OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Evè de Paros

Evè de Paros (en grec antic: Εὔηνoς, llatí: Evenus) va ser un sofista i poeta gnòmic elegíac de l'antiga Grècia, conegut principalment gràcies a les referències de Plató i Aristòtil. Va morir poc després de Sòcrates (399 aC).
Segons Plató, era un sofista, filòsof i poeta que feia classes cobrant 5 mines per cada una. La més important de la seva producció degueren ser les elegies, perquè totes les citacions que ens n'han arribat pertanyen a aquest gènere. Els fragments mostren que pertanyia als darrers estadis de l'elegia antiga, quan el gènere s'acostà a la prosa sofística.
Moltes de les seves elegies passaren a fer part d'antologies posteriors, entre les quals el corpus de Teognis. A l'Antologia grega figuren diversos poemes atribuïts a poetes de nom Evè, i es fa molt difícil d'escatir a qui pertanyen, si a Evè de Paros, o a un altre poeta epigramàtic, anomenat sovint Evè d'Ascaló. Eratòstenes considerà que sota el nom d'Evè de Paros s'amagaven dos poetes, un de més antic i un de més recent, però el més raonable és pensar en l'existència d'un sol Evè de Paros, a més d'un poeta més recent que signà també com a Evè, convencionalment anomenat Evè d'Ascaló.
Una famosa dita atribuïda a Evè de Paros és:
«ἢ δέος ἢ λύπη παῖς πατρὶ πάντα χρόνον (Un fill és sempre un terror o un dolor per a un pare.)»

## Referències

* ↑ Fedó, 60c
* ↑ Ètica a Nicòmac, VII 10.1152a 32.
* 1 2 3 «Euenos 7». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Apologia de Sòcrates, 20b
* ↑ Smith, William (ed.). «Evenus». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown, & Comp., 1867, p. 84. ]

## Bibliografia

* Michael Gagarin i Paul Woodruff: Early Greek Political Thought from Homer to the Sophists,Cambridge University Press, 1995, ISBN 9780521437684, pàg 257-256.«Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-03-08. [Consulta: 8 març 2014].
* Nails, Deborah: The People of Plato
# Fort Providence

Fort Providence (en slave: Zhahti Koe) és un llogaret que es troba a la regió South Slave Region dels Territoris del Nord-oest, Canadà. Està situat a l'oest del Gran Llac de l'Esclau i està connectat durant tot l'any per carretera amb la capital, Yellowknife, des que el 30 de novembre de 2012 es va inaugurar el pont de Deh Cho sobre el riu Mackenzie, en substitució d'un pont de gel i un ferry.
Segons el cens de població de 2006 Fort Providence tenia 727 habitants, la majoria dels quals de l'ètnia dene.
Entre juliol de 1820 i desembre de 1821 els homes de John Franklin van visitar la població i les terres properes en el curs de l'Expedició Coppermine.

## Clima

Fort Providence té un clima subàrtic (KöppenDfc), amb hiverns secs, molt llargs i freds i estius curts, càlids i humits.

## Referències

* ↑ «Deh Cho Bridge to open Nov. 30». CBC News, 06-11-2012 [Consulta: 8 novembre 2012].
* ↑ 2006 Census
# Llet de coco

* No s'ha de confondre amb Aigua de coco.
La llet de coco és una substància lletosa dolça de color blanquinós que deriva del mesocarpi dels cocos madurs. El color s'atribueix a l'alt contingut en oli de coco i als sucres. La llet de coco no és el mateix que l'aigua de coco (suc de coco), ja que aquest segon és el líquid que de manera natural es troba dins de la part buida del coco (entre la closca i la llavor).
Hi ha dos graus de llet de coco: gruixuda i fina. La gruixuda es prepara per premsada directa del coco ratllat i després submergida en aigua calenta i premsada una segona vegada o una tercera vegada per fer la llet de coco fina. La llet de coco gruixuda es fa servir per a fer postres i salses mentre la llet de coco fina es fa servir per a fer sopes i en la cuina en general. Si la llet de coco es presenta enllaunada, quan s'obre la llauna cal guardar-la en frigorífic i només dura pocs dies.
Es fan begudes basades en llet de coco a llocs com la Xina i Taiwan afegint també altres ingredients com llet evaporada o llet fresca. Entre les begudes que porten llet de coco hi ha la pinya colada. A les illes Rennell i Salomó se'n fa una beguda alcohòlica per fermentació. Al Brasil la llet de coco és un ingredient amb l'aiguardent de canya (cachaça) per fer còctels com la batida de coco.
100 grams de llet de coco tenen una energia alimentària de 197 kJ, amb 2,81 grams de carbohidrats, 21,33 de greixos (dels quals 18,915 grams són greixos saturats i 2,02 grams de proteïnes. Es considera saludable en la tradició aiurveda, i modernament s'ha trobat que té qualitats hiperlipidèmiques i propietats antibacterianes en el tracte gastrointestinals i de forma tòpica. També s'usa contra úlceres bucals.
El 1943, Johannes van Overbeek descobrí que la llet de coco incrementa el creixement vegetal. Això passa per molts factors però especialment pel contingut en la citoquinina anomenada zeatina. No funciona en plantes com els raves. L'addició del 10% de llet de coco al substrat en què es cultiva el blat ha mostrat millores substancials en el rendiment.

## Referències

* ↑ Coconut milk | Define Coconut milk at Dictionary.com
* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 26 setembre 2024].
* ↑ Coconut Ayurveda. Maharishi Ayurveda
* ↑ Coconut Oil – Ideal Fat next only to Mother’s Milk Arxivat 2015-11-06 a Wayback Machine.. Journal, Indian Academy of Clinical Medicine
* ↑ «15 Effective Home Remedies for Curing Mouth Ulcers - Mouth Ulcers Home Remedy». Arxivat de l'original el 2008-12-29. [Consulta: 24 maig 2011].
* ↑ David W. S. Mok, Machteld C. Mok. Cytokinins: Chemistry, Activity, and Function. CRC Press, 1994, p. 8. ISBN 0849362520. [(available from Google books)]
* ↑ Y. P. S. Bajaj. Wheat. Springer, 1990. ISBN 3540518096.

## Vegeu també

* Pa de coco

## Enllaços externs

* Video Recipe: How to make organic coconut milk from real coconuts. Arxivat 2011-03-07 a Wayback Machine.
# Frontinhan

Frontinhan (en francès Frontignan) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Cultura
### Indrets i monuments

* Església de la Conversió de sant Pau (del segle XII).
* Capella dels Penitents (on es troba el museu).
* El monument als Morts, a la plaça Joan Jaurés, que ret homenatge a les víctimes de les dues guerres mundials.
* El pont de la Peirada (del segle XVII) del qual només romanen vestigis.

### Personatges cèlebres

* Nicolau Fizes (1648-1718) professor de matemàtiques i d'hidrologia a Montpeller, escriptor i poeta occità. Va escriure la primera òpera en llengua d'oc: L'Opèra de Frontinhan.
* Pèire Vilar (1906-2003) prestigiós historiador i professor universitari occità.

### Productes cèlebres

A Frontinhan i al poble veí de Vic de la Gardiòla es produeix el vi de moscatell o vi moscat (vi dolç natural) anomenat muscat de Frontinhan o muscat de Frontignan (AOC, és a dir DO). Aquest moscat és prou conegut a la regió i surt a la cançó "Mar e montanha", del grup occità "Moussu T e lei jovents", basat a La Ciutat. Extracte:
M'agrada l'èr de l'ocean
E lo muscat de Frontinhan,
La tarasca de Tarascon,
E mai l'òme dau cròs Manhon.
M'agrada lo vin dau Carcin,
Lei trobadors dau Lemosin,
La Magalí de Sant Canat
E lei filhas de La Ciutat.

## Poblacions agermanades

Frontinhan es troba agermanada amb les següents ciutats:
* Pineda de Mar (Catalunya)

## Referències

* ↑ Fitxa de la DO a l'Institut nacional francès de les Denominacions d'Origen (Institut National des Appellations d'Origine)
* ↑ Pàgina oficial de "Moussu T e lei jovents"
* ↑ Lletres de "Mar e Montanha" a Letras Mania.
# Cal·lixè d'Atenes

Cal·lixè d'Atenes (en grec antic Καλλίξενος "Kallíxenos", en llatí Callixenus) fou un polític atenenc que el 406 aC després de la batalla de les Arginuses, va impulsar un decret a través de la Bulé, contra els generals que havien sortit victoriosos però que van socórrer als nàufrags degut a una tempesta, que va impedir-ne el rescat i van morir ofegats. Segons el decret se'ls jutjava en comú i podien ser condemnats a mort. Euriptòlem, cosí d'Alcibíades, i altres s'hi van oposar i van amenaçar Cal·lixè amb un procés perquè la seva proposta era il·legal, però el poble estava excitat i va donar suport a Cal·lixè. Els pritans, membres de la Bulé, van refusar sotmetre la proposta a votació però sota el clamor de Cal·lixè i tots els seus amics, menys Sòcrates, que aquell dia era ἐπιστάτης (president), van acceptar finalment davant les pressions de la multitud, segons explica Xenofont.
Més tard, quan ja quasi tots els generals havien estat executats, es va aixecar una acusació criminal (προβολά) contra Cal·lixè i altres que li havien donat suport, i ell i quatre més foren empresonats temporalment, però van fugir cap a territori sota control espartà a Decèlia. Quan el 403 aC es va restaurar la democràcia va aprofitar l'amnistia per tornar, però rebutjat pels seus conciutadans que li van negar l'aigua i el foc i no li van oferir ni un tros de pa, va morir de gana i misèria.

## Referències

* ↑ Callixenus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 580
# Evè (desambiguació)

Evè o Evenos (grec antic: Εὔηνος) és un nom propi de l'antiga Grècia que pot fer referència a:
* Evè, fill d'Ares i Demonice, considerat sovint epònim del riu
* Evenos, riu de Grècia, situat a la regió d'Etòlia
* Evè de Paros, sofista i poeta de l'antiga Grècia
* Evè d'Ascaló, poeta de l'Antologia grega, sovint confós amb l'anterior

## Vegeu també

* Eveni, endeví de l'antiga Grècia
* Evenus, gènere de lepidòpters de la família dels licènids
* Évenos, nom francès del municipi d'Evinòs, a la Provença
* Even, llengua dels evens, poble de Sibèria
# MartiDerm

MartiDerm (acrònim del cognom Martí i de Dermatologia) és una empresa catalana especialitzada en dermocosmètica. Es va crear a partir de les fórmules magistrals de Josep Martí Tor, propietari des de 1952 i fins a la seva mort de la Farmàcia Martí Tor de Barcelona.
L'any 1989 va comercialitzar les ampolles anti edat a base de proteoglicans, el seu producte insígnia. A dia d'avui, es consumeixen més de 50.000 unitats diàries d'aquestes ampolles.

## Història

L'any 1952, el farmacèutic Josep Martí Tor va obrir la Farmàcia Martí Tor al carrer Aragó de Barcelona, al districte de l'Eixample. Preocupat des d'un inici pels tractaments i el benestar de la pell, Martí va començar a crear productes a partir de fórmules magistrals pioneres en el tractament de la vitamina C i els proteoglicans. El 1975, Martí va crear uns al·lèrgens innovadors per a la diagnosi de la dermatitis de contacte. El 1989, de la mà dels principals dermatòlegs d'Espanya, la farmàcia va començar a comercialitzar les ampolles anti edat de proteoglicans, envasades en vidre topazi.
L'any 1997, l'empresa va adoptar el nom actual, MartiDerm, que actualment comercialitza més de 70 productes en més de 30 països. L'any 2017, el 54% dels beneficis de la marca provenien del mercat estranger. El seu laboratori i oficines es troben al municipi de Cervelló.
L'any 2008, MartiDerm va crear dos tipus de cremes de mans solidàries. Tots els beneficis econòmics aconseguits amb aquests productes van destinats a accions socials, com ara l'organització de tallers amb persones grans, la inserció de persones amb discapacitat al laboratori de l'empresa i la col·laboració en el projecte Stop Sarna per l'erradicació d'aquesta malaltia a Malawi.

## Referències

* ↑ Baldomà, Montserrat. «170.000 ampollas de éxito al día» (en castellà), 21-05-2019. [Consulta: 30 desembre 2020].
* ↑ Montero, Mónica Luengo «La cosmética española que triunfa en China y en Estados Unidos» (en castellà). El País [Madrid], 12-01-2020. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Blázquez, Pilar «MartiDerm, la empresa catalana que Alibaba pone como ejemplo de cómo conquistar el mercado chino» (en castellà). La Vanguardia, 19-04-2018.
* ↑ «Fundación Piel Sana - Noticia Stop Sarna nace para combatir una epidemia emergente en Malawi». [Consulta: 30 desembre 2020].
# Llet de peix

La llet de peix és el fluid seminal de peixos, mol·luscs, i d'altres animals aquàtics que es reprodueixen per aspersió d'aquest, que conté l'esperma, sobre la fresa.

## Com a aliment

La llet de peix també pot fer referència als genitals masculins dels peixos quan aquests contenen esperma i s'utilitzen en la cuina. Moltes cultures en mengen, sovint fregit, però rarament com un plat per si mateix.
En la cuina russa, la llet d'arenga (молока, «Moloka») és preparada de la mateixa manera com la resta del peix, però es menja per separat, de vegades combinat amb caviar d'arenga. La llet de diferents peixos blancs fregida és un plat habitual i econòmic.
En la cuina japonesa, la llet (白子 shirako 'nens blancs') de bacallà (tara), de loliformes (ankō), salmó (sake), calamar (ika) i tetraodòntids (fugu) es tracta d'una delicadesa.
En la cuina siciliana, s'utilitza la llet de tonyina, coneguda com a «Lattume» es serveix per sobre de la pasta.
En la cuina romanesa, la llet de la carpa i d'altres peixos de riu s'anomena «Lapți» i es prepara normalment fregida.
En la cuina indonèsia se sol consumir la llet dels peixos Channa striata i d'alguns Lutjànids.
En la cuina coreana es pren la llet del peix carboner d'Alaska, dels tetraodòntids, dels espàrids i d'alguns raps i bacallàs. La llet de peix en coreà rep el nom de «이리» («iri»).

## Referències

* ↑ Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali
* ↑ «Lapti». dexonline.ro. [Consulta: 18 desembre 2016].
# Gabriel Ovidio Curuchet

Gabriel Ovidio Curuchet (Buenos Aires, 24 de juny de 1963) és un ciclista argentí especialista en el ciclisme en pista. Els seus principals èxits foren les tres medalles al Campionat del món de madison, juntament amb el seu germà Juan.

## Palmarès en ruta

* 1985
** Campió de l'Argentina en ruta
* 1991
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Argentina
* 2000
** Campió de l'Argentina en ruta

## Palmarès en pista

* 1999
** 1r als Jocs Panamericans en Persecució
* 1995
** 1r als Sis dies de Mar del Plata (amb Juan Curuchet)
* 1999
** 1r als Jocs Panamericans en Madison (amb Juan Curuchet)
** 1r als Sis dies de Buenos Aires (amb Juan Curuchet)
* 2000
** 1r als Sis dies de Buenos Aires (amb Juan Curuchet)

### Resultats a la Copa del Món en pista

* 1996
** 1r a Cali i a l'Havana, en Madison
* 1998
** 1r a Cali, en Madison
* 1999
** 1r a Frisco i València, en Madison

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Cal·lovosaure

El cal·lovosaure (Callovosaurus) és un gènere de dinosaures iguanodonts del Juràssic mitjà d'Anglaterra. La dieta del cal·lovosaure, com la d'altres iguanodonts, era vegetal. Visqué a la mateixa època que el lexovisaure i el cetiosaure, o predadors com Eustreptospondylus i el megalosaure. Probablement es movia en ramats per evitar l'atac dels predadors.
# Tomba Tebana TT103

La Tomba Tebana TT103 es troba a la Vall dels Nobles, a Sheikh Abd al-Gurnah, a la Necròpoli tebana, a la riba occidental del Nil, enfront de la ciutat de Luxor, a Egipte. Pertanyia al visir Dagi.
La zona, destinada a enterraments de nobles i alts funcionaris al servei de les cases governants, especialment de l'Imperi Nou, es va utilitzar com a necròpoli des de l'Imperi Antic i, més tard, fins a la dinastia XXVI i ptolemaica.

## Propietari de la tomba

La TT103 és el lloc d'enterrament de Dagi, governador de la ciutat i visir (djati) durant el regnat de Mentuhotep II (XI dinastia, entre la segona meitat del segle XXI abans de la nostra era i començaments del XX ae).
Hi ha diferents fonts documentals que fan referència a Dagi, com ara altres relleus del conjunt funerari de Mentuhotep II a Deir el-Bahari o a la seua mateixa tomba, on apareix el nom de la mare, o de l'esposa: Maetnemti.(3)

## Descripció de la tomba

La TT103, la va descobrir a mitjan anys quaranta del segle xix Karl Richard Lepsius. No fou fàcil trobar-la perquè al seu pati s'havia construït un monestir copte.
És una de les tombes més antigues de la Necròpoli tebana, ja que data de finals de la XI dinastia egípcia. Presenta un model revisat de tombes saff, a la qual més tard, probablement quan va aconseguir el càrrec de djati, se li va afegir el corredor interior, per fer-ne una tomba de corredor.
L'entrada de la tomba s'obri a un pòrtic amb pilars amb les pintures molt deteriorades; se'n pot, però, identificar (1, en el plànol inicial) escenes de verema i reg de collita; (2) el mort que ix de la tomba; (3) preparació de fibres per a teixir; (4) persones en canoes amb bestiar que passen un riu on hi ha cocodrils; (5) animals salvatges oferts al difunt i (6) el difunt (?) observant escenes de pesca i caça; (7 - 8) escenes de peregrinació a Abidos; (9) dones filant lli; (10) emmagatzematge de grans; (11) preparació de cervesa i menjar; (12) escenes d'enfornat de pa; (13) ofrenes amb el nom del mort; (14) en dues escenes, el difunt inspecciona uns portadors d'ofrenes i el difunt és amb sa mare (?) que registren els béns probablement en una balança que ja no és visible; (15) homes que porten una cadira de mans (?); (16) homes encenent focs; (17) i preparen un llit (?).
En la decoració de la tomba, Dagi apareix amb diversos títols, i en sobresurt el de djati. A la cambra funerària, la més interna de la tomba, se'n trobà el sarcòfag monolític de pedra calcària decorat (ara al Museu Egipci del Caire), en què apareix amb els títols de "supervisor de la porta" i "portador del segell reial". Aquesta seria la seua posició, segurament, abans de ser djati.

## Referències

* ↑ Gardiner i Weigall, 1913.
* ↑ Donadoni, 1999, p. 115.
* ↑ Porter i Moss, 1927, p. 216.
* ↑ García de la Cruz, 2020, p. 53-54.
* ↑ Porter y Moss, 1927, p. 216-217.
* ↑ Martín García de la Cruz, 2020, p. 51.
# Fundació Americana per la Investigació sobre la Sida

La Fundació Americana per la investigació sobre la SIDA (en anglès: The Foundation for AIDS Research o amfAR) és una organització no lucrativa nord-americana, fundada l'any 1985, dedicada a l'ajuda de la investigació de la sida, la prevenció del VIH, l'educació sobre el tractament, i la defensa de la malaltia i la seva difusió als mitjans de comunicació.
Amb la seva llibertat i flexibilitat de respondre ràpidament a les oportunitats que emergeixen i a la seva determinació d'invertir en la investigació, l'amfAR ocupa un paper únic, catalític en l'acceleració del pas de la investigació del VIH i la realització de bretxes veritables. Finançat per contribucions voluntàries d'individus, fundacions i corporacions, l'amfAR ha invertit gairebé 250 milions de dòlars en suport de la seva missió des de 1985 i de concessions finançades a més de 2.000 equips d'investigació per tot el món.
El 1992 li fou concedit el Premi Príncep d'Astúries de la Concòrdia.

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina Oficial de l'amfAR
* (castellà) Fundació Príncep d'Astúries, Príncep d'Astúries de la Concòrdia 1992 Arxivat 2010-03-23 a Wayback Machine.
# May in the Summer

May in the Summer és una pel·lícula jordano-estatunidenca-qatari concebuda i dirigida per Cherien Dabis i estrenada l'any 2013 en festival i el 2014 en pantalles. Estrenada a Espanya amb el títol El verano de May. Es va presentar al Festival de Sundance 2013 en la Secció oficial de llargmetratges.

## Argument

May és una jove jordana d'origen palestí instal·lada als Estats Units, autora d'un best-seller sobre proverbis àrabs i cristiana no practicant. Torna al seu país natal pel seu proper matrimoni amb el seu promès musulmà Ziad, igualment jordano-palestí instal·lat als Estats Units, amb qui es casarà en un mes.
Troba la seva mare Nadine, cristiana fervent compromesa en una església evangèlica i oposada al seu matrimoni, i les seves dues germanes fantasioses, Dalia i Yasmine. En una sortida a una discoteca, coneix Karim, un jove organitzador de viatges d'aventures. Es reconcilia amb Edward, el seu pare americà divorciat des de fa vuit anys, i coneix Anu, la seva nova dona índia, de la mateixa edat que ella.
A mesura que el mes avança, May descobreix diversos secrets de família i s'interroga sobre els fonaments del seu compromís amb Ziad. Que passarà quan arribi?

## Repartiment

* Cherien Dabis: May
* Alia Shawkat: Dalia
* Nadine Malouf: Yasmine
* Hiam Abbass: Nadine
* Bill Pullman: Edward Brennan
* Ritu Singh Pande: Anu Brennan
* Alexander Siddig: Ziad
* James Garson Chick: Un home a la festa
* Alaadin Khasawneh: L'oficial d'immigració
* Elie Mitri: Karim
* Nasri Sayegh: Tamer
* Laith Soudani: Un home a la festa

## Crítica

* "Amb el seu funcional i alguna cosa monòtona posada en escena (...) guanya enters a mesura que s'embulla la madeixa familiar (...) Puntuació: ★★★ (sobre 5)"
* *"Tot i que té moltes coses que gaudir - en particular la commovedora interpretació de Hiam Abbass - té també molts clixés i elements que resulten forçats."
* "És entretinguda de veure i té moments de brillantor, però fins i tot amb tots els seus refrescants personatges femenins, 'May in the Summer' no deixa una impressió duradora. (...) Puntuació: ★★½ (sobre 4)"

## Referències

* ↑ «May in the Summer». Allociné.
* ↑ Yáñez, Manu «Per fans del retrat de families disfuncionals». Fotogramas.
* ↑ Rooney, David «May in the Summer». The Hollywood Reporter.
* ↑ Merry, Stephanie «May in the Summer’ movie review: Marriage, symbolism and a missed opportunity». The Washington Post.
# Leporinus granti

Leporinus granti és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20 cm de llargària total i les femelles 25.
* Pes màxim: 185 g.

## Reproducció

Té lloc entre desembre i juny.

## Alimentació

És omnívor i els seus enzims poden digerir quitina, pectina, hemicel·lulosa i mucopolisacàrids.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 22 °C - 29 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Mana.

## Costums

En aquariofília, aquest peix és considerat turbulent quan viu en captivitat.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail 1996. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 1). Collection du Patrimoine Naturel, vol.22. IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, París, INRA, CSP, Min. Env., París. 429 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail 1996.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.
* ↑ Boujard, T., M. Pascal, F.J. Meunier i P.-Y. Le Bail 1997. Poissons de Guyane. Guide écologique de l'Approuague et de la réserve des Nouragues. Institut National de la Recherche Agronomique, París, 219 p.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ponton, D. i S. Mérigoux 2001. Description and ecology of some early life stages of fishes in the River Sinnamary (French Guiana, South America). Folia Zool. 50(Monogr. 1):1-116.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.