OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lorenzo Lippi

Lorenzo Lippi da Colle (Colle di Val d'Elsa, ~1440 - Pisa, 1485) fou un poeta, humanista i home de lletres del Renaixement italià.
Va néixer a Colle di Val d'Elsa vers l'any 1440 fill d'un notari anomenat Giovanni o d'un cert Ser Giampiero. Feu els seus estudis a Florència, on va freqüentar el cenacle literari de Llorenç el Magnífic dels Mèdici. També es creu que allí hauria gaudit de l'amistat del seu conciutadà Bartolomeo Scala. El 1473, en ocasió de la reobertura de l'studium pisà, molt desitjada per Llorenç el Magnífic, Lippi hi pronuncià un discurs públic. El 1478 fou nomenat professor de lletres a la Universitat de Pisa.
Lorenzo Lippi da Colle va traduir del grec al llatí les Halièutiques d'Opían de Cilícia, que dedicà a Llorenç de Mèdici, obra que fou impresa per primera vegada a Florència el 1478, i successivament a Venècia el 1505 i el 1517. També va traduir del grec al llatí les Cinegètiques d'Opían d'Apamea, el discurs Nícocles d'Isòcrates, que fou dedicat a Cosme el Vell, i la segona homilia de Sant Joan Crisòstom, De proditione Iudae, de la qual s'ha conservat una còpia manuscrita a la Biblioteca Laurenziana de Florència. Va mantenir relacions epistolars amb l'humanista català Pere Miquel Carbonell i Soler.

## Obres

* Benedicti Iouii Nouocomensis disticha ad Franciscum Iulium Caluum. Laurentii Lippii Collensis disticha ad Laurentium Medicen. Floren.; Firenze, 1500 circa.
* Oppianou Alieuticon biblia pente. Tou autou Kynegetikon biblia tessara. Oppiani De piscibus libri V. Eiusdem De venatione libri IV. Oppiani De piscibus Laurentio Lippio interprete libri V.; Venetiis : in aedibus Aldi et Andrea Soceri, mense Decembri, 1517.
* Oppiani poetae Alieuticon seu De piscibus libri V. e Graeco traducti ad Antoninum imperatorem. Disticha Laurentii Lippii Collensis ad Laurentium Medicen. Oppiani poetae Vita.; Impressum Venetiis : Bernardinus Venetus impressit, pridie Kalendas Sextiles 1508

## Referències

* ↑ Segons Cheluzzi & Galganetti (1841), va néixer el 1407.
* ↑ della Torre, 1902, p. 702.
* ↑ Cheluzzi i Galganetti, 1841.
* ↑ Carpi, Umberto; Santagata, Marco; Stussi, Alfredo. Studi per Umberto Carpi: un saluto da allievi e colleghi pisani. Pisa: ETS, 2000, p. 4.
* ↑ Carpi, Santagata i Stussi, 2000, p. 37.

## Bibliografia

* Carpi, Umberto; Santagata, Marco; Stussi, Alfredo. Studi per Umberto Carpi: un saluto da allievi e colleghi pisani. Pisa: ETS, 2000.
* della Torre, Arnaldo. Storia dell' Accademia platonica di Firenze. Firenze: Istituto di Studi Superiori Pratici e di Perfezionamento, 1902.
* Cheluzzi, Lorenzo; Galganetti, Giuseppe Maria. Serie cronologica degli uomini di merito più distinto della città di Colle di Val d'Elsa. Colle Val d'Elsa: Pacini, 1841.
# Léon-Honoré Labande

Léon Honoré Labande (Orrouy, Oise, 17 de setembre de 1867 - Avinyó, 21 de setembre de 1939) va ser un historiador i bibliotecari francès.

## Biografia

Léon Honoré Labande va néixer a Orrouy el 17 de setembre de 1867 en una família modesta, d'un pare professor. Després d'estudiar al seminari de Beauvais es va incorporar a l'École Nationale des Chartes, on va ser major el 1890. Allí coneix a Ferdinand Lot amb qui s'uneix. Inicialment atret per la filologia gràcies a Paul Meyer, va dedicar la seva tesi a la història de Beauvais i de les seves institucions municipals, de la que va rebre el premi La Fons-Mélicocq.
Les seves primeres obres són sobre la seva regió (cartulari de Sant Quintí de Beauvais, classificació dels arxius municipals de Verdun…), i a finals del 1890 va ser nomenat comissari de la biblioteca d'Avinyó i del Museu Calvet, llocs que va ocupar durant quinze anys. La seva obra eclèctica és especialment notable pels estudis dels monuments preromànics i romànics de Provença.
En 1906, per recomanació de Paul Meyer, va ser triat entre molts sol·licitants com a conservador dels arxius i de la biblioteca del Palau de Mònaco, que li va permetre tenir accés als arxius d'una família governant. També es va dedicar a la història de la Provença, de la que va publicar diversos volums.
Corresponsal de l'Académie des inscriptions et belles-lettres, va ser honrat per moltes societats científiques (Société française d'archéologie, Commission des Monuments historiques, …) i per l'Académie de Vaucluse.
Després d'una curta malaltia, va morir a Avinyó el 21 de setembre de 1939.

## Publicacions (extracte)

* Les Doria de France : Provence, Avignon et Comté Venaissin, Bretagne, Ile-de-France - 1899
* Étude historique et archéologique sur St. Trophime d'Arles du IVe au XIIIe siècle - 1904
* La Cathédrale de Vaison : étude historique et archéologique - 1905
* Avignon au XIIIe siècle - Paris, 1908
* Le palais des papes d'Avignon et les monuments historiques d'Avignon au XIVe siècle - 1925
* Notice sur la vie et les travaux de Henry Cochin, membre de l'Académie - 1928
* Les primitifs français; Peintres et peintres-verriers de la Provence occidentale - 1932
* Histoire de la Principauté de Monaco - 1934
* Les Bréa, peintres niçois des XVe et XVIe siècles en Provence et en Ligurie - 1937

## Referències

* ↑ Obitari, Bibliothèque de l'École des chartes, n° 102 (1941) (en francès).
# Luray (Virgínia)

Luray és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 4.871 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Luray tenia 4.871 habitants, 2.037 habitatges, i 1.332 famílies. La densitat de població era de 396,8 habitants per km².
Dels 2.037 habitatges en un 27,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,8% hi vivien parelles casades, en un 13,5% dones solteres, i en un 34,6% no eren unitats familiars. En el 30,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,1% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 21,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.306 $ i la renda mediana per família de 39.972 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.039 $ mentre que les dones 19.841 $. La renda per capita de la població era de 16.205 $. Entorn de l'11,3% de les famílies i el 13,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Luray». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Luray». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Luray (Kansas)

Luray és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 203 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Luray tenia 203 habitants, 105 habitatges, i 57 famílies. La densitat de població era de 252,8 habitants/km².
Dels 105 habitatges en un 17,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,8% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 44,8% no eren unitats familiars. En el 42,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 21% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,93 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,59.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,7% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 21,7% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 31% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 51 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.208 $ i la renda mediana per família de 32.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.375 $ mentre que les dones 21.563 $. La renda per capita de la població era de 18.351 $. Entorn del 6,9% de les famílies i el 7,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Luray». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Luray». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lola la Piconera

Lola la Piconera és una pel·lícula espanyola de 1951 dirigida per Luis Lucia Mingarro, basada en una obra de teatre de José María Pemán i interpretada per la cançonetista Juanita Reina.
La pel·lícula Lola la Piconera està inspirada en l'obra de teatre de José María Pemán Cuando las Cortes de Cádiz. L'adaptació cinematogràfica converteix una obra reaccionària i antiliberal, característica de la dramatúrgia de Pemán durant el període republicà, en un guió propi de pel·lícula folklòrica, amb molt major protagonisme i lluïment del seu protagonista Juanita Reina, una de les estrelles del cinema espanyol i la cobla d'aleshores
El rodatge de la pel·lícula, dirigida per Luis Lucia, es va iniciar el 25 de juny de 1950 als Estudis Sevilla Films de Madrid, mentre que els exteriors es van gravar a la ciutat de Cadis, Chiclana de la Frontera, El Puerto de Santa María i Jerez de la Frontera. Les imatges de Cadis constitueixen un document privilegiat sobre la ciutat en aquests anys.

## Argument

La pel·lícula està ambientada a l'assetjament a la ciutat de Cadis durant la Guerra del Francès. Lola, la propietària de la taberna Lola la Piconera, està enamorada d'un oficial francès.

## Repartiment

* Juanita Reina - Lola
* Virgilio Teixeira - Capità Gustavo Lefevre
* Manuel Luna - Mariscal Víctor
* Fernando Nogueras - Rafael Otero
* Félix Dafauce - Juan de Acuña
* Fernando Fernández de Córdoba - General Alburquerque
* Alberto Romea - Salazar
* Arturo Marín - Jefe de los gitanos
* José Isbert - Soldado José Rodríguez
* Nicolás D. Perchicot - Ventero
* Antonio Riquelme - Domingo Carmona
* Miguel Pastor - Venegas
* Valeriano Andrés - Teniente Jouvert
* Francisco Bernal - Gerard
* Alfonso de Córdoba - Lacour
* Casimiro Hurtado - Zapatero
* Domingo Rivas - Oficial de alistamiento
* Manuel Guitián - Ujier de las cortes
* José Guardiola - Gallardo
* Concha López Silva - Gitana vieja
* Ana Esmeralda - 'Bailaora' gitana
* José Toledano - 'Bailaor' Gitano

## Cançons

Les cançons són obra de Quintero, León y Quiroga:
* Lola la Piconera (tanguillo)
* Callejuela Sin Salida (zambra)
* Con Las Bombas Que Tiran (pasacalle)
* Como dos barquitos (marcha)

## Adaptació a televisió

L'èxit de la pel·lícula i de les seves cançons van portar a Televisió Espanyola a realitzar una nova versió a principis dels anys setanta, amb una jove Rocío Jurado com a protagonista.

## Referències

* ↑ Navarrete Galiano, Ramón «Lola la piconera: del ideario reaccionario al mito folclórico». Espéculo. Universidad Complutense de Madrid, 45, 2010. Arxivat de l'original el 2016-03-08 [Consulta: 5 desembre 2015].
* 1 2 González, 2009, p. 215.
* ↑ Ventajas Dote, Fernando «La guerra de la Independencia en la cinematografía y en la pequeña pantalla: producciones filmadas en Andalucía». Bol. Cen. Pedro Suárez, 2010. ISSN: 1887-1747 [Consulta: 5 desembre 2015].

## Bibliografia

* González, Luis Mariano. «En busca de lo nacional-popular: Lola la piconera». A: Fascismo, kitsch y cine histórico español, 1939-1953. Universidad de Castilla La Mancha, 2009, p. 215-231. ISBN 8484276503, 9788484276500.

## Enllaços externs

* "En nombre del pueblo." Lola, la piconera. 1951. a YouTube
# Línia 1 del metro de Madrid

Mapa Metro Línia 1 :
La Línia 1 del metro de Madrid és una línia de ferrocarril metropolità de la xarxa del metro de Madrid. Aquesta línia connecta les estacions de Pinar de Chamartín i Valdecarros.

## Referències

* ↑ «Línea 1» (en castellà). Metro de Madrid. [Consulta: 2 maig 2011].
# Línia Amiens-Reims-Amiens del TER

Aquestes són les estacions de la línia Amiens-Reims-Amiens del TER, una xarxa ferroviària de França gestionada per la companyia SNCF.

## Estacions

| Estació | Municipi | Departament |
| Amiens | Amiens | Somme |
| Blangy-Glisy | Blangy-Tronville | Somme |
| Villers-Bretonneux | Villers-Bretonneux | Somme |
| Marcelcave | Marcelcave | Somme |
| Wiencourt-l'Équipée | Wiencourt-l'Équipée | Somme |
| Guillaucourt | Guillaucourt | Somme |
| Rosières | Rosières-en-Santerre | Somme |
| Chaulnes | Chaulnes | Somme |
| Curchy-Dreslincourt | Curchy | Somme |
| Nesle | Nesle | Somme |
| Ham | Ham | Somme |
| Flavy-le-Martel | Flavy-le-Martel | Somme |
| Jussy | Jussy | Aisne |
| Mennessis | Mennessis | Aisne |
| Tergnier | Tergnier | Aisne |
| La Fère | La Fère | Aisne |
| Versigny | Versigny | Aisne |
| Crépy-Couvron | Crépy-en-Laonnois | Aisne |
| Laon | Laon | Aisne |
| Coucy-lès-Eppes | Coucy-lès-Eppes | Aisne |
| Saint-Erme | Saint-Erme-Outre-et-Ramecourt | Aisne |
| Amifontaine | Amifontaine | Aisne |
| Guignicourt | Guignicourt | Aisne |
| Aguilcourt-Variscourt | Variscourt | Aisne |
| Loivre | Loivre | Marne |
| Courcy-Brimont | Courcy | Marne |
| Reims | Reims | Marne |
# Marc Ceioni Silvà

Marc Ceioni Silvà (en llatí Marcus Ceionus Silvanus) va ser un magistrat romà del segle ii.
Fou cònsol sota Antoní Pius el 156 tenint com a col·lega a Seri Augurí. L'esmenten els Fasti.
Va ser l'ancestre de (Marc) Ceioni Var (225 o 230 – després del 285), PUR el 284 i el 295, casat amb (Rúfia C.f. Pròcula) (n. 235) - potser filla Caius Rufius C.f. Proculus (200 o 205 – després del 236), Cur. Oper. el 236, i esposa (Publília) (n. 220), germana (Caius Rufius Festus) (n. el 235 o el240), (c.v. de Volsinii) i neboda materna de (Lucius Publilius) (n. 225), al seu torn potser el pare de Lucius Publilius Volusianus, cònsol sufecte a la acaballes del segle iii.

## Referències

* Christian Settipani, Continuité gentilice et continuité familiale dans les familles sénatoriales romaines à l'époque impériale: mythe et réalité, Prosopographica et Genealogica, vol. 2 (Linacre College, Oxford, 2000), Addenda et Corrigenda
Càrrecs públics :
| Precedit per: Marc Juni Rufí Sabinià i Gai Juli Sever | cònsol 156 amb Seri Augurí | Succeït per: Marc Metili Règul i Marc Civica Bàrbar |
# Micaela Ramazzotti

Micaela Ramazzotti (Roma, 17 de gener de 1979) és una actriu italiana, esposa del director Paolo Virzì. Durant la seva carrera com a actriu de cinema, ha guanyat diversos premis, entre ells 1 David di Donatello, 4 Nastro d'Argento i 2 Ciak d'or.

## Cinema

* La prima volta, dir. de Massimo Martella (1999)
* La via degli angeli, dir. de Pupi Avati (1999)
* Vacanze di Natale 2000, dir. de Carlo Vanzina (1999)
* Zora la vampira, dir. de Manetti Bros. (2000)
* Vento di primavera - Innamorarsi a Monopoli, dir. de Franco Salvia (2000)
* Commedia sexy, dir. de Claudio Bigagli (2001)
* Blindati, dir. de Claudio Fragasso (2003)
* La sagoma, regia di Federico Mazzi (2003)
* Sexum Superando - Isabella Morra, dir. de Marta Bifano (2005)
* Non prendere impegni stasera, dir. de Gianluca Maria Tavarelli (2006)
* Tutta la vita davanti, regia di Paolo Virzì (2008)
* Questione di cuore, dir. de Francesca Archibugi (2009)
* Ce n'è per tutti, dir. de Luciano Melchionna (2009)
* La prima cosa bella, dir. de Paolo Virzì (2010)
* Il cuore grande delle ragazze, dir. de Pupi Avati (2011)
* Posti in piedi in paradiso, dir. de Carlo Verdone (2012)
* Bellas mariposas, dir. de Salvatore Mereu (2012)
* Anni felici, dir. de Daniele Luchetti (2013)
* Più buio di mezzanotte, dir. de Sebastiano Riso (2014)
* Il nome del figlio, dir. de Francesca Archibugi (2015)
* Ho ucciso Napoleone, dir. de Giorgia Farina (2015)
* La pazza gioia, regia di Paolo Virzì (2016)
* Qualcosa di nuovo, regia di Cristina Comencini (2016)
* La tenerezza, dir. de Gianni Amelio (2017)
* Una famiglia, dir. de Sebastiano Riso (2017)
* Una storia senza nome, dir. de Roberto Andò (2018)
* Ti presento Sofia, dir. de Guido Chiesa (2018)
* Vivere, dir. de Francesca Archibugi (2019)
* Gli anni più belli, dir. de Gabriele Muccino (2020)

### Videoclip

* Il mondo insieme a te de Max Pezzali (2004)
* Il cielo ha una porta sola de Biagio Antonacci (2008)

## Referències

* ↑ «Micaela Ramazzotti (Sette – maggio 2010)» (en italià). vittoriozincone.it, 2010. [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ «Ho ucciso Napoleone: 4 nuove clip con Micaela Ramazzotti» (en italià). cineblog.it, 2015. [Consulta: 21 febrer 2020].
# Teshrin SC Latakia

El Teshrin SC Latakia o Tishreen SC (àrab: نادي تشرين الرياضي, Nādī Tixrīn ar-Riyāḍī, ‘Club Esportiu Octubre’) és un club de futbol sirià de la ciutat de Latakia. El mot remet al mes en què Síria va aconseguir la independència, l'octubre de 1945.
Va ser fundat el 1947 com a Al-Qadissiya, fusionat amb Nahda el 1976 per formar el club actual.

## Palmarès

* Lliga siriana de futbol:
** 1982, 1997, 2020, 2021, 2022

## Referències

* ↑ «Syria - Foundation Dates». [Consulta: 23 desembre 2017].
* ↑ «Syria - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* (àrab) Web oficial
# Noalejo

Noalejo és un municipi andalús de la província de Jaén, situat al sud de la comarca de Sierra Mágina.
El seu allargat terme municipal, de 30 km de llarg i un màxim de 3 km d'ample, s'estén a manera de frontera entre les províncies de Jaén i Granada, passant per ell les principals vies de comunicació entre les capitals d'ambdues províncies, destacant l'Autovia Bailén-Motril.
# Notropis wickliffi

Notropis wickliffi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Estats Units.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S. 1818. Description of two new genera of North American fishes, Opsanus, and Notropis. Am. Monthly Mag. Crit. Rev. v. 2 (3) (gener del 1818). 203-204.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Notropis wickliffi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Etnier, D.A. i W.C. Starnes, 1993. The fishes of Tennessee. The University of Tennessee Press, Knoxville (Tennessee), Estats Units.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Ouled Zidane

Ouled Zidane (àrab أولاد زيدان) és una comuna rural de la província de Berrechid de la regió de Casablanca-Settat. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.434 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# ORT Mèxic

ORT Mèxic és una institució educativa privada sense ànim de lucre, que va ser fundada l'any 2015. Es va signar un conveni amb la Junta d'Assistència Privada del Districte Federal per la necessitat que existia a Mèxic de professionalitzar la gent que treballa en el sector social. Forma part de la xarxa educativa de World ORT, una organització fundada a Rússia al 1880, dedicada a l'educació i que disposa de més de 250.000 alumnes amb una presència en 60 països, en institucions d'educació superior com la Universitat ORT a Uruguai, el Col·legi Bramson a Nova York, i el Col·legi Braude a Israel.
És l'única institució d'educació superior a Amèrica Llatina, els programes d'estudi de la qual estan enfocats cap a l'enfortiment del sector social, o tercer sector, en sectors com l'educació, les adiccions, el medi ambient, els drets humans i la discapacitat entre d'altres. Treballa en aliança amb els organismes públics i les Organitzacions No Governamentals (ONG), i té convenis de col·laboració amb la Junta d'Assistència Privada de la Ciutat de Mèxic, l'Institut per a l'Atenció i Prevenció de les Addiccions de la Ciutat de Mèxic, i amb el SEMARNAT entre d'altres.
La universitat disposa de 6 programes acadèmics a nivell de Llicenciatura, Especialitat de postgrau i Mestratge.

## Programes Acadèmics

* Llicenciatura en Administració i Responsabilitat Social
* Especialitat en Ètica i Societat
* Mestratge en Administració i Emprendiment Social
* Mestratge en Educació Ambiental
* Mestratge en Innovació Educativa

## Referències

* ↑ Elena Bialostoki. «Nace la Universidad ORT en alianza con la Junta de Asistencia Privada del Gobierno del D.F.», 26-09-2013. [Consulta: 3 agost 2016].
* ↑ «ORT Mexico Launches “Tikkun Olam” University», 13-01-2014. [Consulta: 3 agost 2016].
* ↑ «Nuevas carreras que presenta la Universidad ORT México», 15-01-2016. [Consulta: 3 agost 2016].
* ↑ «Semarnat apoya programa de maestría en educación ambiental», 10-06-2015. Arxivat de l'original el 2016-08-21. [Consulta: 3 agost 2016].
* ↑ «IAPA y Universidad ORT México firman acuerdo», 19-06-2014. Arxivat de l'original el 2016-08-17. [Consulta: 3 agost 2016].

## Enllaços externs

* Universitat ORT Mèxic (castellà)
* Universitat ORT Uruguai (castellà)
* Col·legi Braude ORT Arxivat 2016-08-07 a Wayback Machine. (anglès)
* World ORT (anglès)
# OSD

OSD té els següents significats:
* Oficina del Secretari de Defensa, gabinet del Secretari de Defensa dels Estats Units
* Open Source Definition, document publicat per Open Source Initiative que determina les condicions per al programari en codi obert
* Visualització en pantalla (del seu nom en anglès On-Screen Display), imatge que se superposa a una altra en una pantalla per oferir alguna informació
* .osd també és l'extensió dels fitxers de descripció del format OpenSearch
# Oriol Ivern Bondia

Oriol Ivern Bondia (Barcelona, 1975) és un cuiner català, xef del restaurant Hisop.
Es va formar a les cuines dels xefs Santi Santamaria, Jean-Louis Neichel i Raymond Blanc. Empren el seu restaurant Hisop al 2001 i rep la primera estrella Michelin l'any 2010.

## Referències

* ↑ «Ivern: "No sé si m'agradaria que ens donessin la segona estrella Michelin"». [Consulta: 6 març 2024].
* ↑ Antich, Víctor. «El menú de alta cocina para todos los bolsillos lo encontrarás en el pasaje más gastronómico de Barcelona». El nacional, 16-09-2023. [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ «El restaurant amb estrella Michelin que pot canviar-te la vida», 27-11-2022. [Consulta: 6 març 2024].
# Ovétxkino

Ovétxkino (en rus: Овечкино) és un poble (un khútor) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 344 habitants.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].