OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ibrahim al-Koni

Ibrahim al-Koni o Ibrahim Kuni (àrab: إبراهيم الكوني, Ibrāhīm al-Kūnī) (Oasi de Ghadames, Líbia, 1948) és un escriptor libi tuareg lligat vitalment al desert. És un dels novel·listes àrabs més prolífics.
Va créixer dins la tradició del poble tuareg. Koni va passar la seva infantesa al desert, concretament, a la regió desèrtica de Fezzan, i va aprendre a escriure i llegir àrab als 12 anys. Després d'acabar la seva formació acadèmica a la ciutat de Ghadames, Ibrahim es va traslladar a Moscou, on hi va estudiar Literatura Comparada a l'Institut de Literatura Maksim Gorki, sinó que també es va iniciar en l'activitat periodística.
Va començar a escriure l'any 1974. Des del 1993 viu a Suïssa i porta publicats ja més de 60 llibres, tots escrits originalment en àrab i molts traduïts fins a 35 idiomes. Els elements mitològics, la recerca espiritual i les preguntes sobre la pròpia existència es barregen en els escrits de Koni, fet que l'han dut a ser batejat com a novel·lista poètic, realista màgic i fabulista sufí.
En castellà s'han publicat les seves novel·les Oro en polvo i La piedra sangrante.

## Notes

* ↑ Llibres de l'autor a les Biblioteques de Barcelona

## Enllaços externs

* http://www.alarabiya.net/programs/2005/04/24/12463.html Arxivat 2008-03-07 a Wayback Machine.
* http://www.wordswithoutborders.org/article.php?lab=RightCourse Arxivat 2008-02-02 a Wayback Machine.
* http://www.swissworld.org/en/switzerland/resources/why_switzerland/ibrahim_al_koni/
* http://www.youtube.com/view_play_list?p=C25A9EE205881A9C
# Cantó de Meyzieu

El cantó de Meyzieu és un antic cantó francès del departament del Roine, situat al districte de Lió. Té 7 municipis i el cap és Meyzieu.

## Municipis

* Colombier-Saugnieu
* Jonage
* Jons
* Meyzieu
* Pusignan
* Saint-Bonnet-de-Mure
* Saint-Laurent-de-Mure
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1970 | Gabriel Bruyas | SFIO |
| 1970-1982 | Pierre Moutin | CIR, després PS |
| 1982-1998 | Jean-Marc Barthez | RPR |
| 1998-2011 | Odette Garbrecht | PS |
| 2011-2015 | Michel Forissier | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Castell de Basturs

El Castell de Basturs és un castell medieval, d'època romànica, del poble de Basturs, a l'antic terme d'Orcau i actual d'Isona i Conca Dellà, de la comarca del Pallars Jussà.
És ja esmentat el 1055, quan fou venut pel comte de Pallars Jussà Ramon V a Arnau Mir de Tost, el conqueridor de la major part de la Conca Dellà com a vassall del comte d'Urgell. El de Tost el cedí en dot a la seva filla Valença, qui es casà amb el comte de Pallars Jussà, i al seu net Arnau. El 1057 està documentat el nom del seu castlà en aquell moment: Isarn Sala de Basturs, just en el moment en què els comtes pacten la cessió del castell de Basturs a Ramon Miró d'Orcau. El 1071, encara, aquest darrer el deixa en testament al seu fill Pere.
Estigué en mans d'aquesta família fins al segle xiv, quan Pere III el Cerimoniós feu cedir, l'any 1338, els castells de Basturs, el Puig i la Pobla de Segur al vescomte Pere de Vilamur, qui vengué Basturs a Sibil·la de Vilamur el 1380. Tanmateix, l'any després torna a constar un Orcau com a senyor de Basturs: Arnau d'Orcau. Fins a l'extinció dels senyorius, aquest castell va romandre unit a la baronia d'Orcau.
En resten fragments de parets, amb algunes arrencades de volta i restes d'una torre, tot al capdamunt del poble de Basturs, al lloc anomenat el poble vell. En efecte, no es tractava només del recinte del castell, sinó que les seves parets externes devien incloure el poblat vell de Basturs.

## Bibliografia

* BENITO I MONCLÚS, Pere. "Castell de Basturs", a El Pallars, Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* ROIG I DEULOFEU, Albert. "Despoblat de Basturs", a El Pallars, Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Perborat de sodi

El perborat de sodi (PBS) és un compost químic, blanc inodor, soluble en aigua amb la fórmula química NaBO₃. Cristal·litza com a monohidrat, NaBO₃·H₂O, trihidrat, NaBO₃·3H₂O i tetrahidrat, NaBO₃·4H₂O. Les formes monohidrat i tetrahidrat són importants comercialment. La unitat estructural elemental del perborat de sodi és un anió dímer B₂O₄(OH)₄$^{2–}$, en la qual dos àtoms de bor estan units per ponts peroxo en un anell dins de les conformacions ciclohexans. L'anió perborat és un oxidant, com el permanganat, l'aigua oxigenada, el lleixiu o altres.

## Usos industrials

El perborat de sodi monohidratat es fa servir en l'elaboració de productes com els detergents en pols, emblanquinador químic, emblanquinador de color, fabricació de certs vidres i d'alguns plàstics.

## Característiques

El perborat de sodi monohidratat pot emblanquinar i generar oxigen en una solució aquosa només quan aquesta arriba a una temperatura igual o superior a 60 °C. En el cas d'una solució detergent, l'acció oxidant que produeix l'emblanquinament es desenvolupa per l'acció de l'alliberament d'oxigen de la molècula de perborat. Una altra manera de produir l'alliberament d'oxigen, és afegir al producte acabat o a la solució de rentat un activador de perborat, més conegut com a TAED. (el perborat també allibera oxigen al mesclar-se amb el lleixiu la qual és una dissolució d'hipoclorit de sodi)

## Funcions i aplicacions

Aquest compost, combinat amb àcid clorhídric (HCl) es transforma en una mescla corrosiva, que ataca de forma ràpida el coure. Per això aquesta mescla (senzilla i econòmica) s'ha transformat en un dels àcids més comuns per a fer els circuits impresos, concretament en la fase final de l'atac químic.

## Referències

* 1 2 B.J Brotherton Boron: Inorganic Chemistry Encyclopedia of Inorganic Chemistry (1994) Ed. R. Bruce King, John Wiley & Sons ISBN 0-471-93620-0
# Geoff Brown

Geoffrey Edmund «Geoff» Brown (Murrurundi, Nova Gal·les del Sud, 4 d'abril de 1924) és una exjugador de tennis australià.
Va classificar-se per disputar un total de sis finals de Grand Slam: una individual, tres de dobles masculins i dues de dobles mixts, però malauradament no aconseguí imposar-se en cap d'elles. Va formar part de l'equip australià de Copa Davis.
Fou reclutat en la Royal Australian Air Force però fou desmobilitzat en finalitzar la guerra i va tornar a jugar a tennis.

## Torneigs de Grand Slam
### Individual: 1 (0−1)

| Resultat | Núm. | Any | Campionat | Oponent | Marcador |
| Finalista | 1. | 1946 | Wimbledon | Yvon Petra | 2−6, 4−6, 9−7, 7−5, 4−6 |

### Dobles masculins: 3 (0−3)

| Resultat | Núm. | Any | Campionat | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 1946 | Wimbledon | Dinny Pails | Tom Brown Jack Kramer | 4−6, 4−6, 2−6 |
| Finalista | 2. | 1949 | Australian Championships | Bill Sidwell | John Bromwich Adrian Quist | 6−1, 5−7, 2−6, 3−6 |
| Finalista | 3. | 1950 | Wimbledon (2) | Bill Sidwell | John Bromwich Adrian Quist | 5−7, 6−3, 3−6, 6−3, 2−6 |

### Dobles mixts: 2 (0−2)

| Resultat | Núm. | Any | Campionat | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 1946 | Wimbledon | Dorothy Cheney | Louise Brough Tom Brown | 4−6, 4−6 |
| Finalista | 2. | 1950 | Wimbledon (2) | Patricia Canning Todd | Louise Brough Eric Sturgess | 9−11, 6−1, 4−6 |

## Palmarès
### Equips: 2 (0−2)

| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Equip | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 30 d'agost − 1 de setembre de 1947 | Copa Davis, Nova York, Estats Units | Gespa | John Bromwich Colin Long Dinny Pails | Jack Kramer Gardnar Mulloy Frank Parker Ted Schroeder | 1−4 |
| Finalista | 2. | 4 − 6 de setembre de 1948 | Copa Davis, Nova York (2) | Gespa | Colin Long Adrian Quist Bill Sidwell | Gardnar Mulloy Frank Parker Ted Schroeder Bill Talbert | 0−5 |

## Enllaços externs

* Geoff Brown a l'ATP (anglès)
* Geoff Brown al web de la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* Geoff Brown a la Copa Davis (anglès)
# Tapani Salminen

Tapani Salminen (Kangasala, Finlàndia Occidental, 1962) és un filòleg finlandès, llicenciat en filosofia i filologia, i lector de llengües ugrofineses de la Universitat de Hèlsinki. Ha estat cap del Departament de Llengües Ugrofineses i membre del Comitè Assessor per a Pluralisme Lingüístic i Educació Multilingüe de la UNESCO.
És autor de diversos estudis sobre lingüística i ornitologia. És famós pel seu Llibre Roig de Llengües Amenaçades, publicat online per la UNESCO i de consulta obligada per als interessats en llengües minoritàries d'arreu del món. Sembla seguidor de les tesis secessionistes de Philippe Blanchet que consideren que existeixen diverses llengües d'oc i no una llengua occitana.

## Enllaços externs

* Pàgina de Salminen

## Referències

* ↑ Pàgina de l'autor on segrega les diferents varietats d'occità
# Cantó de Moreuil

El cantó de Moreuil és un cantó francès del departament del Somme, situat al districte de Montdidier. Té 23 municipis i el cap és Moreuil.

## Municipis

* Arvillers
* Aubercourt
* Beaucourt-en-Santerre
* Berteaucourt-lès-Thennes
* Braches
* Cayeux-en-Santerre
* Contoire
* Démuin
* Domart-sur-la-Luce
* Fresnoy-en-Chaussée
* Hangard
* Hangest-en-Santerre
* Ignaucourt
* Mézières-en-Santerre
* Moreuil
* Morisel
* La Neuville-Sire-Bernard
* Pierrepont-sur-Avre
* Le Plessier-Rozainvillers
* Le Quesnel
* Thennes
* Villers-aux-Érables
* Wiencourt-l'Équipée

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Maurice Lémére | PCF |
| 1951-1964 | Charles Damay | MRP |
| 1964-1970 | Urbain Deleens | Divers droite, després CD |
| 1970-1982 | Marius Gardès | PS |
| 1982-1988 | Francis Soilleux | CNI |
| 1988 | Daniel Fournier | PS |
| 1988- | Pierre Boulanger | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 9.595 | 10.005 | 10.103 | 10.423 | 10.879 | 11.388 | 12.440 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Farnesol

El farnesol és un compost orgànic d'origen natural que es troba present en nombrosos olis essencials de plantes. Químicament és un hidrocarbur acíclic, classificat com a sesquiterpè alcohol. El Farnesol té quatre enantiòmers: E,E Farnesol, E,Z Farnesol, Z,E Farnesol i Z,Z Farnesol. A la natura, aquest compost té una funció comportamental per diversos insectes.

## Usos

Aquest compost és molt utilitzat en perfumeria, desodorants i és un dels 599 additius presents a les cigarretes.

## Referències

* ↑ «plantes que contenen E,E Farnesol». Pherobase.(anglès)
* ↑ «Rol biològic del farnesol per als insectes».(anglès)
* ↑ «Llista d'additius en les cigarretes». Arxivat de l'original el 2006-05-23. [Consulta: 13 maig 2013].(anglès)
# Castell de Barrès

El Castell de Barrès és un edifici de l'Esquirol (Osona) declarat Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

A la zona sud del turó de Barrés queda la base d'una torre i un mur, tot molt cobert per la sedimentació natural i la vegetació. A la zona es poden veure també restes de l'enderroc de pedra i teula corresponent a parts de l'antic castell.

## Història

Aquest castell estava dintre del terme del castell de Cabrera i defensava el sector de la parròquia de Santa Maria de Corcó. Depenia dels vescomtes de Cabrera. Es documentat per primera vegada l'any 1106.
L'any 1302 el castell és destruït arran els conflictes que esclataren entre el rei Jaume II i el comte d'Empúries Ponç Hug IV, que era casat amb la vescomtessa Marquesa de Cabrera. L'any 1313 Ramon d'Empúries demanà permís al rei per reconstruir el castell, el qual li va imposar una sèrie de límits. L'any 1589, diverses persones afirmen conèixer l'existència del castell del qual només restaven algunes parets, però ningú recordava haver-lo vist d'empeus, ni els seus pares ni els seus avis, així que no se sap si és que no es va reconstruir mai o es va destruir durant la guerra civil del segle xv.

## Referències

* 1 2 3 «Castell de Barrès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].

## Enllaços externs

* «Castell de Barrès». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Ganekogorta

Ganekogorta és una muntanya biscaina situada al sud de Bilbao al País Basc, de 998 m d'altura.

## Geografia

El Ganekogorta és el cim més alt del sistema muntanyenc del Sud de Bilbao, entre la ciutat i ell s'alça el Ganeta, de 691 m. El cim principal està constituït per una cresta la cara nord de la qual presenta vegetació i té un pendent moderat, i la cara sud és un barranc rocós que acaba a les valls d'Okondo i Zollo.
La cresta té tres cims diferenciats: a l'est destaca el Biderdi (871 m), el cim central correspon al Ganekogorta, i el cim oest és el Galarraga (901 m). La frontera amb Àlaba està a uns 20m del vèrtex geodèsic del cim principal.

## Història

En el seu moment va ser un dels cinc Montes Bocineros de Biscaia, des d'on es deia a les Juntes Generals tocant banyes des dels cims. Aquesta muntanya va veure néixer al muntanyisme basc, de fet, la primera associació de muntanyencs de Biscaia fundada el 1870 es deia Ganekogorto. El nom de la muntanya, Ganekogorta, vol dir en basc "quadra de l'alt" El vèrtex geodèsic es va instal·lar el 1967 i al cim hi ha una taula d'orientació del 2005. Estava prevista la construcció d'un parc eòlic entre el Ganekogorta i el Galarraga. Però gràcies a l'afició i lògica dels apassionats a la muntanya es va aconseguir descartar aquest projecte a les juntes generals.

## Rutes

Per ascendir al Ganekogorta la ruta principal és l'ascensió prèvia al Pagasarri, una vegada allí es pren la pista forestal cap al sud fins a arribar a un serral, aquí el camí es bifurca: una sendera inicia l'ascensió al Ganekogorta i l'altre voreja la cresta per la cara Sud, podent enllaçar aquest últim amb Zollo i el vessant alabès.
La pujada des de Zollo o Laudio és bastant dura pel brusc desnivell, per a això és necessari pujar fins al serral de Kruziaga, frontera interprovincial (prop de la font d'Altxisketa), prendre el camí de l'oest i realitzar l'ascensió.

## Naturalesa

En dies clars arriben al cim aus rapaces procedents del menjador de Karrantza. El terreny es dedica al bestiar boví, caprí i equí.

## Panorama

* Al nord s'albira tot Bilbao, Pagasarri i la muntanya Sollube.
* Al nord-est es veu la muntanya Oiz, Galdakao, Durango… i la muntanya Ereño.
* A l'est es veuen les penyes del Duranguesat, Udalaitz inclosa, si el dia és buidat es pot veure la serra de Aralar.
* Al sud es veu el Gorbeia i l'Aketegi, les muntanyes majors del País Basc.
* Al sud-oest es veu Amurrio, Laudio, Orduña i la Sierra Salvada.
* A l'oest es veu el valle de Mena i les Encartaciones.
* I al nord-oest es veuen les Muntanyes de Triano i l'Abra.

## Referències

* ↑ Montes Bocineros
* ↑ País Vasco, 1900 d'Imanol Villa

## Enllaços externs

* Montes bocineros
# Tanc Steam

El tanc de vapor (amb cadenes) va ser un model de tanc dels EUA creat el 1918 imitant el disseny del tanc britànic Mark IV però que funciona a vapor.
El model va ser dissenyat per un oficial dels Cossos d'Enginyers de l'exèrcit dels EUA. El projecte va ser començat pel General John A. Johnson amb l'ajuda de la Endicott and Johnson Shoe Company i finançat pels banquers de Boston Phelan i Ratchesky (costava $60,000).
# Cantó de Morne-à-l'Eau-1

El cantó de Morne-à-l'Eau-1 és una divisió administrativa francesa situat al departament de Guadalupe a la regió de Guadalupe.

## Composició

El cantó comprèn part de la comuna de Morne-à-l'Eau.

## Administració

Llista dels consellers generals successius :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Georges Hermin | FGPS | |
| Les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Ibrahim Xah Xarki

Xams al-Din Ibrahim Xah Xarki fou el tercer sultà (salatin al-shark) de Jaunpur (1401-1440). Es pensa que era habshi (negre).
Va succeir al seu germà gran Màlik Karanful o Mubàrak Xah (1399-1401) i com aquest era fill adoptiu del primer sultà eunuc Malik Sarwar Khwadja-i Djahan (1394-1399). El seu domini abraçava des de Koil (després Aligarh) i Etawah a l'oest fins a Bihar i Tirhut a l'est. Va consolidar el poder de l'estat tant militarment com culturalment; va conquerir Kanauj i Sambhal el 1407, i fins i tot va intentar conquerir el mateix any Delhi però va desistir quan va saber que Muzaffar Xah I de Gujarat avançava cap a Delhi per ajudar al sultà Mahmud Xah III Tughluk. En els seus atacs a altre possessions de Delhi, com Bayana, va fracassar.
Va intervenir a Bengala on governava la dinastia Ganesh i va obligar el sobirà Raja Ganesh (governava a alguns territoris des de 1409 i a Bengala des del 1415, i fins al 1418)a criar al seu fill en la fe islàmica amb l'ajut del xaykh de Pandua Nur Kutb al-Alam.
Kalpi, nominalment del sultanat de Delhi, fou atacada el 1431 al mateix moment que l'atacava Huixang Xah Ghuri de Malwa; les forces d”Ibrahim Xarki foren atacades prop de la ciutat però es van poder retirar i el governador de Kalpi, Kadir Khan, va entregar la fortalesa a Hushang i fou ratificat en el càrrec.
El 1432 va tornar a Bengala i el sultà Xams al-Din Ahmad (1431-1436) encara de la dinastia Ganesh, va demanar ajut a Xah Rukh, fill de Tamerlà.
Va morir el 1440 i el va succeir Mahmud Xah Xarki.
Va ser patró de les arts i les lletres i va edificar notables monuments a la seva capital, el principal dels quals és la masdjid Afala.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, vol. III pag. 1028
# Cardo-Torgia

Cardo-Torgia (en cors Cardu è Turghjà) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 2004 tenia 38 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2004 |
| 63 | 67 | 51 | 23 | 29 | 32 | 38 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Ouardia-Nora Ettori | | |
# Federatie Culturele Sportvereniging Nacional

El Federatie Culturele Sportvereniging Nacional (FCS Nacional) és un club surinamès de futbol de la ciutat de Paramaribo.

## Història

El club va ser fundat el 1960 amb el nom de SV Boxel. El 2003 adoptà el nom FCS Nacional.

## Palmarès

* Lliga surinamesa de futbol: 1
** 2003
* Copa surinamesa de futbol: 1
** 2005
* Copa President de Surinam de futbol: 1
** 2005
# Careri

Careri és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria, a la regió italiana de Calàbria, situat a uns 90 km al sud-oest de Catanzaro i a uns 40 km a l'est de Reggio de Calàbria. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 2.285 habitants.
Careri limita amb els municipis següents: Benestare, Platì, San Luca i Santa Cristina d'Aspromonte.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 4 febrer 2020].
# Piet Keizer

Petrus ("Piet") Johannes Keizer (Amsterdam, 14 de juny de 1943 - Amsterdam, 10 de febrer de 2017) fou un jugador de futbol professional neerlandès. Keizer va formar part de l'equip de futbol total de l'Ajax d'Amsterdam dels anys 1960 i 1970, especialment notables amb els entrenadors Rinus Michels i Stefan Kovacs (1965-1973). És àmpliament considerat com un dels millors jugadors en la història d'Holanda. L'escriptor neerlandès Nico Keizer Scheepmaker va dir "Cruijff és el millor, però el millor de tots era Keizer".

## Referències

* ↑ «De successen van Ajaxicoon Piet Keizer» (en neerlandès). Het Parool, 11-02-2017.
* ↑ Hall of Fame: Piet Keizer
# Telesierra

Telesierra era un grup de cadenes de televisió local, anomenades Telesierra, Cub TV (en emissió), MX Local i La Movida local o Canal 47, què va emetre per a tot Espanya fins al 2005, per la detenció del seu propietari Rodrigo del Campo Cobo.

## Història

La cadena va començar a emetre el 1995, a través d'unes antenes col·locades al xalet de la família Campo. El govern va decretar que no es podia emetre d'aquesta manera i va intentar tancar-la. Uns dies després, el seu propietari va començar a emetre des d'uns estudis de l'ex-cadena TVL. Aquesta televisió emetia les 24 hores del dia, emetent continguts pornogràfics, concursos i vidència. La família Campo guanyava molts diners a través d'aquesta cadena. Però es va destapar la veritat l'any 2004.

### La investigació sobre Telesierra

El 2004, el programa "Siete días, siete noches" d'Antena 3 va decidir investigar aquesta cadena a través d'una persona que va deixar el treball en Telesierra. Aquesta persona va anar al programa a dir la veritat. I es va descobrir tot. Utilitzaven un sistema d'estafes telefòniques, aprofitant-se dels alts preus dels números 806, i sense passar cap trucada a directe. El mètode era el següent:
* 1 - Un robot agafava les dades
* 2 - Deixaven la persona esperant 30 minuts, què és el màxim de temps establert per la llei d'Espanya sobre les trucades 806. I després penjaven.
Per dissimular que les trucades no es passaven a directe, eren els mateixos treballadors els que passaven a directe i deien falses respostes, incoherents i absurdes. Quan s'arribava al màxim de trucades al final del programa, no es finalitzava, sinó que seguia, fins que baixaven les trucades al mínim i un de dins deia la resposta. Així la família "del Campo" obtenia grans beneficis a costa de 20 treballadors que cobraven 600 euros al mes.

### La detenció de Rodrigo del Campo

El 2005, la policia va aconseguir detenir Rodrigo i portar-lo a la presó. Campo va pagar la fiança, i va seguir emetent per Cubo TV, Movida local i MX Local.

## Actualitat

Actualment han sorgit noves televisions d'aquest tipus (call TV), algunes per satèl·lit, o per la televisió terrestre espanyola, generalment amb producció de Telemedia (Hongria).

## Enllaços externs

* Pàgina que va recopilar dades sobre el grup de canals
* Els reportatges de Siete días, siete noches, que són a Dailymotion i Youtube, emesos a Antena 3 el 2004 i 2005.
# Cardita

La cardita és un mineral de la classe dels arsenats.

## Característiques

La cardita és un arsenat de fórmula química Zn$_{5,5}$(AsO₄)₂(AsO₃OH)(OH)₃·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Aquest mineral presenta un nou tipus d'estructura, i es tracta del primer arsenat-hidroxiarsenat de zinc mineral. Químicament és similar a la koritnigita, un altre hidroxiarsenat de zinc.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Broken Hill, al comtat de Yancowinna, a Nova Gal·les del Sud (Austràlia). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Cardite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 novembre 2016].
# Cels Calviño Andreu

Cels Calviño Andreu (Llucmajor, Mallorca, 1948), és un geògraf i mestre d'escola mallorquí.
Cels Calviño es diplomà en magisteri el 1977 i es llicencià en geografia el 1992 a la Universitat de les Illes Balears, UIB. Com a mestre ha treballat al Col·legi Públic Es Rafal Vell, de Palma. És autor de nombroses publicacions de caràcter didàctic, de forma individual, com ara De s'Estanyol a Cala Pi, passant per s'Estelella. Una passejada per la costa llucmajorera (1992); o en col·laboració amb altres autors.
El 2012 rebé el Premi Josep Maria Llompart, destinat a premiar una persona que s'hagi distingit a les Illes Balears per la seva dedicació a la normalització de la llengua, la cultura o la identitat nacional, dels XXVI Premis 31 de desembre (2012) de l'Obra Cultural Balear, perquè, segons el jurat, "s'ha distingit per la seva llarga tasca educativa que s'ha caracteritzat pel compromís amb el país; per la innovació pedagògica; per la promoció de la llengua catalana, de l'educació mediambiental, de les metodologies més avançades i per la projecció fora de l'horari escolar de la seva tasca formativa."

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 18. Palma: Promomallorca, p. 358. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Presentats els Premis 31 de desembre de 2012». Obra Cultural Balear.
# Gangli espinal

En l'anatomia i la neurologia, un gangli espinal (o gangli raquidi o gangli de l'arrel dorsal) és un nòdul en l'arrel posterior que conté els cossos cel·lulars de les neurones aferents en els nervis espinals.