OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cristòfol de Wittelsbach

Cristòfol de Wittelsbach (Múnic, 6 de gener de 1449 - illa de Rodes, 15 d'agost de 1493) fou duc de Baviera-Múnic fill del duc Albert III de Wittelsbach i germà d'Albert IV el Savi
Cristòfol com els seus germans Albert (IV) i Wolfang, estava destinat a la vida eclesiàstica. Albert va renunciar a aquesta carrera i després de la renúncia del seu germà Segimon de Wittelsbach, va quedar sol al front del govern de Baviera-Múnic. Llavors Cristòfol va demanar part en el govern però la dieta de Ratisbona del 28 d'octubre de 1467 va ratificar a Albert. La guerra era imminent i el duc de Baviera-Landshut, Lluís IX de Wittelsbach va intervenir com a mediador i va dictar un laude arbitral el 16 de gener de 1468 pel qual Cristòfol era acceptat com a co-governant amb seu a Kelheim i amb una pensió anual. Al cap d'un any Cristòfol va renunciar al govern per un període de cinc anys i se li va donar el castell de Mitherrschaft i 8.000 florins de renda anual.
Albert però no confiava en el seu germà i el 23 de febrer de 1471 el va arrestar a Múnic i el va tenir tancat durant 19 mesos fins al 9 d'octubre de 1472 el va alliberar per orde de l'emperador sota promesa de Cristòfol de no revenjar-se. El març de 1475 va renunciar per altres 10 anys al govern rebent com a compensació de les ciutats de Landsberg i Weilheim juntament amb els diners d'un any i a més el pagament del seu deute que ascendia a 20.000 florins.
El 1476 es va traslladar a Hongria, a la cort d'aquest regne, i va actuar com a cavaller de Maties Corví en el conflicte contra l'emperador Frederic III. El 1477 va tornar a Baviera i el 1485 va exigir altre cop la seva part del govern; aquesta pretensió fou rebutjada per Albert amb el consentiment de l'emperador, i a més Albert li va reclamar la devolució de Landsberg i Weilheim. El 23 de febrer de 1485 Cristòfol va anar a Augsburg; Albert va enviar al capità Nicholas von Abensberg a prendre possessió de les dues ciutats reclamades; però aquest va caure en una emboscada de Cristòfol el 28 de febrer de 1485 i va morir junt amb alguns soldats; Cristòfol després es va penedir i va fer un pelegrinatge a Andechs per expiar el crim i el 17 de juny va renunciar per sempre a qualsevol reclamació contra la transferència dels pobles de Weilheim i Schongau, els castells de Pahl i Rauhenlechsberg, el pagament dels seus deutes i el pagament d'una determinada quantitat anual. El 1488 es va traslladar amb el seu exèrcit per anar a alliberar al rei Maximilià a Bruges, presoners dels rebels locals.
Va fundar una nova residencia prop de Schongau el 1490 (avui Herzogsägmühle) i després va combatre al servei del rei d'Hongria contra Ladislau; el 1493 va fer amb el príncep elector Frederic III de Saxònia un pelegrinatge a Terra Santa, que va descriure en un llibre. Era a Jerusalem el 1493 quan fou nomenat Cavaller de l'Orde del Sant Sepulcre pel príncep elector Frederic. En el seu camí a casa va caure malalt a Rodes pels efectes d'un bany i va morir.

## Bibliografia

* Sigmund Ritter von Riezler: Christoph, Herzog von Bayern a: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB), Duncker & Humblot, Leipzig 1876
# Cristinacce

Cristinacce (en cors Cristinacce) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 52 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1792 | 1845 | 1862 | 1920 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 |
| 226 | 314 | 445 | 340 | 69 | 96 | 88 | 60 | 49 |

## Llista d'alcaldes de Cristinacce

* 1830 - 1832 Versini givan Battisto
* 1833 - 1839 Versini Simeone
* 1842 - 1849 Versini givan Battisto
* 1849 - 1852 Versini Ambroise
* 1852 - 1860 Versini Joseph-Antoine
* 1860 - 1870 Versini Simeone
* 1870 - 1877 Versini Jean-François Séraphin
* 1878 - 1891 Versini Dominique
* 1892 - 1896 Arrihi Simeon
* 1897 - 1899 Versini Dominique François
* 1900 - 1904 Versini Dominique François
* 1904 - 1909 Versini Martin
* 1910 - 1911 Padovani Dominique
* 1911 - 1912 Versini Jean
* 1913 - 1920 Versini Xavier
* 1920 - 1925 Versini Bernardin
* 1925 - 1943 Versini Dominique Antoine
* 1943 - 1945 Versini Dominique Marie
* 1945 - 1959 Versini Pierre Marie
* 1959 - 1970 Versini Jean baptiste
* 1971 - 1976 Camilli Dominique Antoine
* 1977 - 1982 Filippini Jean-Pierre
* 1983 - 2008 Nesa Jean-Baptiste
* 2008 - 2013 Versini Antoine (PNC)
# Cristines de Sant Blai

Les cristines de Sant Blai són uns brioixos farcits de nata, crema o trufa rematats amb ametlla trossejada i sucre de llustre que es mengen a Ponent per Sant Blai, el 3 de febrer, car segons la tradició catòlica toca menjar beneït per a protegir-se del mal de gola.

## Referències

* ↑ Mateu, Dolors. «Cristines de sant Blai». NacióLleida, 28-01-2018. [Consulta: 14 febrer 2022].
* ↑ Vilaseca, Carla. «Els forners de la Noguera enllesteixen les tradicionals cristines de Sant Blai». Balaguer TV, 01-02-2018. [Consulta: 14 febrer 2022].
* ↑ «Lleida conserva la tradició de beneir les cristines de Sant Blai». TV3, 03-02-2017. [Consulta: 14 febrer 2022].
# Creons

Els creons (llatí Creones) foren un poble de Britànnia esmentat per Claudi Ptolemeu que diu que vivien a l'oest dels Cerons, ocupant part dels districtes de Ross i Inverness.

## Referències

* Ptolemeu. «Geographia, Book 2, Chapter 2: Albion island of Britannia», 150. [Consulta: 26 abril 2008].
# Corte de Peleas

Corte de Peleas és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Cosmos (llibre)

Cosmos és un llibre de divulgació científica escrit per l'astrofísic Carl Sagan en 1980 i basat en la sèrie de documentals de televisió Cosmos: Un viatge personal, que volia complementar. El tema principal és la relació entre el desenvolupament de la ciència i el de la societat. En 2013 en va ser publicada una nova edició amb pròleg d'Ann Druyan.
Consta de tretze capítols, corresponents als de la sèrie, escrits en 366 pàgines i més de 250 il·lustracions en color. L'any 1981 havia venut més de 60.000 exemplars en sis edicions, convertint-se en el llibre sobre ciència més venut fins aleshores, i va rebre el Premi Hugo al millor llibre de no ficció.
| « | El Cosmos és tot el que és, el que fou o el que serà alguna volta. | » |
| — Carl Sagan, Capítol 1, Cosmos |||

## Referències

* ↑ Els premis Hugo de 1981 (francès)
# Création de la serpentine

Création de la serpentine és una pel·lícula muda francesa en blanc i negre escrita i dirigida per Segundo de Chomón i estrenada el 1908.
La "serpentina" fa referència a la "dansa serpentina", una coreografia inventada per Loïe Fuller i que s'imita en aquesta pel·lícula.

## Sinopsi

Un violinista entra a una habitació, i quan comença a tocar tothom comença a ballar. Després apareix el dimoni i poseriorment es transforma en Loïe Fuller qui realitza la dansa serpentina.
* Création de la Serpentine

## Referències

* ↑ 150è aniversari Segundo de Chomón, Filmoteca de Catalunya
* ↑ Création de la serpentine a filmmuseum.cat

## Bibliografia

* Abel, Richard (ed.): Encyclopedia of Early Cinema. Abingdon: Routledge, 2005. ISBN 0-415-23440-9.

## Enllaços externs

* Création de la serpentine es pot descarregar gratis a Internet Archive [més]
# Cyprinodon ceciliae

Cyprinodon ceciliae és una espècie extinta de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes. Podien assolir fins a 7 cm de longitud total.
Es trobava a Mèxic.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Cyprinodon ceciliae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Daniel Killer

Daniel Killer (21 de desembre de 1949) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1978.

## Referències

* ↑ «Argentina: World cup statistics». Prepared and maintained by Luis Carlos Storni for the Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 26-03-2001 [Consulta: 10 març 2017].
* ↑ «Daniel Pedro Killer at National Football Teams». national-football-teams.com [Consulta: 10 març 2017].
* ↑ Daniel Killer a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Daniel Killer Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Les Deux Gamines (pel·lícula de 1921)

Les Deux Gamines és una pel·lícula muda francesa dirigida per Louis Feuillade el 1920 i estrenada el 28 de gener de 1921. Basada en una novel·la melodramàtica, es va refer dues vegades el 1936 i el 1951.
Els decorats de la pel·lícula van ser dissenyats pel director d'art Robert-Jules Garnier.

## Estructura

La pel·lícula consta de dotze episodis:
* Fleurs de Paris
* La nuit de printemps
* La fugitive
* La morte vivante
* Le lys sous l'orage
* L'accalmie
* Celles qu'on n'attendait plus
* Parmi les loups
* Le serment de Ginette
* Le candidat de la mort
* La cité des chiffons
* Le retour

## Repartiment

* Sandra Milowanoff : Ginette
* Olinda Mano : Gaby
* Violette Jyl : Lisette Fleury, la seva mare
* Alice Tissot : Flora Bénazer
* Gaston Michel : l'avi Bertal
* Fernand Herrmann : Pierre Mannin, el pare
* Georgette Lugane : Mlle de Bersanges
* Édouard Mathé : Mr. de Bersanges
* Henri-Amédée Charpentier : Bénazer, el botiguer
* Georges Martel : Maugars
* Jeanne Rollette : Joséphine, la serventa
* Blanche Montel : Blanche
* René Poyen : René
* Laure Mouret : Sephora Bénazer
* Madame Gordenko : Sœur Véronique
* Georges Biscot : Chambertin

## Referències

* ↑ Les Deux Gamines abifi.fr
* ↑ James L. Limbacher. Haven't I seen you somewhere before?: Remakes, sequels, and series in motion pictures and television, 1896-1978. Pierian Press, 1979. pàgina 50
* ↑ Les Deux Gamines a silentera.org
# Duaje emrin tënd

Duaje emrin tënd (en albanès Estimo el teu nom) és una pel·lícula albanesa del 1984 dirigida per Ibrahim Muçaj i Kristaq Mitro, basada en la novel·la del mateix títol de Nasi Lera.

## Sinopsi

La Jona, l'Arsen i l'Agron són tres joves que, abans d'obtenir el títol universitari, fan un aprenentatge en una planta industrial. Tots tres intenten trobar el seu lloc adequat a la societat, experimentar el seu primer amor i experimentar dilemes morals.

## Repartiment

* Rajmonda Bulku com a Jon
* Ndriçim Xhepa com a Arsen
* Kristaq Skrami com a Agron
* Nertila Koka com a Bora
* Dhimitër Trajçe com a Vasil
* Pandi Raidhi com a Thomas
* Frederik Zhilla com a agrònom
* Fadil Kujovska com a apicultor
* Dhimiter Margariti com a professor
* Rajmonda Sallaku com a Andja

## Referències

* ↑ Filmi shqiptar 1977-1987. Tirana: Shtepia Botuese 8 Nentori, 1990, s. 82-83.
* ↑ Abaz Hoxha: Enciklopedia e kinematografise shqiptare. Autore & vepra. Tirana: Toena, 2002. ISBN 99927-1-555-3

## Enllaços externs

* Duaje emrin tënd a YouTube
# Lluïsa de Coligny

Lluïsa de Coligny (Châtillon-Coligny, 23 de setembre de 1555 - Fontainebleau, 13 de novembre de 1620) fou una aristòcrata, filla de Gaspard de Coligny i Carlota de Laval, i la quarta i última esposa de Guillem I d'Orange-Nassau.

## Biografia

Als 17 anys es va casar amb Carles de Teligny, que resultaria mort durant la matança de sant Bartomeu de 1572, igual que el pare de Lluïsa. El 12 d'abril de 1583 es casaria amb Guillem d'Orange, del matrimoni del qual naixeria el 1584 Frederic Enric d'Orange-Nassau, quart fill baró legítim de Guillem i futur príncep d'Orange.
Després de l'assassinat del seu marit per Balthasar Gerards aquest mateix any, Lluïsa es va fer el càrrec dels fills del tercer matrimoni del seu marit amb Carlota de Borbó-Montpensier.
Lluïsa era hugonota, igual que el seu pare, i va afavorir la causa del protestantisme fins a la seva mort, el 1620.

## Enllaços externs

* Biografia de Louise de Coligny (1555-1620) (neerlandès).
# Lluïsa de França

Lluïsa de França o Lluïsa de Borbó-Artois (París, França 1819 - Venècia 1864) fou una princesa de França de la casa de Borbó amb el tractament d'altesa reial. A la mort del seu espòs fou regent del Ducat de Parma en nom del seu fill.

## Orígens familiars

Nascuda a París el dia 21 de setembre de 1819, era filla del príncep Carles Ferran de França i de la princesa Maria Carolina de Borbó-Dues Sicílies. Per via paterna, Lluïsa era neta del rei Carles X de França i de la princesa Maria Teresa de Savoia; mentre que per via materna ho era del rei Francesc I de les Dues Sicílies i de l'arxiduquessa Maria Clementina d'Àustria.
Fou germana d'Enric de França, el qual s'autoproclamà rei de França entre el 2 i el 9 d'agost de 1830 amb el nom d'Enric V de França, i que fou pretendent al tron francès entre 1844 i 1883.

## Núpcies i descendents

El dia 10 de novembre de 1845, als 26 anys, contragué matrimoni a la localitat austríaca de Frohsdorf amb Carles de Parma, fill del duc Carles II de Parma i de la princesa Maria Teresa de Savoia. La parella tingué quatre fills:
* SAR la princesa Margarida de Borbó-Parma, nascuda a Lucca el 1847 i morta a Viareggio el 1893. Es casà amb el pretendent carlista al tron espanyol, el duc de Madrid: Carles de Borbó.
* SM el duc Robert I de Parma, nascut a Florència el 1848 i mort a Pianore el 1907. Es casà amb la princesa Maria Pia de Borbó-Dues Sicílies i en segones núpcies amb la infanta Maria Antònia de Portugal.
* SAR la princesa Alícia de Borbó-Parma, nascuda a Parma el 1849 i morta a Fchwertberg (Àustria). Es casà amb el gran duc Ferran IV de Toscana.
* SAR el príncep Enric de Borbó-Parma, comte de Bardi, nascut a Parma el 1851 i mort a Menton el 1905. Es casà amb la princesa Lluïsa de Borbó-Dues Sicílies i posteriorment amb la infanta Adelgundes de Portugal.

## Regència

L'any 1854 el duc Carles III de Parma moria com a conseqüència d'un atemptat terrorista. Amb la mort del duc s'establí una regència encapçalada per la princesa Lluïsa en nom del seu fill, el futur duc Robert I de Parma.
L'any 1859 es mostrà incapaç de fer front a l'ocupació dels territoris ducals per part de les tropes piemonteses. Pocs dies després de l'ocupació del Ducat de Parma, Lluïsa i la família ducal fugiren a Venècia on reberen la protecció de les autoritats austríaques. Malgrat les queixes que formulà la duquessa per la improcedent ocupació feta per l'exèrcit piemontès, el Ducat de Parma quedà annexionat al Regne de Sardenya.
Lluïsa Maria Teresa de Borbó morí a la ciutat de Venècia l'1 de febrer de 1864 a l'edat de 45 anys.
# Loricariichthys anus

Loricariichthys anus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 46 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius costaners del sud del Brasil i conques dels rius Uruguai i Paranà.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Vol. II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2 . 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Valenciennes, A. 1834-1842. Poissons [plates]. A A. d'Orbigny. Voyage dans l'Amérique méridionale. Poissons Amér. Méridionale. Pls. 1-16.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lo Mas de la Glèisa

Lo Mas de la Glèisa (en francès Saint-Étienne-d'Albagnan) és un municipi occità del Llenguadoc situat a la part septentrional del departament de l'Erau a la regió Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Luca Mozzato

Luca Mozzato (Arzignano, 15 de febrer de 1998) és un ciclista italià, professional des del 2018, quan fitxà per l'equip Dimension Data for Qhubeka. El 2023 fitxà per l'Arkéa-Samsic.
En el seu palmarès destaca la Bredene Koksijde Classic de 2024.

## Palmarès

* 2017
** 1r al Gran Premio Industria del Cuoio e delle Pelli
** 1r al Trofeu Gianfranco Bianchin
* 2019
** 1r al Circuit del Porto-Trofeu Arvedi
* 2023
** 1r a la Binche-Chimay-Binche
** Vencedor d'una etapa al Tour del Llemosí
* 2024
** 1r a la Bredene Koksijde Classic

### Resultats al Tour de França

* 2022. 103è de la classificació general
* 2023. 132è de la classificació general

## Referències

* ↑ Clément Labat-Gest. «Transfert - Luca Mozzato a signé chez Arkéa-Samsic : «Une belle chance !»», 12 décembre 2022..
* ↑ «Team Arkéa–Samsic». UCI.
* ↑ «Luca Mozzato se hace con la Bredene Koksijde Classic» (en spanish), 15-03-2024. [Consulta: 30 març 2024].
# Luciogobius koma

Luciogobius koma és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Japó i a la Península de Corea.

## Referències

* ↑ Gill T. N. 1859. Notes on a collection of Japanese fishes, made by Dr. J. Morrow. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11. 144-150.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Masuda, H., K. Amaoka, C. Araga, T. Uyeno i T. Yoshino 1984. The fishes of the Japanese Archipelago. Vol. 1. Tokai University Press, Tòquio (Japó). 437 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Luciogobius guttatus

Luciogobius guttatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina, la Península de Corea, el Japó, Hong Kong i les Illes Kurils.

## Referències

* ↑ Gill T. N. 1859. Notes on a collection of Japanese fishes, made by Dr. J. Morrow. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11. 144-150.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S. 1965. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 3, 4a edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.
* ↑ Pietsch, T.W., K. Amaoka, D.E. Stevenson, E.L. MacDonald, B.K. Urbain i J.A. López 2000. Freshwater fishes of the Kuril Islands and adjacent regions. International Kuril Island Project (IKIP), University of Washington Fish Collection, Washington, 18 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Masuda, H., K. Amaoka, C. Araga, T. Uyeno i T. Yoshino 1984. The fishes of the Japanese Archipelago. Vol. 1. Tokai University Press, Tòquio (Japó). 437 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ludger Mees

Ludger Mees (Essen, Alemanya, 1957) és un llicenciat en ciències socials i pedagogia alemany, professor d'història contemporània i, des del 2004, vicerector d'euskera de la Universitat del País Basc. Intervingué al documental Galíndez, sobre la figura de Jesús de Galíndez Suárez.
S'ha especialitzat en la història del nacionalisme i del conflicte polític basc. Ha publicat llibres sobre el Partit Nacionalista Basc i sobre el lehendakari José Antonio Aguirre, que no sempre han estat ben valorats per la classe política del País Basc:
| « | Por cierto, el libro de Ludger Mees [El Profeta Pragmatico: Aguirre, El Primer Lehendakari (1939-1960)] no es nada recomendable. | » |
| — Iñaki Anasagasti |||

## Obra
### Autor

* (castellà) Nacionalismo vasco, movimiento obrero y cuestión social, 1903-1923. Bilbao, 1991.
* (anglès) Nationalism, Violence And Democracy. The Basque Clash of identities. Palgrave MacMillan, 2003. ISBN 1403902658
* (castellà) El Profeta Pragmatico: Aguirre, El Primer Lehendakari (1939-1960). Alberdania, 2006.
* (anglès) The Basque Contention: Ethnicity, Politics, Violence. Routledge, 2019.

### Coautor

* (castellà) El Péndulo Patriótico. Historia del Partido Nacionalista Vasco, I: 1895-1936. Amb S. De Pablo y J.A. Rodríguez Ranz. Editorial Crítica, 1999.
* (castellà) El Péndulo Patriótico. Historia del Partido Nacionalista Vasco, II: 1936-1979. Amb S. De Pablo y J.A. Rodríguez Ranz. Editorial Crítica, 2001.
* (castellà) El péndulo patriótico, historia del Partido Nacionalista Vasco, 1895-2005. Amb Santiago de Pablo. Editorial Crítica, 2005.

## Referències

* ↑ «Egileak. MEES, Ludger» (en castellà). Alberdania.net. Editorial Alberdania. Arxivat de l'original el 2012-06-21. [Consulta: 21 agost 2011].
* ↑ ««Nos piden una UPV 100% bilingüe; la habrá en 2011»» (en castellà). 20minutos.es, 15-01-2007. [Consulta: 21 agost 2011].
* ↑ «Ludger Mees, un alemán vicerrector de Euskera de la Universidad Pública Vasca» (en castellà). La opinión.es, 13-06-2008. [Consulta: 21 agost 2011].
* ↑ Ludger Mees a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ «Scheifler ya no escribe en Deia» (en castellà). Bloc d'Iñaki Anasagasti, 24-11-2006. [Consulta: 21 agost 2011].
* ↑ Nationalism, violence and democracy: the Basque clash of identities a Google Books
* ↑ ««El lehendakari Aguirre pensaba que su misión le llegaba del cielo»» (en castellà). El Correo, 01-10-2006. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 agost 2011].
* ↑ ««Hace falta el equilibrio entre la ikurriña y la cartera»» (en castellà). Diario Vasco, 04-04-2010. [Consulta: 21 agost 2011].
* ↑ «"Creo que Imaz trata de recuperar para el PNV la trayectoria de Aguirre"» (en castellà). El País, 01-10-2006. [Consulta: 21 agost 2011].
* ↑ Enekoitz Esnaola. «Kanpokoei erakutsi nahi diet ETA sortu baino lehenagokoa dela euskal gatazka» (en basq). Berria, 2019-09-29]. [Consulta: 8 octubre 2019].
* ↑ «'El PNV no podía dar un 'sí' o un 'no' claro a la Constitución'» (en castellà). El País, 30-03-2001. [Consulta: 21 agost 2011].