OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mercat lliure

Es pot definir el mercat lliure com el sistema en el qual el preu dels béns o serveis s'acorda amb el consentiment entre els venedors i els consumidors, mitjançant les lleis de l'oferta i la demanda. Requereix per a la seva implementació de l'existència de la lliure competència, el que al seu torn requereix que entre els participants d'una transacció comercial no hi hagi coerció, ni frau, etc., o, més en general, que totes les transaccions siguin voluntàries.
A la pràctica el terme economia de lliure mercat és utilitzat com un terme descriptiu dels sistemes econòmics en un territori particular, usualment un estat nació. Implica que el sistema econòmic s'aproxima al model ideal. Aquest sistema concret pot ser descrit com més lliure que altres, com «relativament lliure» o com «no lliure», d'acord amb el criteri usat. Que l'economia hagi de ser lliure o el grau de llibertat desitjable o òptim o fins i tot el grau en el qual una economia és de fet lliure és una disputa política, constituint un dels aspectes més importants del debat polític econòmic modern.

## Obres i referències

* James A. Dorn (2000) Peter Bauer
* Pablo Molina (2006): Llibertat econòmica i llibertat política
* Martínez Cárdenas, R.: Contribuciones a la Economía, Arxivat 2018-03-05 a Wayback Machine. marzo 2008.
* Daniel Krawisz (2010) El significat de la competència Arxivat 2011-07-17 a Wayback Machine.
* Antonio Miguel Carmona (2010): Defensa del mercat lliure
* Dante Enrique Rojas Linares LLiure competència en un mercat global
* Manuel Llamas (2011): Lliure mercat Arxivat 2012-01-25 a Wayback Machine.
* http://www.heritage.org/research/features/index Arxivat 2015-03-31 a Wayback Machine.
* Move Over, Adam Smith: The Visible Hand of Uncle Sam Arxivat 2005-09-08 a Wayback Machine.
* Milton Friedman:: Fair versus Fair Arxivat 2009-01-03 a Wayback Machine. (Equitat contra Llibertat)
# Metus Mortis

Metus Mortis és el quart àlbum d'estudi pel grup alemany de metal Brainstorm, publicat el 2001.

## Llista de cançons

Totes les cançons són escrites i arranjades per Brainstorm. Tota la lírica per Andy B. Franck.
* Metus Mortis – 1:06
* Blind Suffering – 4:24
* Shadowland – 3:51
* Checkmate in Red – 4:29
* Hollow Hideaway – 4:25
* Weakness Sows Its Seed – 5:45
* Into the Never – 4:23
* Under Lights – 6:05
* Cycles – 4:28
* Behind – 4:26
* Meet Me in the Dark – 3:11
* Strength of Will – 3:43
Cançons extra:
* Face Down - 5:42 (versió Digipack)
* Don't Wait for Me - 4:15 (cançó oculta en la versió digipack)
* E.O.C. (Cross God's Face) - 3:56 (cançó extra japonesa)

## Formació

* Andy B. Franck - Cantant
* Torsten Ihlenfeld - Guitarra & Veu de fons
* Milan Loncaric - Guitarra & Veu de fons
* Andreas Mailänder - Baix
* Dieter Bernert - Bateria
Músics addicionals:
* Michael Rodenberger - Teclat
Font d'informació:Web Oficial de Brainstorm
# Martina Kohlová

Martina Kohlová (Bratislava, 16 de novembre de 1984) és una esportista eslovaca que va competir en piragüisme en la modalitat d'aigües tranquil·les, guanyadora de tres medalles al Campionat Mundial de Piragüisme entre els anys 2007 i 2010, i sis medalles al Campionat Europeu de Piragüisme entre els anys 2005 i 2010.

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2007 | Duisburg ( Alemanya) | 2 | K2 200 m |
| 2009 | Dartmouth ( Canadà) | 3 | K2 200 m |
| 2010 | Poznań ( Polònia) | 3 | K2 200 m |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2005 | Poznań ( Polònia) | 2 | K2 200 m |
| 2007 | Pontevedra ( Espanya) | 2 | K2 200 m |
| 2008 | Milà ( Itàlia) | 1 | K2 200 m |
| 2009 | Brandenburg ( Alemanya) | 2 | K2 500 m |
| 2009 | Brandenburg ( Alemanya) | 3 | K2 200 m |
| 2010 | Corvera ( Espanya) | 2 | K2 200 m |

## Referències

* ↑ «Martina Kohlová» Arxivat 2010-02-01 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (en anglès).
* ↑ «Martina Kohlová» en Canoeresults.eu (en anglès).

## Enllaços externs

* Lista de medallistas olímpicos y mundiales en piragüismo (1936-2007): parte 1, parte 2. Federación Internacional de Piragüismo (anglès)
# Martina Moser

Martina Moser és una centrecampista de futbol amb 109 internacionalitats per Suïssa. Ha jugat el Mundial 2015, i amb les categories interiors va jugar el Mundial sub-20 2006.
Actualment juga a la Bundeslliga amb el TSG 1899 Hoffenheim.

## Trajectòria

| Temporades | Club |
| 01/02 - 04/05 | Rot-Schwarz Thun |
| 05/06 - 06/07 | SC LUchwin.ch |
| 07/08 - 09/10 | SC Friburg |
| 10/11 - 11/12 | VfL Wolfsburg |
| 12/13 - | TSG 1899 Hoffenheim |

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 20 octubre 2016].
* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-10-21. [Consulta: 20 octubre 2016].
* ↑ «TSG 1899 Hoffenheim». Arxivat de l'original el 2016-06-21. [Consulta: 20 octubre 2016].
# Mikhaïl Orlov

Mikhaïl Orlov (en rus: Михаил Орлов) va ser un ciclista soviètic que s'especialitzà en la pista. Va guanyar una medalla de plata al Campionat del món de Persecució per equips.

## Palmarès en pista

* 1987
** Campió del món júnior en Persecució per equips (amb Vadim Kràvtxenko, Dimitri Zhdanov i Valeri Baturo)
* 1989
** Campió de la Unió Soviètica en persecució per equips (amb Viatxeslav Iekímov, Ievgueni Berzin i Dmitri Neliubin)
* 1990
** Campió de la Unió Soviètica en persecució per equips (amb Dimitri Zhdanov, Ievgueni Berzin i Dmitri Neliubin)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Mie Bekker Lacota

Mie Bekker Lacota (Greve, 10 d'octubre de 1988) és una ciclista danesa. Ha combinat la carretera amb el ciclisme en pista, on va aconseguir una medalla de plata als Campionats del món.
Va començar a destacar en categoria júnior on es proclamà Campiona del món tant en ruta con en pista.

## Palmarès en pista

* 2005
** Campiona d'Europa júnior en Puntuació
* 2006
** Campiona del món júnior en Puntuació
* 2006
** Campiona de Dinamarca en Scratch
** Campiona de Dinamarca en Persecució
** Campiona de Dinamarca en Velocitat
* 2007
** Campiona de Dinamarca en Velocitat

## Palmarès en ruta

* 2005
** Campiona del món júnior en ruta
* 2006
** Campiona d'Europa júnior en Ruta
** Campiona d'Europa júnior en Contrarellotge
** Campiona de Dinamarca en contrarellotge per equips
* 2007
** 1a a l'Omloop Het Nieuwsblad

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Michel de Klerk

Michel de Klerk (24 de novembre de 1884, Amsterdam – 24 de novembre de 1923, Amsterdam) fou un arquitecte neerlandès.
Fou un dels fundadors del moviment de l'Escola d'Amsterdam. En els seus inicis treballà per a altres arquitectes, com Eduard Cuypers. Dels molts dissenys i projectes, molt pocs s'han s'arribaren a construir. Un dels seus millors edificis és el 'Het Schip' (El vaixell) situat al districte d'Amsterdam de Spaarndammerbuurt.

## Enllaços externs

* Petita biografia Arxivat 2008-06-16 a Wayback Machine. (anglès)
# PDN

PDN té els següents significats:
* Planta de dia neutre, planta la floració de la qual és indiferent a les hores de llum solar; vegeu Fotoperiodisme (botànica)
* Photo District News, revista estatunidenca mensual dedicada a la fotografia professional
# Paller Coll

El Paller Coll és una obra de Barruera, al municipi de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Paller i quadra que forment part de la llinda que defineix un lateral del carrer Major amb tipologia característica de l'arquitectura agropecuària del poble, amb murs arrodonits adaptats a la circulació del carrer i cobertes amb estructura de fusta i llosat de pissarra.
Té annexes els pallers i murs que delimiten aquest pati de l'illa esmentada.

## Referències

* 1 2 «Paller Coll». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Oribe Peralta

Oribe Peralta Morones (nascut el 12 de gener de 1984), és un jugador professional de futbol mexicà que actualment juga com a davanter a Amèrica del Lliga MX i l'equip nacional de Mèxic.

## Referències

* ↑ Reséndiz, Mac. «Oribe Peralta sueña con el Mundial» (en castellà). ESPN Deportes, 26-03-2010.
# Iaido

Iaido (居合道 iaidō), també anomenada iaijutsu (居合術 iaijutsu) o battojutsu (抜刀術 battōjutsu) és bàsicament l'art japonesa de desembeinar i enfundar la katana. Es tracta d'evitar l'enfrontament armat amb katana sentenciant-lo de manera immediata: tallar l'oponent, netejar-ne la sang amb un cop sec, i després enfundar la katana, tot en un moviment fluid. Avui dia els practicants usen principalment un iaito almenys en les albors de l'estudi.
L'èmfasi és en desembeinar l'espasa i atacar al més ràpidament possible.
Les posicions inicials poden ser postures de combat o posició d'assegut. Els practicants esperen un atac per sorpresa, i l'habilitat per a reaccionar ràpidament des d'una posició diària és considerat essencial.
L'entrenament tradicional del iaido es fa amb espases extremadament afilades amb l'objecte d'aguditzar l'atenció del practicant.

## Aspectes tècnics

Consta de quatre fases comunes a totes les execucions però que no obstant això prenen formes distintes en cada situació:
* Nukitsuke: Desembeinada ràpida; retirar el sabre de la beina (saya), estirant-la cap arrere (saya biki). És una part important, es diu que és la vida del iaidō.
* Kiritsuke: Tall a l'oponent.
* Chiburi: Escorriment de la sang que queda en la fulla.
* Nototsuke: Tornar el sabre a la beina.
Es posa èmfasi en la fluïdesa amb la qual han de donar-se aquestes quatre fases i també en la importància de poder ocupar aquestes accions en qualsevol moment i situació: assegut, tombat, de cap per avall, etc.
Aquest art marcial es practica de forma individual, encara que de vegades s'usen exercicis que impliquen la participació de companys. Per això el iaidoka ha de fer ús de la imaginació i concentració per a adoptar i reaccionar davant les diferents situacions que els Kates representen.
L'entrenament tradicional d'iaidō es fa amb espases extremadament afilades amb l'objecte d'aguditzar l'atenció del practicant. Avui dia, el practicant novençà d'iaidō s'entrena amb un Bokken (sabre de fusta) o un Iaito, aquest últim és molt semblant a una veritable katana però fabricat amb aliatges de metall més barats que l'acer i normalment sense afilar. Mentre que els grans mestres i aquells que arriben a alts graus (2°da o 3° da des d'ara) usen espases autèntiques (Shinken).
No ha de confondre's Iaidō amb kendō (剣道) o kenjutsu (剣術):
* En Kendō no s'ensenya a embeinar i desembeinar el sabre. De fet, l'arma usada en kendō, un shinai flexible de bambú, no usa beina. A més, el Kendō és practicat amb un company en entrenament de 'full contact' i en practicar les kates.
* El Kenjutsu s'executa en forma de kata, però en general en parelles i sol incloure embeinar i desembeinar el sabre.
Diferència entre Iaidō i Iaijutsu: Iaidō és usat per a referir-se a l'estil ensenyat per l'All Japan Kendō Federation (AJKF), en una recerca de millorar personalment, mentre que el Iaijutsu està relacionat amb les koryū (escoles antigues) que inclouen tècniques més orientades al combat.

## Vegeu també

* kenjutsu
* kendo

## Enllaços externs

* Classical Martial Arts Resource from koryu.com
* Associació de Iaido Canadenca
* San Shin Kai Nord Americana
* Toyama-ryu
# Loudly

Loudly és un generador de música d'Intel·ligència Artificial. En pocs segons pot generar ritmes i melodies a partir d'una descripció o uns paràmetres que determinen l'època en què està inspirada la composició, el gènere, l'energia que transmet, els instruments musicals que s'utilitzen.
La IA utilitza algoritmes complexes que generen composicions des de zero a partir de música ja existent.
L'ús d'aquesta eina pot ser gratuït, tot i que el pla sense cost té moltes limitacions. Per augmentar les possibilitats existeixen altres plans de diferents costs per tal de gaudir d'una experiència més àmplia a Loudly.

## Referències

* ↑ «Loudly».
* ↑ «Preus de Loudly».
# Sclerophrys steindachneri

Sclerophrys steindachneri és una espècie de gripau de la família Bufonidae. Habita a diverses àrees de l'Àfrica.
Va ser descrit com Bufo steindachneri per Georg Pfeffer el 1893. L'epítet fa honor al herpetòleg austriac Franz Steindachner. Va ser reclassificat el 2006 en el gènere Amietophrynus per Darrell R. Frost et alii i una segona vegada per Ohler & Dubois el 2016 en el gènere del Sclerophrys.
Prefereix zones pantanoses de prats humits o hàbitats de sabana boscosa, i no tem apropar-se al voltant d'assentaments humans. Cria en estanys temporals i permanents.

## Distribució

Aquesta espècie es troba en dos àrees diferents. Primer al norest de Nigèria, al nord de Camerun, al Sud del Txad, a República Centreafricana, al sud del Sudan, al nord-est de la República Democràtica del Congo, al sud-oest de l'Etiòpia i al nord-oest i al centre d'Uganda; i després al nord de Tanzània, a Kenya i al sud de Somàlia. No és segur si es troba al Sudan no esta confirmada. En la Llista Vermella de la UICN es troba en la categoria risc mínim en tenir una distribució vasta, tolerància a una àmplia gamma d'hàbitats i la seva gran població. Nogensmenys, certs dels seus hàbitats són amenaçats per l'expansió de l'espècie invasora Homo sapiens sapiens.

## Referències

* ↑ Pfeffer, Georg «Ostafrikanische Reptilien und Amphibien, gesammelt von Herrn Dr. F. Stuhlmann im Jahre 1888 und 1889» (en alemany). Jahrbuch der Hamburgischen Wissenschaftlichen Anstalten, 1, 1893, pàg. 103-104.
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael. The Eponym Dictionary of Amphibians.. Exeter: Pelagic Publishing, 2013. ISBN 978-1-907807-42-8.
* ↑ Frost, Darrel R.; Grant, Taran; Faivovich, Julián; Bain, Raoul H.; Haas, Alexander «The amphibian tree of life.» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 297, 2006.
* ↑ Ohler, Annemarie; Dubois, Alain «The identity of the South African toad Sclerophrys capensis Tschudi, 1838 (Amphibia, Anura)» (en anglès). PeerJ, 4, 11-01-2016, pàg. e1553. DOI: 10.7717/peerj.1553. ISSN: 2167-8359. PMC: PMC4715445. PMID: 26788431.
* 1 2 3 SSC Amphibian Specialist Group «Steindachner's Toad Sclerophrys steindachneri» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 20-06-2013. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t54765a107350196.en.
# Parc dels aiguamolls del iSimangaliso

El Parc dels Aiguamolls de l'iSimangaliso (abans de l'1 de novembre del 2007 Santa Llúcia) és una reserva natural que inclou el llac de Santa Llúcia (36.000 hectàrees) i el seu estuari, diverses illes i una part de la reserva natural marina situada a la costa est de la província de KwaZulu-Natal, a Sud-àfrica. Està inscrit en la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1999.

## El Parc

Situat a uns 275 quilòmetres al nord de Durban, és la zona tercera major protegida de Sud-àfrica, que s'estén 280 quilòmetres per la costa, de la frontera de Moçambic al nord fins a Mapelane, al sud de l'estuari del llac de Santa Llúcia, i compost per 3.280 km² d'ecosistemes naturals, gestionat per l'Autoritat d'iSimangaliso. El parc inclou:
* Llac de Santa Llúcia
* Reserva de caça de St. Lucia
* False Bay Park
* Kosi Bay
* Reserva Natural del Lake Etrza
* Lake Sibhayi
* St. Lucia Marine Reserve
* St. Lucia Marine Sanctuary
* Sodwana Bay National Park
* Mapelane Nature Reserve
* Maputaland Marine Reserve
* Cape Vidal
* Ozabeni
* Mfabeni
* Tewate Wilderness Area
* Mkuze Game Reserve

## Parc transfronterer

Està previst que el parc s'integri en un parc transfronterer, l'Àrea de Conservació transfronterera de Ponta do Ouro-Kosi Bay, a cavall entre Sud-àfrica, Moçambic i Swazilàndia. Aquest, al seu torn, ha d'esdevenir una part de l'Àrea de Conservació Transfronterera del Gran Lubombo.

## Biodiversitat

El parc va ser inscrit en la llista del Patrimoni de la Humanitat per la rica biodiversitat, ecosistemes únics i la bellesa natural en una àrea relativament petita. La raó de l'enorme diversitat de la fauna i flora és la gran varietat de diferents ecosistemes del parc, que van dels esculls de corall i platges de sorra als boscos subtropicals de dunes, sabana i aiguamolls. Al parc es troben l'elefant, el lleopard, el rinoceront blanc i negre, el búfal, i al mar, balenes, dofins i tortugues marines, incloent-hi el llaüt i la tortuga babaua.
Al parc també viuen uns 1.200 cocodrils del Nil i 800 hipopòtams.
Al desembre de 2013, després de 44 anys d'absència, també el lleó van ser reintroduït a iSimangaliso.
Hi ha grans afloraments d'esculls submarins on viuen peixos i coralls brillantment acolorits. Algunes de les diversitats coral·lines més espectaculars al món es troben a la badia de Sodwana. Els esculls estan habitats pels pops que canvien de color i calamars a punt per emboscar les seves preses. Ocasionalment gegantins taurons balena es poden veure lliscant per l'aigua, per recollir plàncton.
Quatre espècies de mol·luscs bivalves es troben al llac de Santa Llúcia, que constitueix una part important del parc.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «iSimangaliso Wetland Park» (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Parc dels aiguamolls del iSimangaliso - Lloc web oficial
# Santa Eugènia de la Riba

Santa Eugènia de la Riba era l'església, antigament parroquial, del poble de Santa Eugènia de la Riba, del terme comunal del Soler, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
Estava situada en el petit nucli de Santa Eugènia de la Riba, o, simplement, Santa Eugènia. El lloc és actualment en un indret de creixement d'un polígon industrial.

## Història

És esmentada en documents dels segles x i xi: 988 (Sancta Eugenia) i 1048 (villa S. Eugenie super ipsa ripa qui dicunt Tovori. El 1258 fou decretada erma (deserta), i fou donada al prevere de Sant Domènec del Castell.

## L'edifici

Actualment no en queden gaires restes visibles. Tan sols unes restes de parets amb una mica de cementiri al costat, al nord-oest del poblet de Santa Eugènia.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «El Soler». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 286. Santa Eugènia del Soler». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere. «Esglésies del Rosselló anteriors al 1300: El Soler. Santa Eugènia». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ Lloc on era l'església de Santa Eugènia en els ortofotomapes de l'IGN
# Santa Eulalia de Mérida (escultura)

L'escultura urbana coneguda pel nom Monumento a Santa Eulalia de Mérida, ubicada al carrer de Santa Eulalia de Mérida, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola. El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta de bronze, és obra de Amado González Hevia "Favila", i està datada 1994. Per a la realització d'aquesta obra, l'autor, Favila, va prendre com a model la talla de la santa, patrona de la diòcesi d'Oviedo, des de 1639, les restes de qui van ser traslladats a la ciutat des de Mèrida pel rei Silo, que es troba en una de les fornícules de la girola de la Catedral; la qual és obra d'Alexandre Carnisser. Té una placa ubicada al peu de l'escultura en la que es pot llegir: "STA. EULALIA/DE/MERIDA".

## Referències

* 1 2 http://www.vivirasturias.com/quehacer/Oviedo/Qu%C3%A9+hacer%7CPatrimonio+civil%7CEsculturas/es Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine.
* 1 2 3 http://www.esculturaurbana.com/paginas/oviedo.htm Arxivat 2014-07-17 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.turismoviedo.es/
* ↑ http://el.tesorodeoviedo.es/index.php?title=Escultura_de_Santa_Eulalia_de_M%C3%A9ri Arxivat 2014-08-09 a Wayback Machine.
* ↑ CASAPRIMA COLLERA, Adolfo, "Escultura Pública en Oviedo". Editado por el Ayuntamiento de Oviedo. Asturias, 2001
# Santa Eulalia de las Manzanas

Santa Eulalia de las Manzanas (o Santa Olalla) fou una localitat espanyola pertanyent al antic municipi de Láncara de Luna, a la província de Lleó, comunitat autònoma de Castella i Lleó. Va desaparéixer sota les aigües del embassament de Barrios de Luna, el mateix que el seu ajuntament i els pobles d'Arévalo, Campo de Luna, La Canela, Casasola, Cosera, Lagüelles, Minera, Mirantes de Luna, El Molinón, San Pedro de Luna o de los Borricos, Trabanco i Ventas de Mallo.
Hi havia ubicat al costat dret del riu Luna, sobre la falda d'una muntanya que s'hi eleva pel Oest.

## Història

En el segle xix, el Pascual Madoz al seu Diccionari Geogràfic el va descriure com a lloc del ajuntament de Láncara, partit judicial de Murias de Paredes, audiència territorial i capitania general de Valladolid i Diòcesi d'Uviéu. Tenia una església parroquial dita de Santa Eulalia. Les aigües potables eren de bona calidat. Tingué escola de primeres lletres per a amdós sexes. Els seus camins locals eren carreters i dolents. S'hi va rebre la correspondència des de San Pedro de Luna els dimarts i divendres i sortia del poble els dimecres i dijous. El terreny era de dolenta calidat però producia blat, sègol, llegums i lli i es van conrear pastos per a la cria del bestiar boví, llanar, cabrum i cavallar; contaven amb cassa de perdius i pesca de truites.
A 1956 hi es construir per a zones del Páramo Leonés i la comarca del riu Órbigo l'embassament de Barrios de Luna, el projecte d'això datava de 1935-1936 i que va provocar la despoblació de catorze pobles. L'Ajuntament de Láncara de Luna va quedar submergit amb els pobles Arévalo, Campo de Luna, La Canela, Casasola, Cosera de Luna, Lagüelles, Láncara de Luna, Miñera, El Molinón, Oblanca, San Pedro de Luna, Santa Eulalia de las Manzanas, Truva i Ventas de Mallo.
# Peter Charles Doherty

Peter Charles Doherty (Brisbane, Austràlia, 1940) és un immunòleg australià guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1996.

## Biografia

Va néixer el 15 d'octubre de 1940 a la ciutat de Brisbane, capital de l'estat de Queensland. Va estudiar veterinària a la Universitat de Queensland, on es graduà el 1962, i el 1970 es doctorà a la Universitat d'Edimburg a Escòcia.
Doherty passa tres mesos a l’any investigant a l’Hospital de Recerca Infantil St. Jude de Memphis, Tennessee, on és membre del professorat del Centre de Ciències de la Salut de la Universitat de Tennessee a través de la Facultat de Medicina. Durant els altres 9 mesos de l’any, treballa al Departament de Microbiologia i Immunologia de la Universitat de Melbourne, Victoria.

## Recerca científica

Inicià la seva recerca científica en els mecanismes que regeixen els sistema immunitari. Treballant amb rates infectades del virus de la meningitis, i en col·laboració amb Rolf Martin Zinkernagel va aconseguir comprovar com aquests animals desenvolupaven limfòcits T capaços de destruir les cèl·lules infectades. Alhora però observaren com aquesta capacitat era innata en els animals que havien desenvolupat aquest limfòcit per ells mateixos.
L'any 1996 fou guardonat, juntament amb Rolf M. Zinkernag, amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia per les seves investigacions sobre la resposta immunitària de les cèl·lules.

## Referències

* ↑ Plantilla:Who's Who De subscripció o mur de pagament
* ↑ «UTHSC people search». Arxivat de l'original el 2 abril 2015.
* ↑ «Peter Doherty - Nobel Prize Inspiration Initiative». Arxivat de l'original el 28 setembre 2013.

## Enllaços externs

* «Peter Charles Doherty» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Santa María de Ordás

Santa María de Ordás és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Sahagún.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 562 | 483 | 398 | 372 | 365 |