OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Open Canada Cup

La Open Canada Cup fou una competició de futbol per eliminatòries del Canadà. Es disputà per primer cop el 1998 amb el nom CPSL League Cup, organitzada per la Canadian Professional Soccer League. A partir de 2003 fou oberta a tots els clubs professionals i amateurs. La darrera edició fou el 2007.

## Historial

Font:
| Any | Campió | Resultat | Finalista |
| 1998 | Toronto Olympians (1) | 3-0 | St. Catharines Wolves |
| 1999 | Toronto Olympians (2) | 3-0 | Toronto Croatia |
| 2000 | Toronto Olympians (3) | 1-0 | St. Catharines Wolves |
| 2001 | Ottawa Wizards (1) | 1-0 | Toronto Supra |
| 2002 | Ottawa Wizards (2) | 2-0 | Toronto Croatia |
| 2003 | London City (1) | 1-1 (pr.) 4-2 (p) | Metro Lions |
| 2004 | Windsor Border Stars (1) | 1-1 (pr.) 4-2 (p) | Ottawa St. Anthony Italia |
| 2005 | Windsor Border Stars (2) | 3-0 | London City |
| 2006 | Ottawa St. Anthony Italia (1) | 2-0 | Toronto Lynx |
| 2007 | Trois-Rivières Attak (1) | 3-0 | Columbus Clan FC |

## Referències

* ↑ Bailey, David. «Italia Out Let's Get On With It - CPSL moves closer to kickoff». Canada Kicks, 24-04-1998.
* ↑ Terra, Lino. «CPSL Reloaded». Ontario Soccer Web, 15-05-2003.
* ↑ Glover, Robin. «CPSL Press Conference», 15-05-2003.
* ↑ «Ottawa Italia stun Lynx», 24-09-2006.
* ↑ «Canada - Canadian Professional/Premier Soccer League II». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Lo que hicimos fue secreto

Lo que hicimos fue secreto és un documental sobre la història del moviment punk a Madrid entre 1976 i 1993 dirigit per David Álvarez. El projecte en format transmèdia està realitzat per Eleventh Floor en el contingut històric, musical i social i està recolzat per Radiotelevisió Espanyola. A més del webdoc, el projecte ve acompanyat d'un llargmetratge documental en què s'aprofundeix en la influència de la subcultura punk i hardcore en la configuració social de Madrid. D'entre els protagonistes hi participaren Poison Bambee, José Calvo, Gaboni, Mugretone, Laura Pardo, Ángela Saura i Juanjo Valmorisco que compondrien una visió de la influència del moviment a través de relats en vídeo, fotografies, música, il·lustracions, etcètera. L'any 2016 guanyà el premi a millor documental al festival de cinema Beefeater In-Edit Nacional 2016.
El documental és un treball que recull extractes de més de 60 entrevistes que començaren a gravar-se l'any 2011 i fins a la finalització del documental, el finançament del qual es realitzà amb una campanya de micromecenatge. La història del documental es remunta fins a la prehistòria del punk madrileny, parlant amb Ramoncín, Kaka de Luxe, la premsa underground, el rotllo més freak i bandes com Pegamoides. Per passar a les primeres formacions estrictament punk i que sorgirien en paral·lel a la Movida madrilenya i que foren vetades en el Rock-Ola, com per exemple PVP, La Broma de Satán, Espasmódicos o La UVI. Passant per l'assetjament policial contra el moviment punk, la Movida i l'anti-Movida, les drogues com el speed i els avortaments, l'arribada del hardcore, l'escena política i les primeres ocupacions. La producció cooperativa del documental aniria a càrrec de Eleventh Floor Studio en col·laboració amb Ideograma i el Màster en Comunicació, Cultura i Ciutadania Digital de la Universitat Rei Joan Carles de Madrid.

## Referències

* ↑ «Acerca del proyecto». lab.rtve.es. [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «Lo que hicimos fue secreto - Película 2016». SensaCine.com. [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «Un filme sobre el fenómeno punk en Madrid, premiado en el Beefeater In Edit 2016». elDiario.es, 05-11-2016 [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «Lo que hicimos fue secreto». Goteo.org. [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «Cine documental: "Lo que hicimos fue secreto", de David Álvarez». Ayuntamiento de Mieres, 07-06-2017 [Consulta: 18 octubre 2021]. Arxivat 6 October 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* El Punk en Madrid | Lo que hicimos fue secreto | lab.rtve.es webdoc del documental
* Presentación del documental Lo que hicimos fue secreto per David Álvarez García
* Tràiler de Lo que hicimos fue secreto
# Macromassa

Macromassa és un projecte pioner d'experimentació sonora iniciat a Barcelona el 1976 per Juan Crek i Victor Nubla. Tots dos són els únics membres permanents des de l'inici del projecte, tot i que al llarg de la seva trajectòria han comptat amb 146 col·laboradors, entre ells destaquen Anton Ignorant i Albert Giménez.

## Discografia

* Darlia Microtónica - EP 1976 Umyu
* El Concierto Para Ir En Gglobo - LP 1978 Umyu
* El Regreso A Las Botellas De Papá Nódulus - K7 1984 LMD
* Macromissa - LP 1987 Esplendor Geométrico Discos
* Espejo Rapidísimo Qinqen - LP 1988 Esplendor Geométrico Discos / 1989 La Isla de la tortuga
* Tolosako Banda Munizipalak Interpretatzen Dio Macromassa ri - LP 1990 Música Inaudita
* Los Hechos Pérez - LP 1992 CD 1993 G3G Records
* Macromassa 7 Zog Live - CD 1994 G3G Records
* Um-yu (Las flores amarillas también dan entradas nuevas a los perros) - CD 1995 Música Secreta
* Puerta Heliogàbal - CD 1997 Sonifolk
* Macromassa presenta Armas Mosca - CD 2010 La Olla Expréss
* La ligereza de las montañas - CD 2012 Hrönir
* Sucede allí - CD/LP 2018 Discmedi

## Referències

* ↑ «Músiques d'exploració». Culturcat. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: 14 octubre 2012].

## Enllaços externs

* "Pàgina de Oficio de Macromassa"
* Podcast de Macromassa. (discografia del grup disponible per descàrrega online autoritzada)
# Lucabindiïta

La lucabindiïta és un mineral de la classe dels halurs. Rep el nom és en honor de Luca Bindi (n. 1971), professor de mineralogia i antic cap de la Divisió de Mineralogia del Museu d'Història Natural de la Universitat de Florència.

## Característiques

La lucabindiïta és un halur de fórmula química (K,NH₄)As₄O₆(Cl,Br). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011, sent publicada per primera vegada el 2013. Cristal·litza en el sistema hexagonal. És semblant a la torrecillasita i a la russoïta (ambdues que contenen As₂O₃), i és l'anàleg clor de la mauriziodiniïta.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu C.L. Garavelli del departament geomineralògic de la Universitat de Bari, a Itàlia, amb el número de mostra: 11/nm/v28.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al cràter La Fossa de l'illa de Vulcano, a les illes Eòlies, dins la Província de Messina (Sicília, Itàlia). També ha estat descrita a la fumarola Bocca Grande, que es troba a la Solfatara di Pozzuoli (Nàpols, Campània), així com a Xile i Rússia. Aquests quatre indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Lucabindiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r desembre 2021].
# Oregon City

Oregon City és una ciutat i seu del Comtat de Clackamas a l'estat d'Oregon dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens del 2009 Oregon City tenia 31.826 habitants. En el cens del 2000 tenia 25.754 habitants, 9.471 habitatges, i 6.667 famílies. La densitat de població era de 1.221,6 habitants per km².
Dels 9.471 habitatges en un 36,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 29,6% no eren unitats familiars. En el 22,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 32,5% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 9,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.531$ i la renda mediana per família de 51.597$. Els homes tenien una renda mediana de 38.699$ mentre que les dones 29.547$. La renda per capita de la població era de 19.870$. Aproximadament el 6,5% de les famílies i el 8,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oregon City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oregon City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nínox de Buru

El nínox de Buru (Ninox hantu) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita la selva humida des l'illa de Cebu, a les Filipines. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Anteriorment es considerava que el nínox de Buru era coespecífic amb el nínox de Seram. Però les anàlisis genètiques i de bioacústica mostraren que és marcadament divergent respecte d'aquest darrer, el que va portar a Gwee i els seus col·legues a suggerir que es reclassifiqués com a una espècie separada. El Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 9.1, 2019) reconegué la nova espècie. Altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), també consideren amdós tàxons com a espècies diferents.

## Referències

* ↑ «Nínox de Buru». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 250. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Buru Boobook. Ninox hantu» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Gwee, Chyi Yin; Christidis, Leslie; Eaton, James A.; Norman, Janette A.; Trainor, Colin R.; Verbelen, Phillippe; Rheindt, Frank E. «Bioacoustic and multi-locus DNA data of Ninox owls support high incidence of extinction and recolonisation on small, low-lying islands across Wallacea». Molecular Phylogenetics and Evolution, 109, 2017, pàg. 246–58. DOI: 10.1016/j.ympev.2016.12.024. PMID: 28017857.
* ↑ «Species Updates IOC Version 9.1» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 20-01-2019. [Consulta: 29 gener 2023].
# Löweïta

La löweïta és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom en honor del químic rus Alexander Löwe (1808-1846).

## Característiques

La löweïta és un sulfat de fórmula química Na₁₂Mg₇(SO₄)$_{13}$·15H₂O. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2,5 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la löweïta pertany a «07.C - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: krausita, tamarugita, kalinita, mendozita, lonecreekita, alum-(K), alum-(Na), tschermigita, lanmuchangita, voltaïta, zincovoltaïta, pertlikita, amoniomagnesiovoltaïta, kröhnkita, ferrinatrita, goldichita, blödita, niquelblödita, changoïta, zincblödita, leonita, mereiterita, boussingaultita, cianocroïta, mohrita, niquelboussingaultita, picromerita, polihalita, leightonita, amarillita, konyaïta i wattevil·lita.

## Formació i jaciments

Es troba en dipòsits de sal oceànica. Va ser descoberta a Ischler Salzberg, a Perneck, a la localitat de Bad Ischl, a Gmunden (Àustria), on sol trobar-se associada a l'anhidrita. També ha estat descrita als Estats Units, al Kazakhstan, a la Xina i en alguns països europeus com Islàndia, Turquia, Polònia i Alemanya, així com en altres zones d'Àustria.

## Referències

* ↑ «Löweite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 juliol 2017].
# Magnesiolucchesiïta

La magnesiolucchesiïta és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la turmalina.

## Característiques

La magnesiolucchesiïta és un silicat de fórmula química CaMg₃Al₆(Si₆O$_{18}$)(BO₃)₃(OH)₃O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 7 i 8.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Canadenc de la Natura, al Quebec (Canadà), amb el número de catàleg: 87266.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al batòlit d'O'Grady, a l'àrea del llac O'Grady, als Territoris del Nord-oest (Canadà). També ha estat descrita a San Piero in Campo, a Campo nell'Elba, dins la província de Livorno (Toscana, Itàlia). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Magnesio-lucchesiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r agost 2021].
# Malus sikkimensis

Malus sikkimensis (traducció: pomera de Sikkim) és una pomera selvatge en forma d'arbre, originari de l'Himàlaia a Sikkim, Bhutan, Nepal, Xina, on es diu 锡金海棠 (xi jin hai dang) i Índia. És una espècie rara que només es troba en contra en poblacions isolades reculades a valls a un altitud de 2500 a 3000 metres. És amenaçada per la desforestació del seu hàbitat normal.
Ateny una altitud de sis a vuit metres. Té flors color rosa i blanc i fruites en forma de cerrera d'un vermell fosc. Les branques joves són de color vermell-maró, més tard es tornen negres.

## Referències

* ↑ Wu Zhengyi. «4. Malus sikkimensis 锡金海棠 xi jin hai dang (Wenzig) Koehne 1890» (en anglès). Flora of China, 1994 ss.. [Consulta: 13 febrer 2015].
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Malus sikkimensis
# Malurus

Malurus és un gènere d'ocells de la família dels malúrids (Maluridae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 10.2, 2020) aquest gènere està format per 12 espècies:
* Malurus cyanocephalus - malur emperador.
* Malurus coronatus - malur coronat.
* Malurus elegans - malur elegant.
* Malurus pulcherrimus - malur pitblau.
* Malurus amabilis - malur amable.
* Malurus lamberti - malur de Lambert.
* Malurus assimilis - malur de dors violaci.
* Malurus cyaneus - malur superb.
* Malurus splendens - malur esplèndid.
* Malurus alboscapulatus - malur d'espatlles blanques.
* Malurus melanocephalus - malur dorsi-rogenc.
* Malurus leucopterus - malur alablanc.
# Nós Diario

Nós Diario és un diari gallec, publicat a Santiago de Compostel·la i dirigit per la periodista María Obelleiro. El seu primer número imprès es va publicar el 2 de gener de 2020. És el primer diari en llengua gallega des de la desaparició de Galicia Hoxe, el juny de 2011. Va néixer a partir del setmanari Sermos Galiza.

## Referències

* ↑ Diario, Nós. «Nós Diario: o soño que virou nunha realidade» (en gallec). [Consulta: 2 gener 2020].
* ↑ SL, POMBAPRESS. «Llega a los kioskos Nós Diario, el primer diario impreso en gallego dirigido por una mujer» (en castellà). [Consulta: 2 gener 2020].
* ↑ Diario, Nós. «Sermos Galiza prepara a saída dun xornal diario en papel para 2019» (en gallec), 24-11-2017. [Consulta: 22 juny 2023].

## Enllaços externs

* Web del diari Nós Diario (gallec)
# Magnetoestricció

Es denomina magnetostricció a la propietat dels materials magnètics que fa que aquests canviïn de forma al trobar-se en presència d'un camp magnètic. Les vibracions en forma de so són causades per la freqüència de les fluctuacions del camp és part de la causa que es troben vibracions de 100 Hz o 120 Hz en màquines elèctriques com motors i transformadors.
És una propietat dels materials magnètics de canviar de forma en presència de camps magnètics, en aquest cas de 300mm en una barra de 1km. Per a generar electricitat s'utilitza la magnetostricció inversa, l'aplicació de compressió canvia el flux magnètic el que segons la llei de Faraday indueix un camp elèctric.

## Vegeu també

* Martensita
* Acer inoxidable
* Piezoelectricitat

## Nota

* ↑ Montserrat Cruells. Ciència dels materials. Edicions Universitat Barcelona, 2007, p. 221–. ISBN 9788447531783 [Consulta: 8 març 2011].
# David di Donatello 1980

La 25a edició dels premis David di Donatello, concedits per l'Acadèmia del Cinema Italià va tenir lloc el 26 de juliol de 1980 al Teatre grecoromà de Taormina. El premi consistia en una estatueta dissenyada per Bulgari.

## Guanyadors
### Millor pel·lícula

* No atorgat

### Millor director

* Gillo Pontecorvo - Operación Ogro (ex aequo)
* Marco Bellocchio - Salto nel vuoto (ex aequo)

### Millor argument

* No atorgat

### Millor productor

* Joseph Losey - Don Giovanni (ex aequo)
* Mario Cecchi Gori - Mani di velluto (ex aequo)

### Millor actriu

* Virna Lisi - La cicala

### Millor actor

* Adriano Celentano - Mani di velluto

### Millor músic

* No atorgat

### Millor actriu estrangera

* Isabelle Huppert - La dentellière

### Millor actor estranger

* Dustin Hoffman - Kramer contra Kramer (Kramer vs. Kramer) (ex aequo)
* Jack Lemmon - La síndrome de la Xina (The China Syndrom) (ex aequo)

### Millor director estranger

* Francis Ford Coppola - Apocalypse Now

### Millor guió estranger

* Jay Presson Allen - Just Tell Me What You Want

### Millor pel·lícula estrangera

* Kramer contra Kramer (Kramer vs. Kramer), de Robert Benton

### Millor banda sonora estrangera

* Ralph Burns - Movie Movie

### David Europeu

* John Schlesinger - Yankees

### David Luchino Visconti

* Andrei Tarkovski

### David especial

* Carlo Verdone, pel seu debut a Un sacco bello
* Enrico Montesano, per la seva interpretació a Aragosta a colazione, Il ladrone i Qua la mano
* Hanna Schygulla, per la seva interpretació a El matrimoni de Maria Braun
* Justin Henry, per la seva interpretació a Kramer contra Kramer
* Ray Stark (Productor), a la carrera
* Suso Cecchi D'Amico (Guionista), a la carrera

## Referències

* ↑ premis David di Donatello 1980 a mymovies.it
* ↑ David di Donatello Milestones: From De Sica and Fellini to Sorrentino and Garrone a la revista Variety
* ↑ Gold and malachite 'David di Donatello' trophy, Bulgari, 1956 Arxivat 2021-01-15 a Wayback Machine. al web de Sothebys

## Vegeu també

* Nastri d'argento 1980

## Enllaços externs

* David di Donatello 1980 a Filmaffinity
* Cronologia al web dels David di Donatello
# Dia solar mitjà

El dia solar mitjà és una mitjana del dia solar verdader, i es correspon amb el temps civil. Equival a 86.400 segons, unitat que actualment es defineix a partir de propietats atòmiques molt precises, la qual cosa permet mesurar les diferències amb el dia solar verdader.
Aquest temps no es mesura directament mitjançant cap mena de rellotge sinó que s'obté indirectament de l'observació d'altres temps: per exemple, el temps solar esbrinat mitjançant la lectura en l'escala d'un quadrant solar i calculat aritmèticament mitjançant l'equació del temps.

## Referències

* ↑ «dia | enciclopèdia.cat». [Consulta: 5 agost 2018].
* ↑ «Un dia…». Centpeus (ARA Ciència). Arxivat de l'original el 2018-08-05 [Consulta: 5 agost 2018]. Arxivat 2018-08-05 a Wayback Machine.
* ↑ «Temps mitjà». Arxivat de l'original el 2019-06-27. [Consulta: 5 juliol 2018].

## Vegeu també

* Temps solar mitjà
* Temps Mitjà de Greenwich
# Digital Legends

Digital Legends Entertainment (DLE) és una empresa desenvolupadora de videojocs de Barcelona. Va ser creada el 2001 per Xavier Carrillo, juntament amb Ángel Cuñado i altres.
El primer objectiu era llançar el joc Nightfall Dragon, però els Atemptats de l'11 de setembre de 2001 van impedir que el projecte avancés i van deixar la inversió de 800 milions en no res. Un acord amb Nokia per a convertir-se en una extensió de l'empresa finlandesa va permetre reinventar l'empresa, que va passar de fer jocs per PC a fer jocs pel mòbil. Un dels primers jocs que van fer va ser One, un joc per la consola N-Gage de Nokia de lluita amb personatges i escenaris realistes.
El 2006 l'empresa treballava des de Barcelona amb el joc online Soccer Fury i Shadow of War, un joc sobre la Guerra Civil Espanyola.
El 2012 es van associar amb l'empresa de jocs socials Zynga per a fer el joc The Respawnables amb un segell propi.

## Referències

* 1 2 Sánchez, Pep «Digital Legends, historia de una reconversión con éxito». El País, 26-01-2006 [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Renacimiento español de los juegos virtuales». El País, 11-06-2006 [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Lejos de una superproducción». El País, 15-11-2007 [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Los juegos para el móvil de Xavi Carrillo entran en Zynga». El País, 13-12-2012 [Consulta: 16 desembre 2017].
# Orville (Orne)

Orville és un municipi francès situat al departament de l'Orne i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 97 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Orville era de 97 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 12 eren unipersonals (12 homes vivint sols), 8 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 57 habitatges, 40 eren l'habitatge principal de la família i 17 eren segones residències. Tots els 57 habitatges eren cases. Dels 40 habitatges principals, 33 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 6 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 24 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Orville el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 1 | 80 a 84 | 2 |
| 2 | 75 a 79 | 3 |
| 3 | 70 a 74 | 2 |
| 7 | 65 a 69 | 4 |
| 3 | 60 a 64 | 8 |
| 1 | 55 a 59 | 2 |
| 1 | 50 a 54 | 1 |
| 2 | 45 a 49 | 1 |
| 2 | 40 a 44 | 1 |
| 4 | 35 a 39 | 1 |
| 5 | 30 a 34 | 6 |
| 5 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 1 |
| 1 | 15 a 19 | 2 |
| 2 | 10 a 14 | 2 |
| 2 | 5 a 9 | 1 |
| 2 | 0 a 4 | 1 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 50 persones, 39 eren actives i 11 eren inactives. De les 39 persones actives 36 estaven ocupades (21 homes i 15 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 11 persones inactives 6 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva i 1 d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Orville hi havia 14 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 492 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Orville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Orville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.