OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mètode d'assaig

Un mètode d'assaig o de prova (en anglès:test method) és un procediment definitiu que produeix un resultat de prova.
Un test es pot considerar una operació tècnica que consta de la determinació d'una o més característiques d'un producte donat, procés o servei d'acord amb un procediment especificat. Sovint un test és part d'un experiment.
El resultat de la prova poden ser dades qualitatives (sí/no), categories, o dades quantitatives (un valor mesurat). Pot ser una observació personal o la sortida (output) d'un instrument de mesura de precisió.
Normalment el resultat de la prova és una variable dependent, la resposta mesurada basada en les condicions particulars de la prova o el nivell de la variable independent. Tanmateix, alguns tests impliquen el canvi de la variable independent per determinar el nivell al qual ocorre certa resposta: en aquest cas, el resultat de la prova és la variable independent.

## Referències

* ↑ Form and Style Manual, ASTM, http://www.astm.org/COMMIT/Blue_Book.pdf, 2009
* ↑ ASTM E 1301, Standard Guide for Proficiency Testing by Interlaboratory Comparisons

### Llibres

* Pyzdek, T, "Quality Engineering Handbook", 2003, ISBN 0-8247-4614-7
* Godfrey, A. B., "Juran's Quality Handbook", 1999, ISBN 007034003-X
* Kimothi, S. K., "The Uncertainty of Measurements: Physical and Chemical Metrology: Impact and Analysis", 2002, ISBN 0-87389-535-5

### Estàndards

* ASTM D4356 Standard Practice for Establishing Consistent Test Method Tolerances
* ASTM E691 Standard Practice for Conducting an Interlaboratory Study to Determine the Precision of a Test Method
* ASTM E1169 Standard Guide for Conducting Ruggedness Tests
* ASTM E1488 Standard Guide for Statistical Procedures to Use in Developing and Applying Test Methods
* ASTM E2655 - Standard Guide for Reporting Uncertainty of Test Results and Use of the Term Measurement Uncertainty in ASTM Test Methods

## Vegeu també

* Mostreig (estadística)
# Festuc Teatre

Festuc Teatre és una companyia de teatre de titelles familiar fundada a Lleida l'any 2003, formada per Ingrid Teixidó i Pere Pàmpols. El 2008 reberen el premi Coup de Coeur amb El malalt imaginari i el Premi del públic a la millor comèdia al festival Les Estivales de Perpinyà.
Entre les activitats desenvolupades per la companyia destaquen la seva col·laboració artística amb el Festival Marrameu de Torrelameu, essent Pere Pàmpols el director artístic del certamen. Entre les seves obres, destaquen Adéu Peter Pan (2018), La Rateta que escombrava l'escaleta, La ratita presumida, Mr. Parfum, La mongetera Màgica, El carretó de contes, La Sireneta, La Sirenita, Moon space llunàtics, El soldadet de plom i La llàntia meravellosa (2021).

## Referències

* ↑ «FESTUC TEATRE | Institut d'Estudis Ilerdencs». Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 12 juny 2018].
* ↑ M.J.R. «Neix el festival Marrameu de contes a Torrelameu». El Punt Avui.
* ↑ Toro, Oriol. «‘Adéu, Peter Pan’ i l’exigència del teatre infantil». Núvol, 21-12-2018. [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «Ajuntament de Mollet: MITMO 2016». Arxivat de l'original el 2018-06-13. [Consulta: 11 juny 2018].
* ↑ «Quatre estrenes absolutes entre els 25 espectacles de la 27a Fira de Titelles», 17-05-2016. [Consulta: 11 juny 2018].
* ↑ «Feten celebra este miércoles con una treintena de actuaciones el ecuador de su XXIV edición» (en castellà). [Consulta: 11 juny 2018].
* ↑ «Programació 2013 – Mostra Internacional de Titelles a la Vall d'Albaida» (en espanyol europeu). Arxivat de l'original el 2018-06-13. [Consulta: 12 juny 2018].
* ↑ «Feria de Teatro de Castilla y León - Ciudad Rodrigo -». [Consulta: 12 juny 2018].
* ↑ «Dossier de premsa. Tàrrega / Barcelona – 31 d'agost de 2009». Servei de Premsa Fira Tàrrega 2009, 31-08-2009. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 12 juny 2018].
* ↑ «Festuc Teatre ofereix acomplir desitjos amb la seua "Llàntia meravellosa"». TV3, 24-09-2021. [Consulta: 9 agost 2022].
# Galescola

La paraula Galescola s'utilitza per denominar una xarxa d'escoles que tenen coma llengua vehicular el gallec.

## Història

La iniciativa de les Galescolas sorgeix l'any 2004 des de sectors reintegracionistes lingüístics galaico-portuguesos de Galícia com a resposta al problema d'escolarització dels nens i nenes galaicoparlants a les ciutats gallegues. El seu objectiu principal és la creació d'una xarxa d'escoles on els nens puguin parlar gallec en una situació de normalitat.
L'associació VOGAL (Viveiro e Observatório das Galescolas) va ser constituïda per a definir i organitzar el projecte, col·laborar amb les Galescolas, i actuar com a coordinadora. Dona el seu suport tècnic, jurídic i financer, participant en el capital social de les escoles quan sigui precís, i també té com a objectiu col·laborar amb organismes i associacions que busquin objectius semblants o complementaris. La seva intenció és crear escoles en règim de cooperativa, democràtiques i participatives, oferint un ensenyament laic i de qualitat. Les Galescolas es proposen com a escoles multilingües, amb el gallec-portuguès com a llengua primera i vehicular, i busquen també promoure les relacions amb la resta de cultures lusòfones. El projecte queda obert a totes les persones, amb la finalitat de donar una visió àmplia de la llengua gallega, també a la seva dimensió internacional, a la que tots s'hi puguin reconèixer i trobar-se a gust. Es va formar un grup per al primer projecte, que ja va començar a desenvolupar activitats a Vigo. El model organitzatiu proposat és el de cooperativa de treball associat, que permet integrar el professorat, mares pares i l'associació VOGAL.

## Xarxa de Centres Vogal

* Col·legi (1-16 anys) a Culleredo.
* Escola bresssol i infantil (0-6 anys) a Santiago de Compostela.
* Escola bressol (0-3 anys) a Burela.
* Dues escoles bressol (0-3 anys) a Vigo.
* Dues escoles infantil (3-6 anys) a Vigo.
* Dues escoles infantil i primària (6-12 anys) a Vigo.

## Galescolas de la Xunta

Posteriorment a aquestes, les "galescolas" de la Xunta, d'inspiració aïllacionista en matèria de llengua al contrari de les Galescolas proposades originalment per la VOGAL, són centres d'educació infantil de titularitat pública dirigits a nens i nenes de 0 a 3 anys on la llengua d'instrucció és el gallec segons els criteris establerts per la Real Academia Galega, encara que a les zones castellanoparlants s'estableixi només un màxim d'un terç de les hores que es desenvoluparan realment en gallec. Segons la Vicepresidència de la Xunta de Galícia, que excepte en la visió lingüística aïllacionista adoptada va copiar gairebé tot el seu projecte de la iniciativa llançada prèviament per la VOGAL, esperen obrir uns 99 centres finançats amb fons públics que donin cabuda a 5.500 nens i nenes. Les "galescolas" de la Xunta van començar a funcionar des del curs 2007-2008.
Actualment reben el nom de A Galiña Azul (La Gavina Blava).

## Enllaços externs

* Vogal - Galescolas Arxivat 2014-07-03 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Ikastola
* La Bressola
* Diwan
# Casa Miquel (la Bisbal d'Empordà)

La Casa Miquel és un gran casal d'època barroca a la plaça Major de la Bisbal, davant la façana de l'església de Santa Maria.

## Arquitectura

Es tracta d'un edifici de grans dimensions, de planta baixa i dos pisos. A la planta baixa hi ha una gran porta d'accés, d'arc escarser amb emmarcament motllurat, que s'obre a un ampli vestíbul on hi ha l'escala que condueix als pisos superiors. A banda i banda de la porta hi ha obertures d'arc escarser i petites finestres rectangulars. Al primer pis hi ha tres balcons amb obertures d'arc escarser (el balcó de l'esquerra és cantoner). Al pis superior hi ha tres balcons rectangulars emmarcats en pedra. L'edifici es corona amb cornisa i coberta de teula. La façana lateral esquerra presenta una tipologia similar.
A la banda dreta de l'edifici hi ha un annex d'època posterior a la resta de la construcció.

## Història

La casa Miquel és un dels edificis més notables bastit al segle xviii a la Bisbal. El matrimoni format per Domènec-Ignasi de Miquel i Maria Escolàstica de Vilaplana, barons de Púbol, el van fer construir vers la fi d'aquella centúria i es va convertir en la seva residència principal. L'edifici ocupava la finca on en altre temps hi havia la casa de Francesc Comes, comte de Rocamartí, de la família de la senyora de Miquel.
Quan, vers la fi del 1792, van instal·lar-se a la vila alguns nobles fugitius de la França revolucionària, es van celebrar grans festes, algunes de les quals van tenir lloc a la casa Miquel. Posteriorment, al final de la Guerra del Francès, el mariscal Suchet va allotjar-se al casal dels Miquel el 24.02.1814, i consta que li fou presentat tot l'ajuntament. La família Miquel va habitar la casa fins a la fi del segle xix.
Aquest edifici ha estat protegit com a bé cultural d'interès local. L'edifici s'ha reformat interiorment amb l'objectiu de condicionar-lo per contenir oficines.

## Notes

* 1 2 3 4 5 «Casa Miquel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Mahmut Muhtar Paixà

Mahmut Muhtar Paşa (Istanbul 1867 - mort a alta mar el 15 de març de 1935) fou un militar i home d'estat otomà, fill del gran visir Ahmet Muhtar Paşa.
Després de rebre set anys de formació militar a Alemanya va tornar a Istanbul el 1893. Va participar en la guerra grecoturca de 1897, tot i que el sultà li havia prohibit. El gener del 1910 fou ministre de Marina al gabinet d'İbrahim Hakkı Paixà. Al gabinet del seu pare va mantenir el ministeri de Marina. En esclatar la Guerra dels Balcans fou comandant del III Exèrcit a Kırklareli, i va ser ferit de gravetat.
Va escriure un relat de la seva participació en la guerra de la que es van publicar les versions en francès i alemany (1913).

## Referències

* Harp Akademileri Komutanlığı, Harp Akademilerinin 120 Yılı, İstanbul, 1968, p. 19. (turc)
# Turpial de Cuba

El turpial de Cuba (Icterus melanopsis) és un ocell de la família dels ictèrids (Icteridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial però també a camp obert amb arbres dispersos, de Cuba.

## Referències

* ↑ «Turpial de Cuba». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Gran Conca Artesiana

La Gran Conca Artesiana (en anglès: Great Artesian Basin) és l'únic recurs important d'aigua dolça per a gran part de l'interior d'Austràlia. Aquesta conca és l'aqüífer artesià més gran i profund del món; s'estén per un 1,7 milions de km² i les seves temperatures oscil·len entre els 30 °C a 100 °C. Abraça un 23% del continent, incloent-hi gran part de l'estat de Queensland, sud-est del Territori del Nord, nord-est d'Austràlia del Sud, i nord de Nova Gal·les del Sud. La conca fa 3.000 m de fondària en alguns llocs i s'estima que conté uns 64.900 km3 d'aigua subterrània. El comitè GABCC (Great Artesian Basin Coordinating Committee) coordina l'activitat entre els diferents nivells organitzatius de la conca.

## Geologia

Es va formar en el període Triàsic, Juràssic, i principi del Cretaci. Una capa de pedra sorrenca va quedar coberta per sdiments marins, que van formar una capa confinada que atrapà l'aigua.

## Referències

* 1 2 Spanevello, M.D. "The phylogeny of prokaryotes associated with Australia's Great Artesian Basin Arxivat 2012-04-15 a Wayback Machine.." Griffith University Ph.D. Thesis. November 2001. Accessed 2009-07-26.
* ↑ «GABCC website». Arxivat de l'original el 2007-02-07. [Consulta: 24 juny 2011].

## Enllaços externs

* A New Understanding of the Groundwater Resources of the Great Artesian Basin, L. A. Endersbee, Australian Academy of Technological Sciences and Engineering.
* The Great Artesian Basin Arxivat 2008-06-29 a Wayback Machine., Queensland Department of Natural Resources and Water.
* Ancient water source vital for Australia Arxivat 2009-01-07 a Wayback Machine., ScienceDaily.
* Great Artesian Basin Coordinating Committee Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine. - information and resources relating to the Great Artesian Basin.
# Kírovka

Kírovka (en rus: Кировка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 123 habitants. Es troba al districte rural de Khankaiski.

## Referències

* ↑ «Село Кировка Ханкайский район Приморский край». Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 1r novembre 2019].
# Federalsburg

Federalsburg és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 2.620 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Federalsburg tenia 2.620 habitants, 1.045 habitatges, i 714 famílies. La densitat de població era de 518,8 habitants/km².
Dels 1.045 habitatges en un 37,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,4% hi vivien parelles casades, en un 25% dones solteres, i en un 31,6% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,8% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.266 $ i la renda mediana per família de 32.059 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.438 $ mentre que les dones 21.296 $. La renda per capita de la població era de 13.878 $. Entorn del 21% de les famílies i el 25,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Federalsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Federalsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cazorla

* Aquest article tracta sobre el municipi andalús. Si cerqueu el futbolista, vegeu «Santi Cazorla».
Cazorla és un municipi situat a l'Est de la província de Jaén (Espanya). És el municipi més gran i capital de la comarca de Sierra de Cazorla, també coneguda com a Comarca de Cazorla. Es troba a la falda de la Serralada de Cazorla, coronant la vall del Guadalquivir.

## Història

Al voltant del 2000 aC, a les terrasses més antigues del riu Cerezuelo de Cazorla, s'estableixen els primers poblats estables. Prop d'aquí, en un turó conegut com la Loma del Bellotón, s'ubica un petit poblat de la cultura del Bronze (1.500 a. de C.). La cultura Ibera es desenvolupà de manera important en aquestes terres.
Durant la romanització, els romans s'assentaren en aquesta regió, coneguda com a "Saltus Tugiensis", i anomenaren les seves serres com "Mons Argentarius", per les riqueses d'argent i sal que trobaren aquí. La presència romana fou força destacable a la comarca, ja que, fins i tot, s'han trobat algunes restes importants dins del mateix nucli urbà de l'actual Cazorla.
Durant l'ocupació musulmana, tant Cazorla com les localitats veïnes es van fortificar, tal com indiquen les troballes arqueològiques trobades.
El feu de Cazorla fou durant l'Edat Mitjana un enclavament fronterer de gran importància. Testimoni d'això és l'estreta xarxa de castells i fortaleses que delimitaren l'Avançament creat en 1231, amb la donació de la vila de Quesada i les seves aldees per Ferran III el Sant al prelat de Toledo.
Als segles XVII i XVIII s'originaren plets entre la Corona i la Mitra per qüestions de jurisdicció, furs i rendes que empobriren els senyors feudals. El 1811, les Corts de Cadis aboliren la jurisdicció civil de la Mitra Toledana sobre aquestes terres, malgrat que no passaria el mateix amb la jurisdicció eclesiàstica. Cazorla i la resta de viles i aldees de l'Avançament seguirien dependents de l'arquebisbat de Toledo fins al 1954.
Durant la guerra d'independència, els veïns d'aquesta Comarca es distingiren pel seu patriotisme, tot lluitant heroicament contra l'invasor. Restes de la cruesa del moment, són les ruïnes de l'església major de Santa Maria, que fou destruïda per l'invasor. Com a premi a tan alts serveis, les Corts Generals de Cadis, concediren, el dia 1 d'abril de 1813 a la Vila de Cazorla, el títol de Ciutat, amb la distinció de "Molt Noble i Molt Lleial". Més tard Alfons XII recompensà la fidelitat de Cazorla a la Corona, en temps de guerres carlistes, atorgant al seu Ajuntament la categoria d'Excel·lentíssim.

## Pedanies

* Valdecazorla
* El Molar
* El Vadillo Castril
* Casas de Estepa

## Poblacions agermanades

* La Sénia ( Catalunya)

## Enllaços externs

* Ajuntament de Cazorla
* Bluescazorla - Festival Internacional de Blues
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Cazorla
# Mahmutek

Mahmutek o Mäxmüd khan /mæx`myt/ (en rus Махмутек (Makhmutek), també Mahmudek khan) (?-1467) fou governant (kan) del Kanat de Kazan el (1445-1462 o 1467), fill primogènit d'Oluğ Möxämmäd, que va assassinar a finals del 1446 a Kurmuix i a qui va succeir. Es diu que Mahmudek era partidari de Shemiaka (Dimitri Shemyaka) mentre el seu pare ho era de Basili II el Cec de Moscou.
Participà en les campanyes del seu pare contra Moscòvia. El 1445, va derrotar els russos a la batalla de Suzdal i va capturar el Gran Duc Vassili II de Moscou (Basili II), forçant Rússia a pagar el yasaq. Després de la mort d'Ulugh Muhammad (Olug Moxammat), va ocupar el tron de Kazan. Al pujar al tron, el poder a la ciutat de Kazan havia estat usurpat pel príncep búlgar Ali Beg. Mahmudek el va atacar, derrotar i matar recuperant la capital del kanat (1447). El 1448 Ivan, el fill gran de Basili el Cec, va marxar amb un exèrcit contra els tàtars de Murom de Waldimir. Després van estar considerablement tranquils i quan el gran príncep preparava una expedició, uns enviats del kan van ajustar la pau.
El 1448 va atacar Moscou per tal de mantenir les condicions avantatjoses del tractat posterior a la batalla de Suzdal. En aquest període, es creà el Kanat de Qasim com a estat-tap entre Moscòvia i el Kanat de Kazan, governat per parents de Maxmud o Mahmutek.
No se sap la data de la seva mort però fou vers el 1462 i abans de 1466. Va deixar dos fills, Khalil ibn Mahmud i Ibrahim ibn Mahmud que foren kans successivament.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Turpial de Baltimore

El turpial de Baltimore (Icterus galbula) és una espècie d'ocell de la família dels ictèrids (Icteridae) que habita boscos, horts i sabanes, criant al sud del Canadà, des d'Alberta cap a l'est fins Nova Escòcia, i cap al sud, a través de l'est dels Estats Units fins a Texas, Carolina del Sud, Virgínia i Delaware. Passen l'hivern a Florida, Antilles, sud de Mèxic, Amèrica Central i zona limítrofa de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Turpial de Baltimore». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Gottfred Matthison-Hansen

Gottfred Matthison-Hansen (Roskilde, 1 de novembre de 1832 - Copenhaguen, 14 d'octubre de 1909) fou un organista danès, fill de Hans Matthison-Hansen, germà de Waage Matthison-Hansen i oncle d'Aage i Frederik Matthison-Hansen.
Matthison-Hansen va ser un estudi de jurisprudència durant un temps, però aviat va seguir els passos del seu pare i es va convertir en organista, primer a l'alemany Frederikskyrkan a Copenhaguen el 1859, després a l'Església de Sant Joan el 1871 i a l'Església de la Trinitat el 1881. Es va convertir en professor en tocs d'orgue el 1867 i el 1884 també en toc de piano al Conservatori de Copenhaguen i el 1891 professor. Matthison-Hansen va fundar el 1864 amb l'associació musical Grieg, Nordraak i Horneman Euterpe, que va ser propietària de tres anys. Gottfred va concertar amb aclamacions a Alemanya i va llançar composicions sòlides per a piano, orgue, violí, violoncel i molt més.

## Fonts

* Aquest article es basa íntegrament o parcialment en material del llibre nòrdic de la família, Matthison-Hansen, 2. Johan Gottfred, 1904-1926.
# L'Orphelin de Paris

L'Orphelin de Paris és una pel·lícula muda francesa dirigida per Louis Feuillade el 4 d'abril de 1924.

## Estructura

La pel·lícula es compon de 6 episodis :
* Un détective de quinze ans
* Un secret de famille
* Sur la piste
* L'Homme de la montagne
* Bas le masque
* L'Abîme

## Repartiment

* René Poyen - El detectiu Félix Perrin
* Fernand Herrmann - El detectiu Claudin
* Alice Tissot - Mlle Palmyre
* Bouboule - Josette
* Henri-Amédée Charpentier - L'oncle Constant
* Émile André - M. Decoudray
* Madeleine Groussé - Suzette
* Lucien Desplanques
* Nina Orlova

## Referències

* ↑ L'Orphelin de Paris a bifi.fr
* ↑ L'Orphelin de Paris a silentera.com
# Mètode de Galerkin

En matemàtiques, i concretament en anàlisi numèrica, el mètode de Galerkin o, millor dit, els mètodes de Galerkin, són procediments que permeten convertir els problemes amb operadors continus en discrets. Bàsicament, serveixen per determinar els coeficients d'una sèrie de potències enteres que és la solució d'una equació diferencial ordinària o parcial.
Són els antecedents i la base dels mètodes d'elements finits. Normalment es dona el nom juntament amb el mètode d'aproximació utilitzat: mètode de Ritz-Galerkin, de Petrov-Galerkin, de Bubnov-Galerkin, de Taylor-Galerkin, etc.
Deu el seu nom al matemàtic rus Boris Galerkin, qui el va publicar el 1915 tot i que feia referència al físic que el va inspirar: Walther Ritz qui podria considerar-se l'autèntic descobridor.

## Referències

* ↑ Repin, 2015, p. 354.
* ↑ Repin, 2015, p. 352.
* ↑ Pont, 2012, p. 24.

## Bibliografia

* Pont, Jean-Claude. Le destin douloureux de Walther Ritz (1878-1909), physicien théoricien de génie (en francès). Archives de l'état du Valais, 2012. ISBN 9782970063650.
* Repin, Sergey «One Hundred Years of the Galerkin Method» (en anglès). Computational Methods in Applied Mathematics, Vol. 17, Num. 3, 2017, pàg. 351-357. DOI: 10.1515/cmam-2017-0013. ISSN: 1609-9389.

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W. «Galerkin Method». MathWorld--A Wolfram Web Resource, 2019. [Consulta: 10 agost 2019]. (anglès)
# Galesville

Galesville és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000, tenia 1.427 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Galesville tenia 1.427 habitants, 606 habitatges, i 355 famílies. La densitat de població era de 510,2 habitants per km².
Dels 606 habitatges en un 29,2% vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,7% vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 41,3% no eren unitats familiars. En el 36,1% dels habitatges vivien persones soles el 18,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones que vivien en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 19,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.054 $ i la renda mediana per família, de 45.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.453 $ mentre que les dones, de 22.137 $. La renda per capita de la població era de 18.245 $. Aproximadament el 6% de les famílies i el 9,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Fills il·lustres

* Nicholas Ray (1911 - 1979) director de cinema

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Galesville» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Galesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.