OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cosmos (planta)

Cosmos és un gènere de plantes amb flor dins la família de les asteràcies.

## Descripció

Aquest gènere va ser descrit per Antoni Josep Cavanilles i Palop el 1791. Conté trenta-cinc espècies de plantes anuals o perennes. La majoria són originàries de Mèxic (a l'estat de Jalisco se'n troben endemismes) i altres del sud dels Estats Units, Amèrica central i Amèrica del Sud fins al Paraguai, on habiten en praderies i zones d'arbusts.
Les espècies del gènere Cosmos fan com a màxim 2 metres d'altura. Les fulles i tiges tenen disposició oposada són simples pinnades o bipinnades. Les flors fan una inflorescència en capítol que pot ser de blanca, rosada, lila o d'altres colors. El mecanisme d'especiació més freqüent en aquest gènere és la poliploïdia.
L'espècie Cosmos bipinnatus, de la qual s'han obtingut diverses varietats, es l'espècie de Cosmos més freqüent en jardineria.

## Algunes espècies

* Cosmos atrosanguineus
* Cosmos bipinnatus
* Cosmos caudatus
* Cosmos diversifolius
* Cosmos herzogii
* Cosmos parviflorus
* Cosmos peucedanifolius
* Cosmos scabiosoides
* Cosmos sulphureus

## Referències

* ↑ «Name - Cosmos Cav.» (en anglès). Tropicos.org - Missouri Botanical Garden. [Consulta: 12 maig 2023].
* 1 2 3 Vargas-Amado, Georgina; Castro-Castro, Arturo; Harker, Mollie; Luis Villaseñor, José; Ortiz, Enrique «Distribución geográfica y riqueza del género Cosmos (Asteraceae: Coreopsideae)» (en castellà). Revista Mexicana de Biodiversidad, 84, 2, 01-06-2013, pàg. 536–555. DOI: 10.7550/rmb.31481. ISSN: 1870-3453.
* 1 2 «Cosmos | plant genus» (en anglès). Britannica. [Consulta: 12 maig 2023].

## Enllaços externs

* Germplasm Resources Information Network: Cosmos Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. (anglès)
* Flora of Bolivia: Cosmos checklist (anglès)
* Descripción de las plantas que demostró en las lecciones públicas del año 1801 per Antoni Josep Cavanilles (castellà)
Viccionari
# Elliottita

L'elliottita és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

L'elliottita és un fosfat de fórmula química NaMgAl₃(PO₄)₂F₆·9H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, sent publicada l'any 2022. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Austràlia Meridional, a Adelaida, Austràlia, amb el número de registre: g35026, i al Museu Victoria, a Melbourne (Austràlia), amb el número de registre: m45575.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Tom's, situada a la localitat de Kapunda (Austràlia Meridional, Austràlia). També ha estat descrita a una altra pedrera, la pedrera de marbre de Penrice, situada a la propera vall de Barossa. Aquestes dues pedreres australianes són els únics indrets a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Elliottite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ Grey, Ian; Mumme, Gus; MacRae, Colin; Kampf, Anthony R.; Mills, Stuart «Elliottite, NaMgAl3(PO4)2F6·9H2O; a new crandallite-derivative mineral from Tom’s phosphate quarry, Kapunda, South Australia». Australian Journal of Mineralogy, 23, 1, 01-06-2022, pàg. 13-20.
* ↑ Grey, Ian Edward; Elliott, Peter; Mumme, William Gus; MacRae, Colin M.; Kampf, Anthony R.; Mills, Stuart J. «Redefinition of angastonite, CaMgAl2(PO4)2(OH)4 ⋅ 7H2O, as an amorphous mineral». European Journal of Mineralogy, 34, 2, 07-04-2022, pàg. 215–221. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-34-215-2022 [Consulta: 19 octubre 2022].
# Sparisoma strigatum

Sparisoma strigatum és una espècie de peix de la família dels escàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 45 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'illa de Santa Helena.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bellwood, D.R., 1994. A phylogenetic study of the parrotfishes family Scaridae (Pisces: Labroidei), with a revision of genera. Rec. Aust. Mus. Suppl. 20:1-86.
* Günther, A. 1862. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Acanthopterygii, Pharyngognathi and Anacanthini in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 4: i-xxi + 1-534.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., 1986. Scaridae. p. 706-714. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lluïsa Boyer

Lluïsa Boyer (en francès Louise Boyer) va néixer el 25 d'octubre de 1631 i va morir el 22 de maig de 1697. Era una noble francesa, filla d'Antoni Boyer (1580-1641), senyor de Sainte-Geneviève-des-Bois i de Francesca de Wignacourt (1605- ?).
El seu pare era secretari reial i Lluïsa, dama d'honor de Maria Teresa d'Austria, consort del riu Lluís XIV. Arran del seu casament esdevingués duquessa de Noailles.

## Matrimoni i fills

El 13 de desembre de 1645 es casà a París amb Anne de Noailles (1613-1678), primer duc de Noailles, fill de Francesc de Noailles (1584-1645) i de Rosa de Roquelaure (1590- ?),. El matrimoni va tenir sis fills:
* Anne Jules de Noailles, Duc de Noailles (1650-1708), casat amb Maria Francesca de Bournonville (1656-1748).
* Lluís Antoni de Noailles, "Cardinal de Noailles" (1651-1729).
* Jacques de Noailles (1653-1712).
* Joan Baptista de Noailles (1658-1696) amb Marguerite-Thérèse Rouillé
* Lluïsa Anna de Noailles (1662- ?), casada amb Henri de Beaumanoir.
* Joan Baptista de Noailles (1669-1720).

## Enllaços externs

* http://awt.ancestrylibrary.com
# Hadano

Hadano (秦野市, Hadano-shi) és una ciutat de la prefectura de Kanagawa, al Japó.
Segons dades de 2015, té una població estimada de 164.366 habitants. Hadano té una àrea total de 103,6 km².

## Geografia

Hadano està situada en la zona turonenca del centre-oest de la prefectura de Kanagawa. Al voltant de la meitat de l'àrea de la ciutat es troba dins del Parc Quasinacional de Tanzawa-Ōyama.

## Història

El nom de "Hadano" apareix com a terme geogràfic en el Wamyō Ruijushō del període Heian com a "Hatano", i hi ha especulació d'acadèmics d'una possible connexió amb el clan Hata del període Nara. Des de finals del període Heian fins al període Kamakura, l'àrea estava dividida en shoens controlats pels descendents de Fujiwara no Hidesato, incloent-hi el clan Hatano del període Sengoku. Durant el període Edo, fou part del domini d'Odawara, tot i que gran part del territori era en realitat un mosaic de tenryōs controlats per hatamotos.
Després de la restauració Meiji, i amb l'establiment del sistema per districtes de 1878, l'àrea passà a pertànyer al districte d'Ōsumi i esdevingué un poble l'1 d'abril de 1889. El 26 de març de 1896, els districtes d'Ōsumi i de Yurugi es fusionaren per formar el districte de Naka. El poble experimentà un notable creixement després de l'obertura de l'Odakyu Electric Railway el 1927. Hadano esdevingué ciutat l'1 de gener de 1955 mitjançant la fusió dels pobles de Hadano Minamihadano amb les viles de Kitahadano i Higashihadano. La nova ciutat va annexar les viles veïnes d'One i de Kamihadano (del districte d'Ashigarakami a finals del mateix any, i va annexar el poble de Nishihadano el 1964.

## Economia

Durant el període Edo, Hadano fou un centre comercial regional després de la introducció dels cultius de tabac a la zona. Aquesta indústria acabà el 1984 després de 300 anys, i els grangers locals van passar a cultivar te verd i flors ornamentals.

## Agermanament

* Suwa, Nagano, Japó
* Pasadena, Texas, EUA
* Paju, Corea del Sud
* General Santos City, Filipines

## Referències

* ↑ «Population of Cities» (en japonès). Statistics Bureau of Japan, 01-01-2015. [Consulta: 11 març 2016].
* ↑ «Area and population of Hadano» (en anglès). Ajuntament de Hadano. Arxivat de l'original el 2016-04-19. [Consulta: 6 abril 2016].
* 1 2 «秦野市史 (Història de Hadano)» (en japonès). Ajuntament de Hadano. Arxivat de l'original el 2016-03-11. [Consulta: 11 març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Hadano (japonès)
# Kata Tjuta

Kata Tjuta, de vegades escrit Tjuṯa (Kata Joota), i també com muntanyes Olga, són un grup de muntanyes de roca o bornhardts situades a 365 km al sud-oest d'Alice Springs al Territori del Nord d'Austràlia. Hi ha 36 muntanyes en dom que cobreixen una superfície de 21,68 km². Són roques fetes de conglomerat amb granit i basalt cimentat per pedra sorrenca. El mont Olga n'és el punt més alt, amb 1.066 metres d'altitud. A la zona, hi ha piscines naturals del tipus guelta de les zones àrides.
El parc es considera sagrat per als Aborígens australians.

## Llegendes

Hi ha moltes llegendes del poble Pitjantjatjara associades amb aquest lloc, per exemple les de la gran serp reina Wanambi que es diu que vivia dalt de la muntanya i només en baixava durant l'estació seca.

## Galeria

* Vall dels vents a Kata Tjuta
* Kata Tjuta
* Foto des de l'espai de Kata Tjuta

## Referències

* ↑ «Contracts. Offer and Acceptance. Acceptance by Performance of an Act. Schmitt v. Weil, 92 N. E. 178 (Ind.)». The Yale Law Journal, 20, 1, 01-11-1910, pàg. 75. DOI: 10.2307/785048. ISSN: 0044-0094.
* ↑ Uluru-Kata Tjuta National Park Visitors Guide. Consultat 12 maig 2007
* ↑ McGinley, Mark. «Uluru-Kata Tjuta National Park, Australia». The Encyclopedia of Earth, 2008. [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ Clarke, Anne; Waterton, Emma «A Journey to the Heart: Affecting Engagement at Ulu r u-Kata Tju t a National Park» (en anglès). Landscape Research, 40, 8, 17-11-2015, pàg. 971–992. DOI: 10.1080/01426397.2014.989965. ISSN: 0142-6397.
* ↑ Whittaker, Elvi «public discourse on sacredness: the transfer of Ayers Rock to Aboriginal ownership» (en anglès). American Ethnologist, 21, 2, 01-05-1994, pàg. 310–334. DOI: 10.1525/ae.1994.21.2.02a00050. ISSN: 0094-0496.
* ↑ Young, Diana «Water as Country on the Pitjantjatjara Yankunytjatjara Lands South Australia» (en anglès). Worldviews: Global Religions, Culture, and Ecology, 10, 2, 01-01-2006, pàg. 239–258. DOI: 10.1163/156853506777965839. ISSN: 1363-5247.

## Enllaços externs

* Uluṟu - Kata Tjuṯa National Park - Australian Department of the Environment and Water Resources
* A Report on the Uluru-Kata Tjuta National Park
# Cosmos 423

Cosmos 423 (en ciríl·lic, Космос 423) va ser un satèl·lit artificial militar soviètic pertanyent a la classe de satèl·lits DS (de tipus DS-P1-Yu) i llançat el 27 de maig de 1971 mitjançant un coet Kosmos-2I des del cosmòdrom de Plesetsk.

## Objectius

Cosmos 423 va ser part d'un sistema de satèl·lits utilitzats com a objectius de prova per al sistema de radars antibalístics soviètics. Els satèl·lits del tipus DS-P1-Yu van ser desenvolupats per V. M. Kovtunenko en la OKB-586 i van ser utilitzats fins a 1978, amb un total de 78 llançaments.
El propòsit declarat per la Unió Soviètica davant l'Organització de les Nacions Unides al moment del llançament era realitzar "recerques de l'atmosfera superior i l'espai exterior".

## Característiques

El satèl·lit tenia una massa de 400 kg (encara que altres fonts indiquen 325 kg) i va ser injectat inicialment en una òrbita amb un perigeu de 283 km i un apogeu de 511 km, amb una inclinació orbital de 71 graus i un període de 92,15 minuts.
Cosmos 423 reentrà en l'atmosfera el 26 de novembre de 1971.

## Referències

* 1 2 «Cosmos 423». [Consulta: 16 novembre 2009].
* 1 2 «SPACECRAFT SCOREBOARD 1971 PART ONE». FlightGlobal. p. 147.
* 1 2 3 4 «DS-P1-Yu». [Consulta: 16 novembre 2009].
* ↑ «COSMOS 423». [Consulta: 16 novembre 2009].
# Balitoropsis bartschi

Balitoropsis bartschi és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Subri Flavus

Subri Flavus (llatí: Subrius Flavus, grec antic: Σούβριος Φλάβος) va ser un militar romà del segle i.
Era tribú militar a la guàrdia pretoriana i va ser el més actiu conspirador contra Neró en l'anomenada conspiració de Pisó l'any 66. Flavus proposava matar a Neró mentre cantava a l'escenari o bé incendiant el palau. Es deia que també volia impedir que Gai Calpurni Pisó s'apoderés de l'imperi i que el volia oferir a Sèneca, ja que aquesta decisió justificaria els conspiradors. El complot va ser detectat i Flavus va ser traït per un còmplice i detingut i finalment, després d'haver intentat exculpar-se, va ser decapitat i va morir amb fermesa.

## Referències

* ↑ Atès que és poc corrent, els manuscrits ofereixen variants del seu nom, principalment considerar-lo Flavi (llatí: Flavius), possibilitat que suggeriria que Subri fos el cognomen.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown, & Comp., 1867, p. 175.
# Lori de ventre morat

El lori de ventre morat (Lorius hypoinochrous) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita zones amb arbres, incloent ciutats, del sud-est de Nova Guinea, Arxipèlags de Louisiade, Bismarck, D'Entrecasteaux i Trobriand.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Hemigrammopetersius

Hemigrammopetersius és un gènere de peixos pertanyent a la família dels alèstids que es troba a Àfrica.

## Taxonomia

* Hemigrammopetersius barnardi (Herre, 1936)
* Hemigrammopetersius pulcher (Boulenger, 1909)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Kataeb Hezbollah

Kataeb Hezbollah (àrab: كتائب حزب الله, Katāʾib Ḥizb Allāh, ‘Brigades del Partit de Déu’), també conegut com el Hesbol·là iraquià, és un grup paramilitar xiïta iraquià. Va ser un grup actiu durant la Guerra Civil iraquiana de 2011. Durant la intervenció militar contra l'Estat Islàmic, Kataeb Hezbollah va lluitar a l'Iraq conjuntament amb les forces aliades de la Coalició Internacional.

## Història

La milícia va ser fundada en 2003 per Abu Mahdi al-Muhandis, sobrenom de Jamal Jafaar Mohammed Ali Ebrahimi, per tal de lluitar contra les tropes nord-americanes desplegades al país durant la Segona Guerra del Golf. Els seus fundadors pertanyien al moviment polític Organització Badr.
El 15 de juny de 2014, Kataeb Hezbollah es va unir a altres milícies per formar les Forces de Mobilització Popular, tot i que mantenint-hi certa autonomia. El seu objectiu en aquell moment era vèncer a l'Estat Islàmic en els territoris que havia ocupat a l'Iraq.
Malgrat centrar-se en Iraq, Kataeb Hezbollah també ha fet incursions a Síria per recolzar el bàndol del president Bashar Al Assad contra Estat Islàmic. En aquest país s'han coordinat amb altres forces estrangeres com el Hezbol·là libanès, i han estat recolzats per Iran i Rússia.

## Vegeu també

* Hezbol·là
* Guerra contra l'Estat Islàmic

## Referències

* ↑ «Kata’ib Hizballah (KH)» (en anglès).
* ↑ Suadad al-Salhy. «Iraqi Shi'ite militants start to acknowledge role in Syria» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-04-12. [Consulta: 10 abril 2013].
* ↑ Jean-Baptiste Assouad. «Les milices chiites irakiennes, ces autres acteurs de la lutte contre l'EI» (en francès). [Consulta: 21 agost 2015].
* ↑ «"Islamic State: Iraq Battle Against ISIS For Tikrit Led By Iran-Backed Shiite Militia Forces» (en anglès).
* ↑ «Offensive du régime à Alep: le soutien clé de Moscou et des milices étrangères]» (en francès). Arxivat de l'original el 2016-02-14. [Consulta: 8 febrer 2016].
# Cota de La Redoute

La Cota de La Redoute és una coneguda ascensió que forma part del recorregut de la degana de les curses ciclistes, la Lieja-Bastogne-Lieja. Està situada a Sougné-Remouchamps, dins la comuna d'Aywaille, a Bèlgica.

## Història

El 18 de setembre de 1794 va tenir lloc a la zona una batalla entre les tropes imperials de l'Arxiducat d'Àustria i les republicanes franceses. Allà s'hi va construir un reducte i d'aquí el nom de la cota.

## Situació i descripció de la cota

La Cota de La Redoute té una llargada de 1.700 metres, en què se supera un desnivell de 161 metres, tot passant dels 131 metres a què es troba la riba dreta de l'Amel fins als 292 metres del cim. La cota té un desnivell mitjà del 9,5%, tot i que hi ha rampes de fins al 17%.

## Referències

* 1 2 Friebe, Daniel; Goding, Pete. Ascensiones míticas : 50 puertos de leyenda que deberías coronar. Barcelona: Lunwerg, 2012, p. 20-21. ISBN 9788497858618.
# Bamfordita

La bamfordita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom per la localitat tipus.

## Característiques

La bamfordita és un òxid de fórmula química Fe$^{3+}$Mo₂O₆(OH)₃·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1996. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bamfordita pertany a «04.FK: Hidròxids amb H₂O$^{+-}$ (OH); cadenes d'octaedres que comparteixen angles", sent l'única espècie que hi pertany.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu de Victòria, a Austràlia.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de tungstè, molibdè i bismut de Bamford Hill, a la localitat australiana de Bamford, a la regió de Tablelands, Queensland.

## Referències

* ↑ «Bamfordite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 novembre 2018].
# Endura

L'endura (de l'occità, privació o dejuni) era una pràctica del catarisme que no s'aplicà gaire sovint. Era una espècie de suïcidi gens menyspreable: deixar la vida per amor a Déu.
Al segle xiii va succeir que els càtars que odiaven el món i que només tenien uns dies de vida morien de fam després de rebre el consolamentum perquè ja no podien recitar el Parenostre abans de menjar o beure, com exigien les regles del catarisme. Temien tornar al pecat i perdre el benefici del consolamentum.
L'endura consistia en morir de fam o a vegades de fred. Mai no va ser imposat, ni tan sols estimulat pels càtars perfectes, ja fos als fidels o a ells mateixos.
Es va desenvolupar principalment al final del segle xiii al comtat de Foix, sota la influència del pastor càtar Peire Authié, en el moment en què la Inquisició perseguia als càtars, perfectes o simples, per a condemnar-los a la foguera.

## Referències

* ↑ Nelli, René. Les Cathares: L'éternel combat (en francès). París: Grasset, 1972, p. 238-239 (Histoire des personnages mystérieux et des sociétés secrètes).
# Subresidència de la Costa Nord d'Atjeh

La subresidència de la Costa Nord d'Atjeh fou una entitat administrativa dins el govern d'Atjeh a Sumatra.
El 1886 formaven la residència els següents estats:
* Pedir (dins la federació de Pedir)
* Gighen (dins la federació de Gighen)
* Pakan Baroe (dins la federació de Pedir)
* Ajer Leboe/Ijer Leboe (dins la federació de Pedir)
* Endjoeng (dins la federació de Pedir)
* Pantai Radja (dins la federació de Pedir)
* Merdoe
* Samalanga
* Pasangan (dins la federació de Pasai)
* Kloempang Doewa (dins la federació de Pasai)
El 1933 estava format pels següents estats feudataris:
* Baju
* Blangmangat
* Blangme
* Bluëk
* Geudong
* Glumpangdua
* Keureutu
* Kruëngpase
* Lhokseumawe
* Mantangkuli
* Nisam (3 km²)
* Peusangan
* Peutu
* Samakurok
* Samalanga
* Sawang (5 km²)
* Tjunda

## Referències

* A. Flicher, Les Etats princiers des Indes néerlandaises, Dreux 2009
# Lori de pit escatós

El lori de pit escatós (Trichoglossus chlorolepidotus) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que boscos de la costa oriental d'Austràlia, des del nord-oest de Queensland fins Nova Gal·les del Sud.
# Heliomaster

Heliomaster és un gènere d'ocells de la subfamília dels troquilins (Trochilinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.1, 2024) aquest gènere està format per 4 espècies:
* colibrí de Constant (Heliomaster constantii).
* colibrí de plomall blau (Heliomaster furcifer).
* colibrí becllarg (Heliomaster longirostris).
* colibrí escatós (Heliomaster squamosus).

## Referències

* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Hummingbirds» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 11 octubre 2024].
# Julia Papiria

La lex Papiria o Julia Papiria de mulctarum aestimatione va ser una antiga llei romana aprovada en una data indeterminada que establia l'import de les multes que anteriorment es pagaven en espècie, generalment en ramats. Aulus Gel·li i Pescenni Fest consideren aquesta valoració part de la llei Aternia Tarpeia, però no se sap amb seguretat.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 126 [Consulta: 21 abril 2022].
# Crécy

«Crécy» té aquests significats:
* Crécy-au-Mont, municipi francès al departament de l'Aisne
* Crécy-Couvé, municipi francès al departament de l'Eure i Loir
* Crécy-en-Ponthieu, municipi francès al departament del Somme
* Crécy-la-Chapelle, municipi francès al departament del Sena i Marne
* Crécy-sur-Serre, municipi francès al departament de l'Aisne
* Batalla de Crécy, batalla de la Guerra dels Cent Anys (26 d'agost de 1346)
* Cantó de Crécy-la-Chapelle
* Cantó de Crécy-en-Ponthieu
* Cantó de Crécy-sur-Serre
# Erisifàcies

Erysiphales és un ordre de fongs ascomicets. L'ordre conté una sola família Erysiphaceae. Moltes espècies causen malalties a les plantes anomenades oïdis.

## Sistemàtica

L'ordre conté una família (Erysiphaceae), amb 28 gèneres i aproximadament unes 100 espècies. Molts fongs imperfectes (fongs dels quals la reproducció sexual és desconeguda) hi pertanyen, especialment el gènere Oidium.

## Morfologia

Els erysiphales tenen un miceli superficial que extreu els nutrients de les plantes hoste gràcies a hifes especialitzades que penetren a l'epidermis de les cèl·lules de l'hoste mitjançant òrgans anomenats haustoris. Els teleomorfs són més distintius i diversos que els anamorfs. Els cleistotecis tenen els ascs disposats en capes d'himenis semblant peritecis. Els erysiphales són notables pels apèndixs intricats que segueixen una geometria fractal dins dels nombres de Fibonacci i es poden usar per identificar les espècies.

## Ecologia

Els erysiphales són paràsits obligats sobre fulles i fruits de plantes superiors, i causen la malaltia de l'oïdi. Els intents de fer-los créixer en cultius microbiològics han fallat.

## Referències

* mycolog.com«Chapter 4b Ascomycete survey». Arxivat de l'original el 2017-02-15. [Consulta: 16 setembre 2010].
* Key to common genera (4 megabyte file) Arxivat 2007-06-12 a Wayback Machine.