χρώσις, coloració, en al·lusió al seu color.

## Característiques

La cianocroïta és un sulfat de fórmula química K₂Cu(SO₄)₂·6H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 2 i 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cianocroïta pertany a «07.C - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: krausita, tamarugita, kalinita, mendozita, lonecreekita, alum-(K), alum-(Na), tschermigita, lanmuchangita, voltaïta, zincovoltaïta, pertlikita, amoniomagnesiovoltaïta, kröhnkita, ferrinatrita, goldichita, löweïta, blödita, niquelblödita, changoïta, zincblödita, leonita, mereiterita, boussingaultita, mohrita, niquelboussingaultita, picromerita, polihalita, leightonita, amarillita, konyaïta i wattevil·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al Vesuvi, a la província de Nàpols, a Campània, Itàlia, l'any 1855. Des de llavors només ha estat descrita en altres tres indrets arreu del planeta: a la mina Giant Mascot, a Hope (Colúmbia Britànica, Canadà), a Làurion (Grècia), i al volcà Tolbàtxik, al krai de Kamtxatka (Rússia).

## Referències

* ↑ «Cyanochroite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 juliol 2017].