OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Soiuz 22

Soiuz 22 (rus: Союз 22, Unió 22) va ser un vol espacial tripulat de la Unió Soviètica en 1976. Va ser una missió de ciències de la Terra utilitzant una versió modificada de la nau espacial Soiuz, i va ser també, segons van especular els observadors, una missió per observar els exercicis de l'OTAN prop de Noruega.
La nau espacial va ser una Soiuz renovaDa que va servir com a reserva de la missió Programa de Proves Apollo-Soiuz (ASTP) l'any anterior.
Els cosmonautes Valeri Bikovski i Vladímir Aksiónov van estar una setmana en òrbita fotografiant la superfície de la Terra amb una càmera especial.

## Tripulació

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Valeri Bikovski Segon vol espacial | Valeri Bikovski Segon vol espacial |
| Enginyer de vol | Vladímir Aksiónov Primer vol espacial | Vladímir Aksiónov Primer vol espacial |

### Tripulació de reserva

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Iuri Màlixev | Iuri Màlixev |
| Enginyer de vol | Guennadi Strekàlov | Guennadi Strekàlov |

### Tripulació en suport

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Leonid Popov | Leonid Popov |
| Enginyer de vol | Borís Andréiev | Borís Andréiev |

## Paràmetres de la missió

* Massa: 6510 kg
* Perigeu: 185 km
* Apogeu: 296 km
* Inclinació: 64.8°
* Període: 89.3 min

## Referències

* ↑ L'informe de la missió està disponible aquí: http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-22.htm

## Enllaços externs

* What Do You Do With A Spare Spacecraft? Arxivat 2012-11-30 a Wayback Machine.
* Soyuz 22 a l'Encyclopedia Astronautica
# Stephan Rabitsch

Stephan Rabitsch (Klagenfurt, 28 de juny de 1991) és un ciclista austríac, professional des del 2010. Actualment corre a l'equip Felbermayr Simplon Wels.

## Palmarès

* 2008
** Campió d'Àustria júnior en contrarellotge
* 2009
** Campió d'Àustria júnior en contrarellotge
* 2016
** 1r a la Volta de l'Alta Àustria
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovàquia
* 2017
** 1r a la Volta de l'Alta Àustria i vencedor d'una etapa
* 2018
** 1r al Roine-Alps Isera Tour i vencedor d'una etapa
** 1r a la París-Arràs Tour i vencedor d'una etapa
** 1r a la Volta de l'Alta Àustria i vencedor de 2 etapes

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Staiti

Staiti és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria, a la regió italiana de Calàbria, situat a uns 110 km al sud-oest de Catanzaro i a uns 35 km al sud-est de Reggio de Calàbria. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 225 habitants.
Staiti limita amb els municipis següents: Africo, Bova, Brancaleone, Bruzzano Zeffirio i Palizzi.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 31 gener 2020].
# Stakhànivka

Stakhànivka (en (ucraïnès): Стаханівка, en rus: Стахановка, Stakhànovka) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 857 habitants. Pertany al districte rural de Pervomàiske.

## Referències

* ↑ «Телефонные коды городов Крыма после присоединения». Предложения по отдыху в Крыму. Arxivat de l'original el 2016-06-05. [Consulta: 21 juny 2016].
* ↑ Приказ Россвязи от 31.03.2014 № 61 «О присвоении почтовых индексов объектам почтовой связи»
# Sit elegant

El sit elegant (Emberiza elegans) és una espècie d'ocell de la família dels emberízids (Emberizidae) que habita matolls, boscos i vessants amb herba del sud-est de Sibèria, nord-est i centre de la Xina i Corea. En hivern les poblacions septentrionals arribin fins al Japó i el sud-est de la Xina.

## Migració

La investigació sobre isòtops de les plomes ha revelat que les poblacions del nord comencen la migració abans que les del sud. A més, un gradient latitudinal en isòtops d'hidrogen suggereix que els criadors del nord passen els hiverns més al nord que els seus homòlegs del sud.

## Taxonomia

Es reconeixen dues subespècies:
* E. e. elegans (Temminck, 1836) - Manxúria i nord de Corea fins al sud de Corea, sud del Japó i l'est de la Xina.
* E. e. elegantula (Swinhoe, 1870) - de Gansu a Shaanxi i al sud de Yunnan i Hunan.

## Referències

* ↑ «Sit elegant». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 08/03/2013 (català)
* ↑ Choi, Chang-Yong; Nam, Hyun-Young; Park, Jong-Gil; Bing, Gi-Chang «Migration pattern of Yellow-throated buntings revealed by isotope-based geographic assignment» (en anglès). International Journal of Geographical Information Science, 34, 3, 03-03-2020, pàg. 504–519. DOI: 10.1080/13658816.2019.1670832. ISSN: 1365-8816.
* ↑ Subbuteo95. «Korean_buntings: Yellow-throated Bunting data & code», 18-09-2019. DOI: 10.5281/zenodo.3441624. [Consulta: 17 abril 2023].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Buntings – IOC World Bird List v13.1g» (en anglès americà), 2023. [Consulta: 17 abril 2023].
# Sit del Sàhara

El sit del Sàhara o sit de vila(Emberiza sahari) és un ocell de la família dels emberízids (Emberizidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el desert, zones amb pedres, vessants escarpades i al voltant del medi humà, a la regió nord-occidental d'Àfrica, al Marroc, Algèria, Tunis, el Txad, Mauritània, sud del Senegal i sud de Mali.

## Taxonomia

Tradicionalment considerat un grup subespecífic del sit estriat (Emberiza striolata), ha passat a ser considerat una espècie de ple dret arran treballs com ara Schweizer et al. 2018
Es reconeixen due subespècies:
* E. s. sanghae (Traylor, 1960) - Mauritània, Senegal i Mali.
* E. s. sahari (Levaillant, 1850) - des del Marroc al nord del Txad.

## Referències

* ↑ «Sit del Sàhara». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28/02/2023(català)
* ↑ Lars Svensson. Guia d'ocells Europa i regió mediterrània. Full 402. Ed. Omega 2010. ISBN 978-84-282-1534-3 (català)
* ↑ BirdLife International. «House Bunting. Emberiza sahari». Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura. Rev. 20/02/2023 (anglès)
* ↑ Schweizer, Manuel; Shirihai, Hadoram; Schmaljohann, Heiko; Kirwan, Guy M. «Phylogeography of the House Bunting complex: discordance between species limits and genetic markers» (en anglès). Journal of Ornithology, 159, 1, 01-01-2018, pàg. 47–61. DOI: 10.1007/s10336-017-1501-4. ISSN: 2193-7206.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Buntings – IOC World Bird List v13.1g» (en anglès americà), 2023. [Consulta: 25 març 2023].
# Platges de Sovalle, Valle i Niembro

La Platja de Sovalle forma part d'un conjunt de tres platges contínues que es fonen en baixamar, anomenades platges de Sovalle, Valle i Niembro, també coneguda com a platja de Toranda. La platja de Sovalle és més un pedrer amb forma de petxina que posa fi a la successió de les esmentades platges. Es troba en la localitat de Llames de Pría, en la desembocadura del riu Guadamía, que és el que marca el límit entre Llanes i Ribadesella. S'emmarca a les platges del Costa Verda Asturiana i és considerada paisatge protegit, des del punt de vista mediambiental (per la seva vegetació i també per les seves característiques geològiques). Per aquest motiu està integrada en el Paisatge Protegit de la Costa Oriental d'Astúries.

## Descripció

Aquesta platja (que desapareix en marea alta), igual que les seves contigües pertany a la localitat de Niembro, en el municipi de Llanes, presenta forma de petxina, i s'accedeix a ella per la platja de Niembro (amb una longitud d'uns 300 metres i una amplària de 100 metres), situant-se la platja de Valle (d'uns 120 metres de longitud i 25 metres d'amplària, i que també té forma de petxina) entre les altres dues. Les platges de Valle i Sovalle estan situades en l'extrem occidental de la cala de Niembro, a l'abric del cap Prieto. Aquestes dues platges no compten amb cap servei, ni tan sols es realitza la seva neteja.
Les tres platges es troben dins del Paisatge Protegit de la Costa Oriental i a la seva rodalia es localitza un sistema de dunes eòliques.
Poden observar-se afloraments rocosos sobre la sorra blanca a les platges de Sovalle i Valle. Presenten un molt baix grau d'urbanització i només la de Niembro, que és la de més fàcil accés, presenta un grau mitjà d'ocupació enfront del grau baix de les altres dues.
La platja de Toranda (Niembro), de sorra blanca i fina, posseeix una forma rectilínia i oberta, i destaca de les altres dues per presentar serveis, lavabos, dutxes, aigua potable, vigilància diària i quioscs de refrescs. Se situa entre el cap Prieto i la punta La Boriza i va obtenir la bandera blava en 1997.

## Referències

* 1 2 (del Río 2013, p. 242)
* 1 2 «Playa de Guadamía». Portal oficial de turismo del ayuntamiento de Yanes. Arxivat de l'original el 2015-02-06. [Consulta: 10 novembre 2014].
* ↑ http://www.magrama.gob.es/es/costas/servicios/guia-playas/ Arxivat 2016-10-13 a Wayback Machine.
* 1 2 3 http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=486 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.llanes.as/guia/pla/p26.htm
* ↑ http://www.llanesalavista.com/Playas%2028%20-%20Sovalles.php Arxivat 2014-11-10 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.vivirasturias.com/asturias/llanes/playa-de-sevalle-o-playa-de-sovalle/es Arxivat 2015-04-15 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.llanesnet.com/playas/toranda/ Arxivat 2014-09-14 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.llanes.as/guia/pla/p30.htm

### Bibliografia

* del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana. Ediciones Nobel, 2013. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Societat Catalana de Pedagogia

La Societat Catalana de Pedagogia (SPC) és una entitat científica creada el 12 de juny de 1984, com a filial de la Secció de Filosofia i Ciències Socials de l'Institut d'Estudis Catalans (IEC), que aplega als professionals de la pedagogia i de l'educació dels Països Catalans. La SPC té com a finalitat la de propugnar, impulsar i aplegar l'altra investigació pedagògica a les terres de llengua i cultura catalanes.
La seva activitat se centra en sessions científiques, publicacions, seminaris, premis i altres activitats culturals. Els seus presidents han estat Joan Triadú i Font (1984-87), Lluís Folch i Camarasa (1987-92), Jordi Galí i Herrera (1992-2000), Lluís Busquets i Dalmau (2001-2007), Martí Teixidó i Planas (2007-2019); Carme Rider i Serra (2019-2021), i des de març de 2021 el seu president és Josep Serentill i Rubio.

## Referències

* 1 2 «.xml Societat Catalana de Pedagogia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Societat Catalana de Pedagogia: 30 anys». Col·legi de Pedagogs de Catalunya. [Consulta: 22 octubre 2019].
* ↑ «La Junta de Govern per al període 2019-2023, queda constituïda». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 22 octubre 2019].

## Bibliografia

* Institut d'Estudis Catalans. Directori de les societats filials: (1907-2007), 2009, p. 501–516. ISBN 978-84-92583-11-9.

## Enllaços externs

* Societat Catalana de Pedagogia - Lloc web oficial
# Store Styggedalstinden

Store Styggedalstinden és la quarta muntanya més alta de Noruega, que es troba dins de les muntanyes d'Hurrungane, que formen part de la serralada de Jotunheimen. La muntanya està situada a la part oriental del municipi de Luster, al comtat de Vestland, Noruega. Aquesta muntanya està situada entre les muntanyes de Sentraltind i Jervvasstind i consta de dos pics, de 2,387 i 2,370 metres, respectivament.

## Referències

* ↑ «Store Styggedalstind – Store norske leksikon» (en noruec). Store norske leksikon.
# Storebø

Storebø és el centre administratiu i la localitat del municipi d'Austevoll, al comtat de Hordaland, Noruega. Se situa a la part nord de l'illa de Huftarøy, al sud de Birkeland i al nord-oest de Haukanes. L'any 2013 tenia 1.322 habitants.

## Història

L'església d'Austevoll era, al principi, a la vila de Austevoll, situada a l'illa de Hundvåko. El 1891 l'església va ser traslladada fins a la seva actual ubicació a Storebø. Storebø va ser declarat centre administratiu del municipi el 1964. Abans d'aquest any, el consell municipal tenia la seva seu a l'illa de Bakholmen, a l'oest de Storebø.

### Etimologia

El nom de Storebø està en ús des de mitjan segle xvii. En temps passats, el nom del poble variava entre Bø i Bøe. En un intent de donar un nom definitiu, es va decidir usar el prefix store («llarg» en noruec) per diferenciar-la de la granja de Bø, establerta a l'illa de Stord. La granja de Bø de Stord va ser reanomenada com a Litlabø, usant el prefix Lítla («petit» en noruec). Cal destacar que la paraula Bø prové del nòrdic antic, la traducció de la qual és "granja".

## Economia

Tradicionalment la pesca i les tasques agrícoles han estat la principal font d'ingressos de la zona. L'agricultura va ser reemplaçada per altres indústries, com la petroliera, mentre que la piscicultura ha tingut un ràpid creixement durant la segona meitat del segle xx. Entre les companyies establertes estan la d'assistència petroliera DOF i la pesquera Austevoll Seafood, presents a la borsa d'Oslo.

## Referències

* ↑ «Table - Urban settlements. Population and area, by municipality. 1 January 2013». www.ssb.no. [Consulta: 9 desembre 2016].
* ↑ institutt, NRK og Meteorologisk «Weather forecast for Storebø». yr.no. Arxivat de l'original el 2016-12-21 [Consulta: 9 desembre 2016].
* ↑ «O. Rygh: Norske Gaardnavne». www.dokpro.uio.no. [Consulta: 9 desembre 2016].
# Storfjorden (Svalbard)

Storfjorden (Anglès: Great Fjord) és el braç de mar que separa l'illa de Spitsbergen de la de Barentsøya a l'oest i la de Edgeøya a l'est. Els seus límits pel sud són Kikutodden a Sørkapp Land a l'est d'Håøya, Tiholmane, Brækmoholmane, i Menkeøyane a Thousand Islands i al nord-est a Negerpynten -el promontori al sud-est de Edgeøya-. Els límits en el seu costat oriental són Sundneset en el vessant nord de Freemansundet, sud a Palibinramten en la costa de nord-oest de Edgeøya. La part del nord s'anomena Ginevra Bay, el qual s'estén entre Olav V Land i Barentsøya. Acaba a Heleysundet.
Storfjorden va ser històricament coneguda com a Wybe Jans Water, després del balener frisó Wybe Jansz van Stavoren. El fiord té el seu nom actual des del 1620.
Storfjorden va ser el 21 de febrer de 2008 l'episodi del major terratrèmol registrat a Noruega, amb una força de 6,2 en l'escala de Richter.

## Referències

* ↑ «Norwegian Polar Institute - Polar place names». [Consulta: 16 gener 2018].
* ↑ «Storfjorden-Svalbard». [Consulta: 16 gener 2018].

## Enllaços externs

* Conway, W. M. 1906. No Man's Land: A History of Spitsbergen from Its Discovery in 1596 to the Beginning of the Scientific Exploration of the Country. Cambridge: At the University Press.
* Watermass transformations in Storfjorden (R. Skogsetha, P.M. Haugan and M. Jakobsson. Elsevier Ltd. 2004
# Pica Roja

El Pica Roja, Pic de la Rouge o Pic de la Soucarrane és una muntanya de 2.903 metres que es troba entre els municipis d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà i l'Arieja a França.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Pica Bastard

La Pica Bastard és una muntanya de 1.934,7 metres d'altitud del límit entre les comunes de Ralleu, de la comarca del Conflent, i de Matamala, de la del Capcir, totes dues a la Catalunya del Nord. És a l'extrem sud-oest del terme de Ralleu i al central - oriental del de Matamala.

## Referències

* ↑ La Pica Bastard en els ortofotomapes de l'IGN
# Pobiti Kamani

Pobiti Kamani (búlgar: Побити камъни), traduït al català com 'Bosc de pedra', és un conjunt de formacions rocoses situades a la província de Varna (Bulgària). El conjunt comprén una sèrie de grups de formacions de pedra natural que abasten una superfície de 70 km². Estes formacions són columnes de diferents altures que poden arribar fins als 5 i 7 metres d'alçada, amb un gruix d'entre 0,3 i 3 metres. El 1937 va ser declarat Monument natural.
Existeixen una sèrie de teories que intenten explicar l'origen del fenomen, que es poden dividir en dos grups: l'origen mineral o l'origen orgànic. Segons la primera, les formacions són el resultat de l'activitat del corall, mentre que la segona explica el fenomen d'erosió de les roques prismàtiques, la formació de l'arena i les concrecions de pedra calcària.
Basant-se en observacions de camp i un estudi petrogràfic i geoquímic d'isòtops estables, hi ha evidències que estes representen un excepcional exemple de sistema de filtració de paleohidrocarburs. La dinàmica de la reconstrucció de l'origen d'estes estructures, els processos de migració de fluids i la possible interferència microbiana en el procés de precipitació del carbonat estan actualment en estudi per investigadors de la KU Leuven de Lovaina (Eva De Boever, estudiant de doctorat KU Leuven, Lovaina, Bèlgica), en col·laboració amb investigadors de l'Institut d'Oceanologia (Lyubomir Dimitrov, Varna, Bulgària), RCMG (Universitat de Gant, Bèlgica), el Laboratori de Geobiologia de la Universitat de Goettingen (Volker Thiel, Goettingen, Alemanya) i la Universitat de Bolonya (Barbara Cavalazzi, Bolonya, Itàlia).

## Referències

* Dimitrov, Lyubomir. Dimitrov, Lyubomir. «Pobiti Kamani» (en búlgar). Arxivat de l'original el 2007-05-17. [Consulta: 2 agost 2006].
# Pobiédne (Djankoi)

* Per a altres significats, vegeu «Pobiédne».
Pobiédne (en (ucraïnès): Побєдне, en rus: Победное, Pobédnoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 3.108 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi. Fins al 1945 la vila es deia Tarkhanlar.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Poecilia chica

Poecilia chica és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes. Els adults poden assolir els 3 cm de longitud total i les femelles els 5. Es troba a Jalisco (Mèxic).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Capuli, Estelita Emily; Torres, Armi G. «Poecilia chica Miller, 1975 Dwarf molly FishBase».
# Podkylava

Podkylava és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1709.
# Spartak (Sverdlovsk)

Spartak - Спартак (rus) - un possiólok de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia. Segons el cens del 2010 estava deshabitat.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский». Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Spartak Pecani

Spartak Pecani (Tirana, 27 de maig de 1952) és un director de cinema albanès.
Va estudiar a l'Institut de Teatre i Cinematografia de Bucarest, però a causa del deteriorament de les relacions diplomàtiques entre els governants de Romania i Albània va haver de deixar els estudis. El va completar l'any 1975 a l'Institut de les Arts de Tirana. Després de graduar-se, va començar a treballar a l'estudi de cinema "Nowa Albania". Va debutar l'any 1977 amb Streha e re, però el major reconeixement li va arribar a partir de les pel·lícules fetes als anys 1980: Kohë e largët i Shirat e vjeshtës. Va rebre el segon premi al 6è Festival de Cinema Albanès. Al 8è Festival de Cinema d'Albanès, un dels principals premis va ser per a una altra pel·lícula Pecani Shirat e vjeshtës (1988). El 2013, després d'una pausa, va fer la pel·lícula Ada en col·laboració amb els britànics, basada en la novel·la de Fatos Kongoli.
El 1997-1999 va dirigir el Centre Nacional de Cinematografia (Qendrën Kombëtare të Kinematografisë) i després va assumir la direcció d'Eurostar Film Studio.

## Filmografia

* 1977: Streha e re
* 1980: Një gjeneral kapet rob
* 1980: Ne vinim nga lufta
* 1981: Si gjithë të tjerët
* 1983: Kohë e largët
* 1984: Shirat e vjeshtës
* 1985: Të mos heshtësh
* 1986: Fjalë pa fund
* 1988: Treni niset më shtatë pa pesë
* 1990: Vetmi
* 1991: Enigma
* 1995: Vazhdojmë me Bethovenin
* 1995: Përdhunuesit
* 2008: Sekretet
* 2013: Ada

## Referències

* ↑ Regjisori Spartak Pecani (1952) Aktoret Shqiptare
* ↑ «Spartak Pecani rikthen në ekran dyshen Xhepa-Diamanti, në shtator premiera e filmit “Ada”.». sot.com.al, 19-07-2013.
* ↑ «FOTO/ Përfundojnë xhirimet e filmit “Bolero në vilën e pleqve”». ata.gov.al, 31-10-2018. Arxivat de l'original el 2019-09-02. [Consulta: 19 abril 2023].

## Bibliografia

* Abaz Hoxha: Enciklopedia e kinematografise shqiptare. Autore & vepra. Tirana: Toena, 2002. ISBN 99927-1-555-3.
# Sucrea

Sucrea és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Sucrea monophylla Soderstr.
# Poliarquia

La poliarquia és una ideologia política que propugna que cada individu hauria de ser lliure d'elegir el sistema en el qual viu, i que, per tant, diferents sistemes d'organització política haurien de conviure en un mateix espai geogràfic.
Es relaciona fortament amb l'anarcocapitalisme i l'autodeterminisme. Amb el primer, per compartir una visió individualista no-estatista. Amb el segon, per la capacitat dels individus d'organitzar-se en sistemes polítics independents i la seva visió en comú sobre el contracte social.
També s'utilitza la paraula per a denominar els sistemes en què el poder efectiu es reparteix entre múltiples elits, que arriben a un equilibri de poder. Alguns politòlegs, com Robert Dahl, consideren els Estats Units d'Amèrica com a exemple típic de poliarquia.

## Bibliografia

* Robert Dahl, 1956. A Preface to Democratic Theory. Chicago: The University of Chicago Press (anglès)
# Soides

Soides (en llatí Soidas, en grec antic Σοΐδας) fou un escultor grec, nascut a Naupacte.
Va florir suposadament sobre l'any 500 aC. Va fer, juntament amb l'escultor Menecme, l'estàtua de vori i or d'Àrtemis que Pausànias diu que va veure al temple de la deessa a Patres, on havia estat portada des de Calidon per August. Probablement els dos escultors eren contemporanis de Cànac de Sició el vell i Cal·lon d'Egina.

## Referències

* ↑ Menaechmus and Soidas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1029
# Soignies

Soignies (en való Sougniye, en neerlandès Zinnik) és un municipi belga de la província d'Hainaut a la regió valona.

## Història

La ciutat actual és el resultat de la fusió, l'1 de gener de 1977 dels municipis de Soignies, Horrues, Casteau, Thieusies, Naast, Chaussée-Notre-Dame-Louvignies i Neufvilles.
* El mercat del drap, edifici de pedra i d'entramat de fusta
* El castel Paternoster
* Capella del Tilleriaux (segle XVII)
* Hotel Modern d'estil modernista
* Panorama

## Geografia

Limita al nord amb Petit-Rœulx-lez-Braine i Steenkerque, al nord-est amb Braine-le-Comte i a l'est amb Écaussinnes. Es troba a una altitud de 70 a 140 sobre el nivell mitjà del mar. Està regat pel riu Zenne que neix al nucli de Naast.

## Fills il·lustres

* Nicolau Payen (1512-1559), compositor del Renaixement
* Jules Bordet (1870-1961), Premi Nobel de Medicina o Fisiologia de l'any 1919.

## Agermanaments

* Hazebroek
# Orakzai

«Orakzai» té aquests significats:
* Agència d'Orakzai, al Pakistan, Àrees Tribals d'Administració Federal (FATA)
* Orakzais, tribu paixtu del Pakistan