OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fulcrà de Lodeva

Fulcrà de Lodeva (13 de febrer de 1006), fou un bisbe de Lodeva. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Fulcrà fou bisbe de Lodeva (avui a l'arquebisbat de Montpeller. Segons la biografia que n'escrigué Bernat Gui, bisbe de Lodeva al segle xiv, havia nascut en una família noble i de jove es consagrà a la vida religiosa i fou ordenat prevere. Benedictí, va fundar el monestir de Sant Peire de Joncels i fou abat de Gel·lona.
A la mort en 949 de Teoderic, el bisbe de Lodeva, en fou elegit successor i fou consagrat per l'arquebisbe de Narbona el 4 de febrer del mateix any. Va reformar la disciplina i la moral del clergat i reconstruí moltes esglésies i convents, entre els quals la catedral de Sant Genís i l'església del Sant Salvador i el monestir benedictí annex. També dedicà especial atenció als pobres i malalts de la diòcesi, fundant-hi nous hospitals.
Fulcrà s'oposà al comte de Tolosa, que cometia adulteri perquè la seva esposa Arsinda no li donava fills.

## Veneració

* El cos de Sant Fulcrà ultratjat pels hugonots, pintura de François Matet, 1834.
* Catedral de Lodeva
* Interior de la catedral de Lodeva
* Reliquiari de Sant Fulcrà a la capella del mateix nom de la catedral
Fou sebollit a la catedral de Lodeva i venerat com a sant. El seu cos, incorrupte, fou profanat i cremat pels hugonots en 1572: només se'n salvà alguna relíquia. És el segon patró de la diòcesi de Lodeva i és celebrat el 13 de febrer.
Feu fer a Arsinda de Tolosa un pelegrinatge a Conques, arran del qual va tenir dos fills; des de llavors, les dones de la regió invoquen Sant Fuclrà per tenir infants i donen el nom del sant al primer fill nascut.

## Bibliografia

* Santi, beati e testimoni. "Fulcrano di Lodève".
# Calliphora vomitoria

Calliphora vomitoria o mosca vironera, mosca saballonera, mosca vermenera, mosca cuquera o mosca de cucs és una espècie de dípter braquícer de la família dels cal·lifòrids. És una mosca comuna de distribució cosmopolita i l'espècie tipus del gènere Calliphora. Espècies similars inclouen Calliphora vicina i les del gènere Lucilia, parents propers que es poden distingir per la seva lluïssor verd metàl·lic.

## Història natural

Els adults de C. vomitoria s'alimenten de nèctar, mentre que les larves s'alimenten de cadàvers d'animals. Els adults són també pol·linitzadors de certes flors d'olor forta. La femella pon els seus ous als llocs on s'alimentaran les larves, generalment en carn en putrefacció, escombraries o excrements.
Les larves, d'un color blanc pàl·lid, aviat desclouen els ous i començant a alimentar-se immediatament de la matèria en descomposició on neixen. Al cap d'uns pocs dies d'alimentació, acaben el seu creixement. S'arrosseguen a un lloc sec on poder excavar a la terra o matèria similar per a pupar en capolls marrons. Al cap de dues o tres setmanes, els adults emergeixen per aparellar-se, començant de nou el cicle. Durant el temps fred, pupes i adults poden hibernar fins que les temperatures més altes que reviuen.

## Referències

* ↑ Calliphora vomitoria (TSN 151559) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
* 1 2 Kurahshi, Hiromu. «109. Family CALLIPHORIDAE». Australasian/Oceanian Diptera Catalog. Hawaii Biological Survey, 28-05-2007. [Consulta: 31 maig 2008].
* ↑ http://www.flexiblepestservices.com/bluebottle-fly Arxivat 2013-02-02 a Wayback Machine.
# Tomás Montejo y Rica

Tomás Montejo i Rica (Baeza, 13 de desembre de 1856 - † Madrid, 29 d'abril de 1933) fou un advocat i polític espanyol, va ser ministre d'Instrucció Pública i Belles arts durant el regnat d'Alfons XIII.

## Trajectòria

Fou catedràtic de Dret Processal i pràctica forense a la Universitat de Madrid, en la que seria vicerector i rector honorari. També fou vicepresident de la Reial Acadèmia de Jurisprudència i Legislació i membre de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques. També seria lletrat del Consell d'Estat d'Espanya.
Membre del Partit Conservador, va ser elegit diputat per Conca en les eleccions generals espanyoles de 1886 i 1891, en les eleccions de 1898 va passar a ser diputat per Canàries. Entre 1903 i 1917 va ser senador per Conca sent nomenat senador vitalici en 1919.
Va ser ministre ministre d'Instrucció Pública i Belles arts entre el 29 de desembre de 1920 i el 13 de març de 1921 en el gabinet que va presidir Eduardo Dato. Entre l'1 d'abril i el 4 de desembre de 1922 tornaria a ocupar aquesta mateixa cartera ministerial al govern presidit per Rafael Sánchez Guerra. En la seva darrera etapa va derogar el decret d'Autonomia Universitària, va reformar la carrera de Comerç i va crear les escoles maternals i les de cursos complementaris.

## Obres

* La España del siglo XIX (1887)
* Las instituciones modernas para resolver conflictos entre patronos y obreros (1911)
* La función judicial (1916)

## Referències

* ↑ Pedro Pascual. El compromiso intelectual del político: ministros escritores en la Restauración Canovista, 1999, p.146.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Biografia a xtec.es

## Bibliografia

* Manuel Peláez del Rosal Vida y obra del baezano D. Tomás Montejo y Rica (1856-Madrid 1933) al servicio de la Universidad y de la Corona a Juristas ilustres de Jaén (siglos XIX-XX), coord. per Juan Manuel de Faramiñán Gilbert, Miguel Angel Chamocho Cantudo,, 2011, ISBN 978-84-92876-09-9, págs. 137-156
Càrrecs públics :
| Precedit per: Vicente Cabeza de Vaca y Fernández de Córdoba César Silió y Cortés | Ministre d'Instrucció Pública i Belles Arts 1921-1922 (abril-desembre) 1922 | Succeït per: Francisco Aparicio Ruiz Isidoro de la Cierva y Peñafiel |
| Premis i fites |||
| Precedit per: Bernabé Dávila y Bertoloti | Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques Medalla 18 1914-1933 | Succeït per: Felipe Sánchez-Román y Gallifa |
# Marthinus Wessel Pretorius

Marthinus Wessel Pretorius (17 de setembre de 1819 - 19 de maig de 1901) fou un polític bòer, fill d'Andries Pretorius, primer president de la República de Transvaal i també va redactar la constitució de la República.
Així mateix va fundar la ciutat de Pretòria anomenada així en honor del seu pare. Va ser l'últim cap d'estat de Potchefstroom entre 1853 i 1856. Des de llavors es va ocupar com a primer president de Transvaal des de 1857 fins a 1860 i novament entre 1864 i 1871. També va ser president de l'Estat Lliure d'Orange des de 1859 fins a 1863. Finalment, va integrar el Trinvirat governant del Transvaal entre 1880 i 1883.
# Llengua maricopa

El maricopa és una llengua yuma parlada pels maricopes a dues reserves d'Arizona: la comunitat índia Pima-Maricopa Salt River i la comunitat índia Gila River.

## Gramàtica

El maricopa és una llengua subjecte-objecte-verb, amb sis o set casos. No té distinció del gènere gramatical.
David Gil informa que el maricopa té cap equivalent per i, però que s'ho fa força bé. Les diverses relacions rellevants es resolen usant diferents estructures lingüístiques. No obstant això, si l'absència d'un lexema constitueix una bretxa lèxica no depèn d'una teoria, sinó dels hàbits verbals compartits per les persones que empren la conceptualització pertinent. En conseqüència, no és vàlid dir que als parlants de maricopa els falta el lexema i. Més aviat és qui parli anglès, per exemple, qui experimentaria la falta

## Fonologia

Totes les exposicions i exemples d'aquesta secció provenen de Gordon (1986), llevat que s'indiqui el contrari.
Inventari de consonants:
| | Bilabial | Alveolar | Retroflexa | Palatal | Velar | Velar | Uvular | Uvular | Glotal |
| | | | | | plana | arrodonida | plana | arrodonida |
| Oclusiva | p | t | ʈ | kʲ | k | kʷ | q | qʷ | ʔ |
| Africada | | | | t͡ʃ | | | | | |
| Fricativa Soda | (f) | s | ʂ | | x | xʷ | | | |
| Fricativa sonora | v | ð | | | | | | | |
| Nasal | m | n | | ɲ | (ŋ) | | | | |
| Líquida | | l, r | | lʲ | | | | | |
| Semivocal | | | | j | | w | | |
Els fonemes /f/ i /ŋ/ ocórrer només en paraules prestades, per ex. kafe "coffee" i naraŋk "taronja", ambdues prestades del castellà. [ŋ] també esdevé un al·lòfon de /ɲ/.
Maricopa té un sistema vocàlic típic de cinc vocals:
| | Anterior | Central | Posterior |
| Tancada | i, iː | | u, uː |
| Mitjana | e, eː | | o, oː |
| Oberta | | a, aː | |
La longitud de la vocal és fonèmica i pot passar a totes les vocals ja sigui curta o llarga, donant deu vocals fonèmiques.
Els següents diftongs (amb el segon membre representat per una semivocal) són:/aj aːj ej eːj oj oːj uj uːj aw aːw ew eːw/, com a /kwiduj/ i /maxaj/.

## Referències

* ↑ Ethnologue
* ↑ Gil (1991)

## Bibliografia

* Gil, David. «Aristotle goes to Arizona, and finds a language without 'and'». A: Semantic universals and universal semantics. Berlin: Foris, 1991, p. 96–130.
* Gordon, Lynn. Maricopa Morphology and Syntax. Berkeley: University of California Press, 1986.

## Enllaços externs

* Maricopa al Survey of California and Other Indian Languages
# Fortunata y Jacinta

Fortunata y Jacinta és una novel·la en castellà de l'escriptor espanyol Benito Pérez Galdós, publicada l'any 1887 com a part del cicle novelas españolas contemporáneas. És considerada per molts com la millor novel·la de Galdós i, juntament amb La Regenta de Leopoldo Alas y Ureña, és una de les màximes exponents del realisme espanyol i de la novel·la espanyola del segle xix.
Situada a Madrid entre els anys 1869 i 1876, Fortunata y Jacinta narra la història de dues dones de classes socials diferents unides per un destí tràgic. L'obra destaca per incloure més d'un centenar de personatges, tots ells amb un perfil psicològic ben definit. Al llarg dels anys, la novel·la s'ha adaptat a diversos mitjans; a més de múltiples versions teatrals, destaquen la pel·lícula homònima del 1970, dirigida per Angelino Fons, i la sèrie de televisió homònima del 1980, dirigida per Mario Camus i emesa per Televisió Espanyola.

## Notes

* ↑ La novel·la està escrita en quatre volums, iniciats el 1885 i publicats el gener de 1886, el maig de 1886, el desembre de 1886 i el juliol de 1887, respectivament.

## Referències

* ↑ Pérez Galdós, 2004, p. 87.
* ↑ Ortiz-Armengol, 2000, p. 236.
* ↑ Fernández, María Soledad. «Estrategias de poder en el discurso realista: La Regenta y Fortunata y Jacinta». Hispania. Volume 75, Number 2, 01-05-1992. [Consulta: 27 maig 2020].
* ↑ Fernández Montesinos, 1980.
* ↑ Gullón, 1970, p. 135-220.
* ↑ Pérez Galdós, 2004, p. 93.
* ↑ Zambrano, 1982.
* ↑ Pérez Galdós, 2004.

## Bibliografia

* Gullón, Ricardo. Galdós, novelista moderno. Estructura y diseño de «Fortunata y Jacinta». Taurus, 1970. ISBN 8430620133.
* Fernández Montesinos, José. Galdós (3 vol.). Madrid: Castalia, 1980. ISBN 9788470391378.
* Ortiz-Armengol, Pedro. Vida de Galdós. Barcelona: Crítica, 2000. ISBN 8484320731.
* Peréz Galdós, Benito. Francisco Caudet (ed.). Fortunata y Jacinta. Madrid: Cátedra, 2004. ISBN 8437604370.
* Zambrano, María. La España de Galdós. Barcelona: La Gaya Ciencia, 1982. ISBN 9788470802034.
# Leleque (cràter marcià)

Leleque és el nom d'un cràter d'impacte al planeta Mart situat a 36.8° Nord i 221.9° Oest. L'impacte va causar un obertura de 8.4 quilòmetres de diàmetre en la superfície del planeta. El nom va ser aprovat en 1991 per la Unió Astronòmica Internacional en honor de la comunitat argentina de Leleque.

## Referències

* ↑ "Leleque (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Coordenada fixada prenent com a base la latitud planetocèntrica amb longitud Oest (36° 48′ N, 221° 54′ O﻿ / ﻿36.8°N,221.9°O﻿ / 36.8; -221.9)
# Theban Mapping Project

El Theban Mapping Project (en català Projecte de Cartografia de Tebes) és un projecte de recerca creat el 1978 per l'egiptòleg Kent Weeks de la Universitat de Califòrnia, Berkeley. El 1985, es va traslladar a la Universitat Americana del Caire, on segueix estant-hi. L'objectiu inicial del projecte era crear un mapa arqueològic de la vall dels Reis, i que es publiqués com a Atles de la Vall dels Reis el 2000. Ara també es pot trobar en línia a www.Thebanmappingproject.com, on s'actualitza anualment. Des del 2001, el projecte també ha desenvolupat un pla de gestió (finançat pel Fons Mundial de Monuments) per a la Vall dels Reis

## Referències

* ↑ says, Mann Susi. «Mapping for Good – March 2018 – Theban Mapping Project» (en anglès), 06-03-2018. [Consulta: 7 juliol 2019].
* ↑ Kent R. Weeks (ed.). Atlas of the Valley of the Kings. Cairo: American University in Cairo Press, 2000.
* ↑ Kent R. Weeks (ed.), A Management Plan for the Valley of the Kings. Cairo: Theban Mapping Project, 2001-2008 Nou vols.

## Enllaços externs

* Projecte de Cartografia de Tebes (anglès)
# Forces Armades de Lituània

Les Forces Armades de Lituània consisteixen en aproximadament 14.500 efectius de personal actiu (uns 2.100 civils). El servei militar obligatori s'acabà al setembre del 2008. El sistema de defensa de Lituània està basat en el concepte de «defensa total i incondicional» derivada de l'Estratègia de Seguretat Nacional. L'objectiu de la política de defensa de Lituània és preparar la seva societat per la defensa general i integrar Lituània en les estructures de seguretat i defensa occidentals. El Ministeri de Defensa és responsable de les forces de combat, recerca i rescat, i operacions d'intel·ligència.
Els 4.800 guàrdies de frontera cauen sota la supervisió del Ministeri de l'Interior i són responsables de la protecció de fronteres, passaports i duanes, i comparteixen responsabilitats amb la marina en la intercepció del contraban i el narcotràfic.

## Referències

* ↑ Personnel size in 1998-2011 Arxivat 2016-01-01 a Wayback Machine. - Ministeri de la Defensa Nacional
* ↑ «Compulsory basic military service discontinued». Ministeri de la Defensa Nacional [Consulta: 27 març 2015]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2010-06-26. [Consulta: 27 març 2015].
* ↑ «White Paper Lithuanian defence policy». Arxivat de l'original el 2020-01-26. [Consulta: 27 març 2015].
# Martia de statellis

La lex Martia de statellis va ser una llei romana adoptada l'any 172 aC a proposta dels tribuns de la plebs Marc Marci Sermó i Quint Marci Sul·la, quan eren cònsols Gai Popil·li Lenat i Publi Eli Lígur. Nomenava una comissió per castigar els que dolosament (voluntat deliberada de cometre un acte il·lícit) s'oposessin a la restitució de la llibertat als membres de la gens Estatília, que els havia de ser retornada abans de l'1 d'agost.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 112 [Consulta: 26 abril 2022].
# Francestown

Francestown és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 1.480 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Francestown tenia 1.480 habitants, 552 habitatges, i 418 famílies. La densitat de població era de 18,9 habitants per km².
Dels 552 habitatges en un 34,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,8% hi vivien parelles casades, en un 6% dones solteres, i en un 24,1% no eren unitats familiars. En el 17% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 4,1% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 28% de 45 a 60 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 64.259$ i la renda mediana per família de 71.471$. Els homes tenien una renda mediana de 50.521$ mentre que les dones 32.778$. La renda per capita de la població era de 28.942$. Entorn de l'1,2% de les famílies i el 3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Francestown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Francestown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lesió de Hill-Sachs

Una lesió de Hill Sachs o fractura de Hill Sachs és una depressió cortical (per tant, una fractura) a la part posterolateral del cap humeral. Succeeix a causa de la impactació del cap humeral contra la vora anteroinferior de la cavitat glenoide en produir-se una luxació anterior de l'espatlla.
# Callaeas

Callaeas és un gènere d'ocells de la família dels cal·leids (Callaeidae) amb dues espècies, el kokako de l'iila Nord i el kokako de l'illa Sud. El kokako de l'illa Sud es creu que està extingit, i el de l'illa Nord està en perill. Les dues espècies tenen unes carúncules sota el bec que les fan molt característiques. El de l'illa Sud les tenia taronges i el de l'illa Nord les té blaves. Anteriorment, les poblacions de kokako difosos a través de Nova Zelanda han estat delmades per la depredació d'espècies invasores de mamífers com ara opòssums, erminis, gats i rates i la seva àrea de distribució s'ha contret significativament.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per dues espècies:
* Callaeas wilsoni - kòkako de l'illa del Nord.
* Callaeas cinereus - kòkako de l'illa del Sud.
# Thebes

Thebes és una vila dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 478 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Thebes tenia 478 habitants, 171 habitatges, i 129 famílies. La densitat de població era de 102,5 habitants/km².
Dels 171 habitatges en un 42,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,1% hi vivien parelles casades, en un 17% dones solteres, i en un 24% no eren unitats familiars. En el 21,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,3% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 10,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.250 $ i la renda mediana per família de 26.786 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 15.000 $. La renda per capita de la població era d'11.262 $. Aproximadament el 29,2% de les famílies i el 31,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Thebes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Thebes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Frederic del Regne Unit

Frederic del Regne Unit és el nom dels següents personatges:
* Frederic del Regne Unit (príncep de Gal·les) (1707 - 1751).
* Frederic del Regne Unit (duc de York) (1763 - 1827).
# Marthozita

La marthozita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom del belga Aimé Marthoz (1894-1962).

## Característiques

La marthozita és un òxid de fórmula química Cu$^{2+}$(UO₂)₃(SeO₃)₂O₂·8H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la marthozita pertany a «04.JJ - Selenits amb anions addicionals, amb H₂O» juntament amb els següents minerals: guil·leminita, piretita, demesmaekerita i haynesita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Musonoi, situada a la localitat de Kolwezi, a la província de Lualaba (República Democràtica del Congo). També ha estat descrita a Moldava (Ústí nad Labem, República Txeca) i a la prospecció d'urani de La Creusa, a Les Marécottes (Valais, Suïssa). Són els tres únics indrets on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Marthozite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 abril 2018].
# Callionymus mascarenus

Callionymus mascarenus és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a l'illa de Maurici.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Thebaïta-(NH₄)

La thebaïta-(NH₄) és un mineral de la classe dels minerals orgànics.

## Característiques

La thebaïta-(NH₄) és un mineral de fórmula química (NH₄)₃Al(C₂O₄)(PO₃OH)₂(H₂O). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2020, sent publicada en el mes de març de l'any següent. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 75082.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Rowley, situada a la localitat de Theba, dins el districte miner de Painted Rock, al comtat de Maricopa (Arizona, Estats Units). Aquesta mina estatunidenca és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Thebaite-(NH4)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 març 2022].
* ↑ Kampf, Anthony R.; Cooper, Mark A.; Celestian, Aaron J.; Nash, Barbara P.; Marty, Joe «Thebaite-(NH4), (NH4,K)3Al(C2O4)(PO3OH)2(H2O), a new phosphate–oxalate mineral from the Rowley mine, Arizona, USA». Mineralogical Magazine, 85, 3, 01-06-2021, pàg. 379–386. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2021.26 [Consulta: 19 maig 2023].