OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marc Meni (tribú militar)

Marc Meni (en llatí: Marcus Maenius) va ser un militar romà que va viure entre els segles IV aC i III aC. Formava part de la gens Mènia, una gens romana d'origen plebeu.
Era tribú dels soldats, i va morir en combat contra les tropes del cartaginès Magó al país dels gals ínsubres l'any 203 aC.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXX,18
# Marcel Bezençon

Marcel Bezençon (Orbe, 1 de maig de 1907 - Lausana, 17 de febrer de 1981) va ser un periodista i empresari suís, que es va exercir com a president de la Unió Europea de Radiodifusió (UER). És considerat el pare del Festival d'Eurovisió.

## Biografia

Es va llicenciar en Història de l'Art per la Universitat de Lausana el 1932 i va treballar com a crític d'art i teatre. Entre 1932 i 1939 va ser editor del diari Feuille d'Avis de Lausanne. Va ser director de Ràdio Suisse Romande (RSR) entre 1939 i 1950, i entre 1950 i 1972 va ser director general de la SSR. Va ser protagonista de la introducció de la televisió a Suïssa i pioner en programes radiofònics que combinaven la prosa i la música.
Des del 1954 fins al 1969, va ocupar el càrrec de President de la Comissió del Programa de la UER. El 1955 va donar origen al Festival de la Cançó d'Eurovisió, basant-se en el Festival de la Cançó de Sanremo que es realitza a Itàlia.

## Llegat

Des del 2002 es lliura un premi amb el seu nom -els Premis Marcel Bezençon- a la millor actuació del Festival d'Eurovisió, a les categories de millor cançó, millor interpretació en escena i millor compositor, guardó atorgat de manera independent al guanyador de l'edició.

## Referències

* ↑ Adatte, Roger; Sarrasin, A. «Guardería infantil-Lausana». Informes de la Construcción, 11, 104, 30-10-1958, pàg. 23–26. DOI: 10.3989/ic.1958.v11.i104.5487. ISSN: 1988-3234.
* 1 2 Durà Ronda, Roser «Obrint Pas: de la Nova Cançó al fenomen actual de la música en valencià». Ítaca. Revista de Filologia, 8-9, 2018. DOI: 10.14198/itaca2017-2018.8-9.07. ISSN: 2172-5500.
# Maissana

Maissana (en lígur: Maissann-a) és un comune (municipi) de la província de La Spezia, a la regió italiana de la Ligúria, situat uns 50 km a l'est de Gènova i uns 35 km al nord-oest de La Spezia.
Dins del municipi hi ha els següents frazioni: Campore, Cembrano, Chiama, Colli, Disconesi, Ossegna, Salterana, Santa Maria, Tavarone i Torza.
Maissana limita amb els municipis de Carro, Casarza Ligure, Castiglione Chiavarese, Ne i Varese Ligure.
És el poble més fred de la província. Les nevades són fortes i freqüents.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució demogràfica de Maissana entre 1861 i 2001
* Font ISTAT - elaboració gràfica de Viquipèda

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese (en italià). Nuova Editrice Genovese, 1910.

## Enllaços externs

* Maissana - Lloc web oficial (italià)
# Mandeer

Mandeer és una ciutat i consell d'unió del districte de Gujrat, a la província de Panjab del Pakistan. És part del Tehsil Kharian i és localitzat a 32°46'0N 73°50'0E amb una altitud de 256 msnm.
La majoria de la població pertany a la tribu Jat. Fins a finals de la dècada del 1970 l'agricultura i l'exèrcit eren els únics sectors que generaven ocupació. L'agricultura és una professió oblidada avui dia. Les petites propietats de terra i cap font apropiada de regatge va forçar els habitants a buscar alternatives. Des d'aleshores fins a la meitat dels 1990 l'Orient Mitjà era la destinació favorita pels treballadors. Però actualment persones de Mandeer estan treballant i vivint a Europa, principalment Dinamarca, Noruega, França i Catalunya. Molts d'ells ben assentats i vivint amb les seves famílies a Europa i els EUA.
La ciutat de Mandeer és travessada per la carretera que uneix les ciutats de Dinga i Kharian. La zona de Mandeer està situada al Doab (paraula autòctona que indica regions entre grans rius) de Chaj, concretament entre la serralada Pabee i la Vall del riu Chenab.

## Referències

* ↑ «LIST OF TEHSILS/TALUKAS BY DISTRICT/DIVISION/PROVINCE (AS ON 04-01-2017)» (en anglès). Govern de Pakistan, 04-01-2017. Arxivat de l'original el 2018-11-23. [Consulta: 7 abril 2018].
# Marc Manli Vulsó

Marc Manli Vulsó (llatí: Marcus Manlius A. f. Cn. n. Vulso), va ser un magistrat romà que va viure al segle v aC. Se suposa que era fill del decemvir Aulus Manli Vulsó. Va ser pare de Publi Manli Vulsó, tribú l'any 400 aC.
Va ser tribú amb potestat consular l'any 420 aC, any en què tres tribuns consulars van portar a judici a Gai Semproni Atratí per les seves negligències en la guerra contra els volscs tres anys abans. En parla Titus Livi.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita IV,44
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1285.
# Marek Pivovar

Marek Pivovar (26 de juny de 1964 – 2 de gener de 2021) va ser un escriptor txec, dramaturg i director radiofònic.

## Biografia

Pivovar va estudiar la llengua txeca, història, i teatre a la Universitat Masaryk a Brno. De 1994 a 2017, va ser el dramaturg del Teatre Nacional de Moràvia-Silèsia a Ostrava. També va treballar a temps parcial durant dos anys en el mateix lloc al Teatre Nacional de la ciutat de Brno. També va ser dramaturg del Teatre Mahen. El 2017, va deixar el Teatre Nacional de Moràvia-Silèsia per malaltia i es va centrar en l'escriptura.
Va participar en més de 60 produccions, va arranjar obres i va escriure els llibrets per a dos ballets: Tance Rudolfa II (The Dances of Rudolf II) i Spor aneb Dotyky (Controversy or Touchings).
El 2000 va participar al Festival Internacional de Teatre Temporalia de Brussel·les. Des del 2003 va ser dramaturg al teatre Mahen. També va treballar contínuament com a director de ràdio i, ocasionalment, de televisió.
El 2017, a causa d’una greu malaltia, va deixar el teatre d'Ostrava i es va convertir en dramaturg i publicista independent. Marek Pivovar va morir a Ostrava el 2 de gener de 2021 a l'edat de 56 anys, després d'una llarga malaltia després de complicacions durant la pandèmia del COVID-19 en la República Txeca.

## Referències

* ↑ «Zemřel divadelní dramaturg Marek Pivovar, spolupracoval i s rozhlasem» (en txec). Český rozhlas, 03-01-2021.
* ↑ «Zemřel Marek Pivovar» (en txec). Divadelní noviny, 03-01-2021.
# Mancomunitat de la Marina Baixa

La Mancomunitat de la Marina Baixa (oficialment denominada Mancomunitat de Serveis Socials i Culturals Marina Baixa) és una mancomunitat de municipis de la comarca de la Marina Baixa. Aglutina 9 municipis i un total de 10.611 habitants, en una extensió de 220,40 km². Actualment (2007) la mancomunitat és presidida per M. Isabel Ferrandiz Sanchis, del Partit Popular i regidora de l'Ajuntament de Callosa d'en Sarrià.
Les seues competències són Cultura i Serveis socials.

## Municipis

Els pobles que formen la mancomunitat són:
* Beniardà
* Benifato
* Benimantell
* Bolulla
* Callosa d'en Sarrià
* Confrides
* el Castell de Guadalest
* Polop
* Tàrbena

## Enllaços externs

* Portal de la Direcció General d'Administració Local de la Generalitat
# Mancomunitat de la Canal de Navarrés

La Mancomunitat de la Canal de Navarrés és una mancomunitat de municipis de la comarca del mateix nom. Aglomera 3 municipis i 7.847 habitants, en una extensió de 112,40 km². Actualment (2007) la mancomunitat és presidida per Antonio Genaro Juárez Argente, del Partit Popular i regidor de l'ajuntament de Navarrés.
Les seues competències són:
* Centre de Formació Professional
* Defensa del medi ambient
* Depuració d'aigües residuals
* Serveis Socials
* Turisme
Els pobles que formen la mancomunitat són:
* Anna
* Navarrés
* Xella
# Marianne Slot

Marianne Slot (6 de desembre de 1967) és una productora de cinema francesa d'origen danès especialitzada en pel·lícules internacionals d'art i assaig.

## Trajectòria

L'any 1993 Marianne Slot va fundar la productora cinematogràfica Slot Machine a París amb la convicció que França era el millor lloc per a la creació de coproduccions internacionals. És la productora de l'obra de Lars von Trier des de 1995. Al llarg de la seva trajectòria ha treballat amb diversos cineastes com ara Lucrecia Martel, Bent Hamer, Małgorzata Szumowska, Albertina Carri, Paz Encina, Lisandro Alonso, Emma Dante, Marian Crişan, Juliette Garcias, Yeşim Ustaoğlu, Serguí Loznítsia, Naomi Kawase, Manuel Huerga, Neus Ballús i Benedikt Erlingsson.
Entre els anys 1997 i 2018, Slot va ser la delegada escandinava del Festival Internacional de cinema de Sant Sebastià i ha format part de diversos jurats com el de la Setmana de la Crítica del 72è Festival Internacional de Cinema de Canes. Entre 2013 i 2015 va ser presidenta de l'Aide aux cinémas du monde del Centre national du cinéma et de l’image animée.
Slot és membre de Le Collectif 50/50 i el 2018 va ser una de les 82 dones del món del cinema que van protestar a la catifa vermella de Canes per a denunciar el sexisme present a la indústria cinematogràfica.

## Referències

* ↑ «Marianne Slot modtager fransk orden» (en danès). [Consulta: 26 maig 2023].
* ↑ 'Marianne Slot • Productrice' hos Cineuropa.org (francès) ((anglès)
* ↑ «Marianne Slot, la productora influent». Betevé, 04-10-2019. [Consulta: 26 maig 2023].
* ↑ 'Jury' hos Semainedelacritique.com (francès) - (engelsk)
* ↑ «Aide aux cinémas du monde : 17 films sélectionnés au 68ème Festival de Cannes et un nouveau président de commission | CNC» (en francès). [Consulta: 26 maig 2023].
* ↑ «Les signataires – collectif 50/50» (en francès). Arxivat de l'original el 2023-05-29. [Consulta: 26 maig 2023].
# Marianne Sägebrecht

Marianne Sägebrecht (Starnberg, 27 d'agost de 1945) és una actriu alemanya coneguda pels seus papers de les pel·lícules Zuckerbaby, Bagdad Café o The War of the Roses.
Va començar a actuar en teatres alternatius alemanys després d'haver treballat com a assistent de laboratori i ajudant periodística.

## Filmografia

* Großglocknerliebe (2003) - Anneliese
* Astérix y Obélix contra César (1999) - Bonnemine (Gutemine)
* Spanish Fly (1998) - Rosa
* Left Luggage (1998) - mare de Chaya
* Soleil (1997) - Tata Jeannette
* Lorenz im Land der Lügner (1997) - Tia Martha
* Johnny (1997)
* Der Unhold (1996) - Mrs. Netta
* All Men are Mortal (1995) - Annie
* Beauville (1995)
* Erotique (1994) - Hilde (segment "Taboo Parlor")
* Mona Must Die (1994) - Mona von Snead
* Mr. Bluesman (1993) - Emma
* Dust Devil (1992) - Dr. Leidzinger
* La Vida láctea (1992) - Aloha
* Martha et moi (1991) - Martha
* La guerra dels Rose (The War of the Roses) (1989) - Susan
* Rosalie Goes Shopping (1989) - Rosalie Greenspace
* Moon Over Parador (1988) - Magda
* Bagdad Café ("Out of Rosenheim") (1987) - Jasmin
* Crazy Boys (1987) - Frl. Hermann
* Zuckerbaby (1985) - Marianne
* Ein irres Feeling (1984) - mare d'Alfa
* Im Himmel ist die Hölle los (1984) - Periodista
* Die Schaukel (1983) - Tandlerin

## Referències

* ↑ «Marianne Sägebrecht» (en alemany). steffi-line. [Consulta: 3 juliol 2020].
* ↑ SensaCine. «Marianne Sägebrecht» (en castellà). [Consulta: 3 juliol 2020].
* ↑ «Marianne Sagebrecht». Hollywood.com, 23-11-2007. Arxivat de l'original el 2007-11-23. [Consulta: 3 juliol 2020].
# Mani Sergi Fidenat

Mani Sergi Fidenat (en llatí: Manius Sergius C. f. C. n. Fidenas) va ser un magistrat romà del segle v aC. Formava part de la gens Sèrgia, una antiga gens romana d'origen patrici, i era de la família dels Sergi Fidenat.
Va ser tribú amb potestat consolar l'any 404 aC i altra vegada el 402 aC. La direcció del setge de Veïs li va ser encarregada pel senat conjuntament amb un altre tribú amb potestat consolar, Luci Virgini Tricost Esquilí, però l'enemistat entre ambdós, va fer desastrosa la campanya i els capenats i faliscs van anar a Veïs i van obligar els romans a aixecar el setge. Els dos tribuns tenien el comandament en camps separats. Fidenat va ser atacat per la gent de Veïs i pels seus aliats al mateix temps i com que no va voler demanar ajut al seu col·lega el superior nombre de l'enemic el va derrotar. Esquilí, per la seva banda, no va voler enviar ajut perquè no se li havia demanat. A causa d'aquest afer els dos van ser obligats a renunciar al càrrec abans d'acabar l'any i a l'any següent van ser jutjats i condemnat a pagar una multa.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/159?rgn=full+text;view=image;q1=FidenasSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 149. ]
# Markus Merk

Markus Merk (Kaiserslautern, Renània-Palatinat, 15 de març de 1962) és un àrbitre de futbol alemany. En l'actualitat viu a la localitat d'Otterbach amb la seva família. Va practicar el seu ofici de dentista fins a l'any 2005, quan va deixar d'exercir la professió a causa de la seva oposició a algunes polítiques governamentals i en especial, a l'anomenada Praxisgebühr, una mesura introduïda pel govern alemany que imposava una taxa als pacients.

## Biografia

El 1988, Merk va debutar a la Bundesliga com a l'àrbitre més jove en la història d'aquesta competició. Quatre anys després, va participar en el seu primer partit internacional (Suïssa vs. Bulgària, el 28 d'abril de 1992). A més, va participar en els Jocs Olímpics de Barcelona 1992.
Posteriorment, Merk va guanyar reputació com a àrbitre seriós i fiable. Una de les poques polèmiques que ha protagonitzat va ser durant la final de la temporada 2000/2001 de la Bundesliga. Abans del partit final, el Bayern de Múnic superava el Schalke 04 per tres punts, tot i que aquest últim tenia una millor diferència de gols. Merk va arbitrar el partit entre l'Hamburger SV i el Bayern Múnic. Quan Schalke ja havia guanyat el seu partit i l'HSV superava per 1:0 al seu rival, Merk va pitar un tir lliure indirecte als 93' a favor dels bavaresos, que acabaria en gol de Patrik Andersson que donà el títol al seu equip. Merk va ser insultat i atacat físicament per seguidors del Schalke i des d'aquest moment, Merk mai més ha arbitrat al Veltins-Arena.
Merk va rebre el títol de Millor àrbitre del Món els anys 2004, 2005 i 2007. Va arbitrar també la final de la Lliga de Campions de la UEFA 2002-03 i la final de l'Eurocopa 2004, sent el segon àrbitre alemany a participar en una final (prèviament ho havia fet Rudi Glöckner). El 2005, Merk va rebre la Creu al Mèrit en reconeixement del seu servei al futbol i el seu treball solidari a l'Índia.
A la Copa del Món de Futbol de 2006, Merk va participar com a representant del país local en el grup d'àrbitres. Malgrat la seva trajectòria, Merk va ser criticat per les seves participacions en el partit Brasil vs. Austràlia del Grup F (on va ser acusat per Harry Kewell de ser "probrasiler") i en el Ghana vs. Estats Units on va atorgar un vital i polèmic penal als africans. Després d'aquest partit, la seva participació va acabar, en no ser elegit per la FIFA per arbitrar durant la segona ronda.

## Enllaços externs

* Fitxa a FIFAworldcup.com Arxivat 2006-11-01 a Wayback Machine.
# Marta María Pastor

Marta María Pastor (Madrid, 1960) és una periodista i poeta espanyola. Ha desenvolupat pràcticament tota la seva carrera com a presentadora de ràdio a Radio Nacional de España en programes com Cita con; De la Noche al Día; El Ombligo de la Luna; Imaginario; 5.0, del que va ser codirectora i La Noche en Vela. Actualment dirigeix el programa Ellas pueden i és editora del web de Radio Clásica. Ha estat pionera en l'ús i la divulgació d'Internet a Espanya, així com de l'ús i la difusió del periodisme digital i ciutadà. Així mateix, en la seva faceta com a poeta, ha publicat Voces Nuevas (Madrid, 1996), Cuaderno de los Pájaros Azules (Madrid, 2011) i Calendario (Madrid, 2012). També ha participat en el llibre col·laboratiu BlogBook: El futuro es tuyo. Ha estat professora de postgrau de la IL3-Universitat de Barcelona, és columnista d'Estrella Digital i manté el blog La Vida en Red. Ha rebut el premi de l'Asociación de Usuarios de Internet, el premi AUTELSI, el premi Telecentros de la Unió Europea, el premi de poesia de l'Editorial Torremozas i el premi a la periodista «més solidària amb la igualtat de la dona» que atorga l'associació Mujeres para el Dialogo y la Educación. El 2013 va rebre el premi Bones Pràctiques de Comunicació No Sexista, que entrega l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Premiades per una comunicació no sexista». El Punt Avui, 12-12-2013.

## Enllaços externs

* Lloc web personal Arxivat 2016-10-07 a Wayback Machine. (castellà)
* Ellas pueden, al web de Radiotelevisión Española (castellà)
# María del Rosario Galindo de Juan

María del Rosario Galindo de Juan, coneguda esportivament com Mariuca Galindo, (Barcelona, 12 de novembre de 1940 - Catalunya? , ?) fou una nedadora catalana especialitzada en les proves de crol.
Membre del Club Natació Barcelona, es proclamà campiona de Catalunya en vuit ocasions, dos en 100 m lliures (1955, 1956), un en 400 m lliures (1955), dos en 4×100 m estils (1955, 1956) i tres en 4×100 m lliures (1953, 1954, 1956). També guanyà la Copa Nadal en dues ocasions (1955 i 1956) i establí plusmarques nacionals en les proves d'estill lliure i relleus. En l'àmbit estatal, fou campiona d'Espanya en les proves de 4×100 m estils i 4×100 m lliures (1954).

## Referències

* ↑ «María del Rosario Galindo de Juan». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Las Ventas con Peña Aguilera

Las Ventas con Peña Aguilera és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Retuerta del Bullaque a la província de Ciudad Real i Menasalbas, Cuerva, Pulgar, Mazarambroz i San Pablo de los Montes a la de Toledo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.405 | 1.411 | 1.380 | 1.367 | 1.410 | 1.420 | 1.441 | 1.410 | 1.405 | 1.351 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Mariano Utrilla Gómez | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Ángel Gutiérrez Serrano | AP/PDP/UL | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Javier Romero Cid | PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Visitación Parrilla Utrilla | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Visitación Parrilla Utrilla | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Jesús Medina Isabel | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Francisco Izquierdo Gómez | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Francisco Izquierdo Gómez | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# José Perácio Berjun

José Perácio Berjun (Nova Lima, 2 de novembre de 1917 - Rio de Janeiro, 10 de març de 1977) fou un jugador de futbol brasiler de les dècades de 1930 i 1940.

## Trajectòria

Durant la seva llarga carrera (1932-1951) defensà els colors del Villa Nova, Botafogo, Flamengo i Canto do Rio. Guanyà tres campionats de Minas Gerais (1933, 1934 i 1935) i tres campionats de Rio de Janeiro (1942, 1943 i 1944). Amb la selecció del Brasil disputà el Mundial de 1938, en el qual assolí la tercera posició i on marcà tres gols.

## Palmarès
### Vila Nova

* Campionat mineiro: 1932, 1933, 1934, 1935
* Torneio Inicio: 1932, 1935

### Botafogo

* Torneio Inicio: 1937

### Flamengo

* Campionat carioca: 1942, 1943, 1944
* Torneio Inicio: 1946, 1951
* Torneio Relâmpago do Rio de Janeiro:1943
* Elfsborg Cup: 1951

## Referències

* ↑ «Todos os brasileiros - 1938» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ José Perácio Berjun Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Perfil a botafogopaixao». www.botafogopaixao.kit.net, 2004. Arxivat de l'original el 2007-09-06. [Consulta: 17 març 2014].
* ↑ «José Perácio». Sambafoot.com. [Consulta: 17 març 2014].
# Nines russes (desambiguació)

«Nines russes» té aquests significats:
* Objecte: la matrioixca, o nina russa, és un tipus de nina tradicional russa.
* Pel·lícula: Nines russes és una pel·lícula catalana de l'any 2002.
Viccionari
# LEC F1

LEC Refrigeration Racing va ser un constructor de cotxes britànic per competicions automobilístiques que va arribar a disputar curses a la Fórmula 1.
LEC va ser fundada per la família Purley amb la finalitat de tenir un monoplaça propi amb el que pogués córrer David Purley, que va estar l'únic pilot de l'escuderia.
L'escuderia LEC va debutar al G.P. de Mònaco de la temporada 1973 amb un xassís March.
No va ser però, fins a la temporada 1977 que no van construir un monoplaça propi amb el qual disputar el campionat. Van redebutar al G.P. d'Espanya. ) Van disputar un total de deu curses (cinc com a equip propi) i van aconseguir una novena posició com millor classificació en una cursa, no assolint cap punt pel campionat de constructors de la F1.

## Resultats a la F1

| Any | Pilot | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Posició | Punts |
| 1973 | David Purley | ARG | BRA | SUD | ESP | BEL | MON Ret | SUE | FRA | GBR NVS | HOL Ret | ALE 15 | AUT | ITA 9 | CAN | USA | | | - | 0 |
| 1977 | David Purley | ARG | BRA | SUD | O.USA | ESP NVQ | MON | BEL 13 | SUE 14 | FRA Ret | GBR NVQ | ALE | AUT | HOL | ITA | USA | CAN | JAP | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 10 (5) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# LDV

LDV té els següents significats:
* Lisa De Vanna, futbolista d'Austràlia
* LDV Group (de l'acrònim en anglès Leyland DAF Vans), empresa fabricant de furgonetes del Regne Unit
* LDV Vans Trophy (del nom de l'empresa anterior patrocinadora), competició futbolística d'Anglaterra
* Local Defence Volunteers, organització paramilitar de la Segona Guerra Mundial del Regne Unit
* Llenguatge de definició de vistes, funcionalitat del Structured Query Language per al tractament de bases de dades
* Vibròmetre làser Doppler (del seu nom en anglès Laser Doppler Vibrometer), aparell de mesura d'oscil·lacions sense contacte
* Velocímetre làser Doppler (del seu nom en anglès Laser Doppler Velocimeter), aparell de mesura de velocitats sense contacte
# La Manyana TV

La Manyana TV era un canal local de televisió de les comarques de Lleida que va emetre des del 2003 fins al 2010.
A partir de 2010 s'adjudicà la seva freqüència al canal català amb qui va arribar en un acord per poder-hi emetre la seva programació. Així passa a ser Canal Català La Manyana TV.
A partir del 28 de febrer de 2014 Canal Català La Manyana TV va arribar a un acord amb El Punt Avui perquè pugues emetre la seva televisió. I així va passar a ser El Punt Avui TV.

## Refundació

Amb els moviments de freqüències que està fent Teve.cat (canal que ocupa la freqüència que ocupava anteriorment La Manyana TV). Hi ha rumors de què el canal La Manyana TV podria tornar a emetre novament a la comarca del Segrià.

## Referències

* ↑ marín, d. «La Manyana TV emetrà per TDT a Lleida amb la llicència de Canal Català - 12 juny 2009». [Consulta: 1r novembre 2019].