OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Peneste

Els Penestes (llatí: Penestae, grec antic: Πενέσται, Penéstai) foren una classe social de Tessàlia. Eren en certa manera similars als ilotes de Lacònia i tenien amb els senyors tessalis una relació similar a la dels ilotes amb els ciutadans espartans, però la seva condició era en conjunt superior a la dels ilotes.
Sembla que eren descendents de l'antiga raça pelàsgica que poblava Tessàlia. Una referència important es troba a l'Euboica d'Arquèmac d'Eubea que diu: "els eolis beocis que no van emigrar quan el país de Tessàlia va ser conquerit pels tessalis, es van rendir als vencedors a condició de poder restar al país i conservar la vida; cultivarien la terra pels seus nous amos pagant una renda d'una part del producte; alguns d'ells eren més rics que els seus amos".
Pel que sembla ocupaven una posició al mig entre els homes lliures i els esclaus comprats. Havien estat reduïts a esclavitud per conquesta, però no eren servidors de tota la comunitat sinó d'un amo particular o una família; eren molt nombrosos al servei dels aleuades i els escopades. Teopomp inclou en aquesta classe als descendents dels magnets i perrebeus, però això només es pot aplicar a una part d'aquest poble, perquè una altra part dels magnets i perrebeus van seguir lliures.
Els penestes acompanyaven als seus amos a la guerra i lluitaven a cavall (la cavalleria tessàlia era famosa). Un cos de 200 genets sota el comandament de Menó de Farsàlia va ajudar els atenesos a la Guerra del Peloponès. Hi va haver també algunes revoltes dels penestes. Aquesta classe social també existia entre els macedonis.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Penestae». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). Londres: John Murray, 1890. [Consulta: 3-X-2020].
# Jóltie Kopani

Jóltie Kopani o Jólltie Kopani - Жёлтые Копани (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora del riu Jóltie Kopani, afluent de l'Albaixí. És a 19 km al sud-oest de Starominskaia i a 151 km al nord de Krasnodar.
Pertany a l'stanitsa de Starominskaia.
# Ramuntxo Camblong

Ramuntxo Camblong (Makea, 11 de novembre de 1939 - Anglet, 12 de novembre de 2021) va ser un polític nacionalista basc. Va ser durant molts anys el president de l'òrgan territorial del Partit Nacionalista Basc (en el qual va ingressar en 1997, procedent d'Eusko Alkartasuna) a Iparralde, l'Ipar Buru Batzar i, per tant, membre de l'Euzkadi Buru Batzar.

## Biografia

Enginyer electrònic format a París i a Angers, va ser professor d'electrònica, matemàtiques i física al "Lycée technique" d'Hazparne (Iparralde) de 1966 a 1975. En 1969 va ser cofundador de Seaska, la federació d'ikastolak d'Iparralde, juntament amb Argitxu Noblia i Manex Pagola.
Camblong va ser un dels impulsors del moviment cooperativista a Iparralde, seguint el model de Mondragón Corporación Cooperativa. En 1974 va crear una associació per fomentar el cooperativisme, Partzuer, i de 1986 a 1996 va ser president de l'Associació de Cooperatives d'Aquitània. Com a director de la cooperativa Copelec, va ser conseller electe de la Cambra de comerç de Baiona, membre del Consell de Desenvolupament del País Basc, així com del Consell Econòmic i Social d'Aquitània.
Com a membre del Partit Nacionalista Basc, formant part de la llista majoritària, va ser regidor de l'ajuntament d'Angelu entre 2001 i 2008.
Va ser autor de nombroses col·laboracions sobre la situació econòmica d'Iparralde en publicacions com Enbata, Herria, Egia i Jakin, i autor de l'assaig econòmic Gure ekonomiaren hiru pundu. Ha estat president d'Euskal Kultur Erakundea (EKE), associació que aglutina a les organitzacions culturals basques d'Iparralde. Va ser acadèmic corresponent de l'Euskaltzaindia, i patró de la Fundació Sabino Arana.
A causa de la seva postura contra la violència va sofrir diversos atacs.

## Referències

* ↑ Ramuntxo Camblong y Josune Ariztondo explican a simpatizantes de Iparralde la filosofía y organización de EAJ-PNB Arxivat 2016-10-30 a Wayback Machine. al web del PNB, 16 de gener de 2006
* ↑ Ramuntxo Camblong a l'Enciclopedia Vasca Auñamendi
* ↑ Camblong: "Francia tiene que entender que tenemos nuestra propia identidad", Deia, 10 de març de 2007
* ↑ Atacan la casa de un concejal nacionalista vasco francés en Anglet (ABC, 2002)
# Susanne Regel

Susanne Regel (Friburg de Brisgòvia, 9 de setembre de 1974) és una oboista alemanya que treballa com a solista i amb grups internacionals. Està especialitzada en oboè barroc, oboè clàssic i oboè romàntic. Regel també ensenya a diverses universitats d'Alemanya.

## Educació

Regel va començar a tocar instruments de vent fusta des de petit i va començar un estudi intensiu de la flauta dolça, l'oboè modern i també l'oboè històric quan estava a l'escola. El 1993, Regel va arribar a la semifinal del concurs internacional MAfestival Brugge (Musica Antiqua Bruges) a Bruges. Va ser la participant més jove del concurs. El 2001 va completar els seus estudis d'oboè històric amb Ku Ebbinge, i de flauta dolce amb Sebastien Marc al Conservatori Reial de l'Haia.

## Carrera

Regel ha realitzat més de 50 gravacions de ràdio, CD i DVD. Un èxit destacable és la seva participació en l'enregistrament complet de les cantates de Bach sota la direcció de JE Gardiner amb els English Baroque Solists l'any 2000.
El 1995 va ser nomenada oboè solista del conjunt internacionalment aclamat Musica Antiqua Köln sota la direcció de Reinhard Goebel.
Regel és solista i convidada habitual amb nombrosos conjunts internacionals que inclouen:
* Freiburger Barockorchester (Petra Müllejans, Gottfried von der Goltz), Alemanya
* Collegium 1704 (Vaclav Luks), República Txeca
* le cercle de l'Harmonie“(Jérémie Rhorer), França
* Concert Copenhaguen (Lars Ulrik Mortensen), Dinamarca
* Amsterdam Baroque Orchestra (Ton Koopman), Països Baixos
* Laura Soave (Sergio Azzolini), Itàlia
Regel ha participat en molts festivals internacionals, entre ells:
* Festival de Salzburg
* Festival de música antiga de Boston
* Festival Sansoucci
* Festival Internacional de Música Primavera de Praga
* Festival de Saintes
* Bachwoche Ansbach
* Festival Internacional de Handel de Göttingen

### Ensenyament

Regel ensenya l'oboè històric a la Hochschule für Musik de Karlsruhe, i a la “Staatliche Hochschule für Musik” de Trossingen. També imparteix classes magistrals internacionals a Essen, Minsk, Sant Petersburg, Los Angeles i Washington.

## Referències

* ↑ «List of Professors, Musikhochschule Trossingen, Trossingen». Arxivat de l'original el 2012-04-23. [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ «Susanne Regel - Solo-Oboistin». [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ «Susanne Regel (Oboe, Oboe d'amore) - Short Biography». [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ «Johann Sebastian Bach: Eingespielt – das ganze bachsche Kantatenwerk». , 13-12-2010.
* ↑ «List of Professors, Hochschule für Musik, Karlsruhe». Arxivat de l'original el 2013-02-06. [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ List of Professors, Hochschule für Musik, Trossingen Arxivat [Date missing], at Archive.is
# Portada/efemèride agost 17

Guillem Timoner
« 16 d'agost · 17 d'agost · 18 d'agost »
# Potenciador del gust

Els potenciadors del gust o potenciadors del sabor són compostos químics utilitzats com additius alimentaris que accentuen la intensitat i la qualitat de les aromes i dels sabors naturals d'un aliment. Es fan servir en molts aliments processats per tal que siguin més atractius al consumidor.
Els potenciadors del gust més utilitzats són:

## Europeus (pel número E)

* E620 Àcid glutàmic
* E621 Glutamat monosòdic
* E622 Glutamat monopotàssic
* E623 Diglutamat de calci
* E624 Glutamat d'amoni
* E625 Diglutamat de magnesi
* E626 Àcid guanílic
* E627 Guanilat disòdic
* E628 Guanilat dipotàssic
* E629 Guanilat de calci
* E630 Àcid inosínic
* E631 Inosinat disòdic
* E632 Inosinat dipotàssic
* E633 Inosinat de calci
* E634 5'-Ribonucleòtids de calci
* E635 5'-Ribonucleòtids de sodi
* E636 Maltol
* E637 Etilmaltol
* E640 Glicina i la seva sal sòdica
* E641 L-Leucina
* E900 Dimetilpolisiloxà

## Notes

* ↑ http://www.termcat.cat/ca/Cercaterm/

## Enllaços externs

* How do artificial flavors work? (anglès)
# Fetitxisme sexual

El fetitxisme aplicat al sexe (fetitxisme sexual) comprèn totes aquelles pràctiques que giren al voltant d'un objecte o element de l'entorn (fetitxe) que esdevé el centre de referència del que se'n deriva l'excitació sexual.
El fetitxe sexual pot ser per tant des d'una part concreta del cos no relacionada directament amb el sexe (orelles, peus, natges), passant per una sensació o qualitat de l'entorn (olor, lloc), fins a un objecte o element determinat (peça de roba, sabates, vibrador, pírcing, tatuatge, orins -urolàgnia-, etc.). Cal matisar que, tot i que per al fetitxista la persona com a individu és secundari per a la generació d'una excitació sexual, els seus fetitxes solen tenir més capacitat excitatòria si tenen un vincle (simbòlic o no) amb una persona real(per exemple, si la roba és usada i no nova, o si un bri de cabell és de la persona estimada). Encara que molts objectes poden resultar excitants per al públic en general, es tendeix a considerar a un individu com a fetitxista quan l'excitació generada per l'objecte és major que no la que es pot generar a través del contacte amb una altra persona.
Les teories més modernes sobre fetitxisme sexual el relacionen amb les teories del comportament humà i la idea de "condicionament" o aprenentatge. Així, alguna experiència en el cicle vital (primordialment durant la infància) podria causar l'associació entre el plaer sexual i determinat objecte, relació que en essència es mantindria en l'edat adulta, generalment amb modificacions derivades de la pròpia experiència. Com tota conducta humana, que es mou entre la "normalitat" i la patologia, dintre de les distintes variants de fetitxismes, podrien establir-se diferents nivells, des de la simple preferència sexual cap a certes parts del cos o tipus d'objecte, fins a la necessitat indispensable del fetitxe per a poder arribar a l'orgasme.

## Bibliografia

* Caballo, V.E., Buela-Casal, G. y Carrobles, J.A. (1996). Manual de psicopatología y trastornos psiquiátricos (vol. 2). Madrid: Siglo XXI.
# Fetitxisme del peu

El fetitxisme del peu és una parafília que consisteix en l'excitació sexual a través de la visió o el contacte directe amb els peus d'una altra persona.
Tot i no ser exactament el mateix, té molts punts de contacte amb el fetitxisme de sabates o calçat, molt estès en la seva vessant femenina amb les sabates de talons alts. En aquesta varietat el peu nu passa a un segon pla i el veritable fetitxe és la sabata.
El fetitxisme del peu té també molta relació amb les pràctiques de sadomasoquisme o dominació sexual en les que el submís o esclau llepa o adora els peus de la seva ama.

## Característiques

El fetitxisme dels peus ha estat definit com un interès sexual fort en els peus o el calçat. Freud considerava també l'embenat dels peus practicat pels xinesos com una forma de fetitxisme. Per a un fetitxista dels peus, els punts d'atracció són la forma i la mida dels peus (per exemple, els gruix i la llargada dels dits dels peus, l'alçada de l'arcs, la planta del peu, la llargada i el color de les ungles, peus petits), joies i anells als dits del peu, braçalets dels turmell, per exemple, els tractaments de pedicura francesa, l'estat de la vestimenta (per exemple, els peus descalços, sandàlies, vestits, mitjons o mitges de niló), l'olor, i qualsevol forma d'interacció sensorial, per exemple, llepar, besar, xuclar, pessigollejar, etc.
# Fetlar

Fetlar (del nòrdic antic, illa pròspera) és una illa d'Escòcia, situada en el grup nord d'illes en l'arxipèlag de les Shetland.
L'illa ocupa una superfície de 40'78 km² i alberga una població de 61 persones (segons el cens de l'any 2011). El punt més alt de l'illa correspon al pujol Vord Hill, de 158 msnm.. El lloc més important és Houbie, en la costa sud, que alberga el Centre d'Interpretació de Fetlar.
La part nord de Fetlar és un santuari d'aus (reserva de la RSPB), llar del Paràsit cuapunxegut, de escolopácids i mussols nivals. Fetlar posseeix restes prehistòrics de dos brochs, un fort de promontori, el cercle de pedres de Haltadans i el menhir de 2,3 m d'alt "Ripple Stone". Els ferris realitzen el viatge d'Oddsta a Fetlar, després a Gutcher en Yell i després a Belmont a l'illa d'Unst.

## Referències

* ↑ National Records of Scotland (15 August 2013) (pdf) Statistical Bulletin: 2011 Census: First Results on Population and Household Estimates for Scotland - Release 1C (Part Two) Arxivat 2014-02-23 a Wayback Machine.. "Appendix 2: Population and households on Scotland's inhabited islands". Retrieved 17 August 2013.
* ↑ Haswell-Smith, Hamish. The Scottish Islands. Edinburgh: Canongate, 2004. ISBN 978-1-84195-454-7.
# Fila

«Fila» té aquests significats:
* Fila (escacs), cadascuna de les línies horitzontals de caselles en un escaquer
* Fila (marca), marca d'indumentària esportiva
* Biografies:
** Fila d'Elimiotis, reina de Macedònia
** Fila III de Macedònia, reina de Macedònia
** Fila (filla d'Antípate), reina de Macedònia
** Fila (filla de Poliorcetes), filla de Demetri Poliorcetes
# Fil rouge

Fil rouge (fil roig, originalment en francès) és un sintagma nominal que denota un element recurrent al llarg d'una història, una discussió, una presentació i que no necessàriament tenen un vincle amb la resta d'elements.
La primera constància que es té del seu ús és a una obra de Goethe: Les affinités électives.
| « | Tous les cordages de la flotte royale, du plus fort au plus faible, sont tressés de telle sorte qu'un fil rouge les parcourt tout entiers et qu'on ne peut l'en extraire, sans que l'ensemble se défasse, et le plus petit fragment permet encore de reconnaître qu'ils appartiennent à la couronne | » |
| — Goethe |||

## Referències

* ↑ Cuccu, Marina. Víctor Balaguer i Cirera (Col·lecció Retrats. Número 25 ( PDF)). Vilanova i la Geltrú: Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, 2003 [Consulta: 3 març 2015].
* ↑ «Fil Rouge» (en castellà). Linguee. [Consulta: 3 març 2015].
* ↑ «Fil rouge» (en francès). Expressio.fr. [Consulta: 3 març 2015].
# Paraíso das Águas

Paraíso das Águas és una municipi brasiler de Mato Grosso do Sul. Es troba al nord-est de l'estat, a la microrregió de Cassilândia. La seva població, segons el cens de l'IBGE, és de 5.751 habitants (2021).
L'any 2003, hi va haver un referèndum estatal que va ser aprovat en 96,34% pels votants consultats del districte, el procés de creació va ser interromput per l'ajuntament d'Água Clara, però el 2009, el Suprem Tribunal Federal brasiler va reactivar aquest referèndum i el jutge del Suprem Tribunal Federal, Ricardo Lewandowski, va aprovar l'elevació del districte a municipi.
L'1 de gener del 2013 es converteix en ciutat, amb alcalde i regidors electes, obtenint part del territori dels municipis d'Água Clara, Costa Rica i Chapadão do Sul.

## Referències

* ↑ «Paraíso das Águas - Panorama» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ «Paraíso das Águas - História & Fotos» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 17 novembre 2023].
* ↑ «Entenda o porquê de 17 anos de emancipação e só 7 anos de instalação de Paraíso das Águas» (en portuguès brasiler), 22-09-2020. Arxivat de l'original el 2023-11-03. [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ «Recém-emancipada, Paraíso das Águas se prepara para decidir seu próprio destino» (en portuguès brasiler). [Consulta: 3 novembre 2023].
# Juravlikha (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Juravlikha».
Juravlikha (en rus: Журавлиха) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 5 habitants. Pertany al districte municipal d'Ivantéievka.

## Referències

* ↑ Plantilla:Книга
* ↑ Plantilla:Книга
* ↑ «Топографические карты СССР N-39 (В) 1:100000. Самарская область.». ЭтоМесто. Arxivat de l'original el 2018-01-15. [Consulta: 10 gener 2018].
# Varennes-le-Grand

Varennes-le-Grand és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 2.342 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| ? - | Patrick Le Gall | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 967 | 993 | 1.014 | 1.181 | 1.298 | 2.058 | 2.342 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Universitat Gabriele d'Annunzio

La Universitat Gabriele d'Annunzio (en italià Università degli Studi Gabriele d'Annunzio) és una universitat situada a Chieti i Pescara, fundada el 1965, i que compta amb 30.000 estudiants. Està dividida en 12 facultats.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (italià)
# Universitat George Mason

La Universitat George Mason és una universitat de recerca pública al comtat de Fairfax, Virgínia. Inicialment fundada com una branca de la Universitat de Virgínia el 1949, es va convertir en una institució independent el 1972.: La universitat porta el nom del pare fundador George Mason, un planter i polític de Virginia qui, més notablement, va escriure a Declaració de Drets de Virgínia, base de la Carta de Drets dels EUA. Mason actualment opera amb quatre campus ubicats a Virgínia, el principal campus està a Fairfax, amb un cinquè campus al Districte de Negocis Internacionals de Songdo, Corea del Sud, dins de la Zona Econòmica Lliure d'Incheon. Tres dels quatre campus de Virgínia es troben dins del nord de Virgínia, part de l'àrea metropolitana de Washington, DC. La universitat reconeix 500 grups d'estudiants, així com 41 fraternitats i confraries. El 2016, la Carnegie Classification of Institutions of Higher Education va publicar nous llistats que incloïen a George Mason en la categoria "Activitat d'investigació més alta" (R1).
Professors de Mason han guanyat dues vegades el Premi Nobel d'Economia.
L'EagleBank Arena (anteriorment Patriot Center), un camp d'esports i concerts amb 10.000 localitats pertany a la universitat, es troba en el principal campus de Fairfax.

## Referències

* ↑ Mason Spirit, Published by the Office of University Development and Alumni Affairs in conjunction with the Office of University Relations. Kearney Rich, Colleen. "From the Archives: What's in a Name?" Original: Mason Spirit. Winter. 2006. Web: http://spirit.gmu.edu/2012/04/from-the-archives-whats-in-a-name/
* ↑ Finley, John Norville Gibson. Progress Report of the Northern Virginia University Center, 1 juliol 1952. «"The report that follows is a progress report on the Northern Virginia University Center since its beginnings in 1949 by its Local Director, Professor J. N. G. Finley." George B. Zehmer, Director Extension Division University of Virginia» Arxivat 20 de febrer 2017 a Wayback Machine.
* ↑ "Mason achieves highest Carnegie research classification" https://president.gmu.edu/mason-achieves-highest-carnegie-research-classification/ Arxivat 2018-12-28 a Wayback Machine. «America's Best Graduate Schools 2008: Top Law Schools». U.S. News & World Report. Arxivat de l'original el 3 de juliol 2007. [Consulta: 5 novembre 2008]. «Rankings: Political Economy». EconPhD.net. [Consulta: 5 novembre 2008]. Teles, Steven Michael. The rise of the conservative legal movement, 2008, p. 182.  Vault Editors. The Law School Buzz Book, 2006, p. 458.  2010 MFA Rankings: The Top Fifty | Poets & Writers. Pw.org. Retrieved on March 11, 2011.
* ↑ Another Nobel Laureate Walter E. Williams, GMU, Department of Economics, October 14, 2002
# Umm-Kulthum

Umm-Kulthum és el nom dels següents personatges:
Umm-Kulthum forma part del nom de molts personatges:
* Umm Kulthum, famosa cantant egípcia (1904-1975)
* Umm-Kulthum bint Alí, filla d'Alí ibn Abi-Tàlib
* Umm-Kulthum bint Abi-Bakr, filla del califa Abu-Bakr as-Siddiq
* Umm-Kulthum bint Jarwila Khuzima, sahaba del profeta Muhàmmad
* Umm-Kulthum bint Àssim, vídua del califa Úmar ibn al-Khattab
* Umm-Kulthum bint Uqba, filla d'Uqba ibn Abi-Muayt
* Umm-Kulthum bint Muhàmmad, filla del profeta Muhàmmad (morta c. 630)

## Notes

* ↑ Per a l'elaboració d'aquesta llista s'ha respectat la forma emprada a la Viquipèdia i s'ha seguit estrictament una ordenació alfabètica. S'ha pres com a criteri per a la inclusió a la llista que en el nom de l'article hi aparegués el nom Umm-Kulthum, tot i que no en fos el nom principal
# Traç de guix

Traç de guix és un còmic de Miguelanxo Prado, que li va valdre el premi a millor obra estrangera del Festival del Còmic d'Angulema en 1994, a més de nominacions als premis Eisner i els Harvey dels Estats Units.
Va ser prepublicada a capítols en les revistes Cimoc (sota de nom de Trazo de tiza) i A suivre (sota el nom de Trait de craie) i recopilada posteriorment en àlbum. Traç de guix va ser publicada en àlbum per Glénat en 2008.
L'any 1998 va obtenir el premi a la millor obra d'autor espanyol al Saló Internacional del Còmic de Barcelona.
Els directors de cinema David i Álex Pastor van adquirir l'any 2009 els drets de l'obra per adaptar-la al cinema.
Traç de guix és un antecedent clar de l'obra d'Albert Sánchez Piñol, La pell freda.

## Argument

Traç de guix és una història on aparentment no passa res. És la història d'un mariner que arriba a una petita illa quasi abandonada on sols trobem un far que no funciona i una pensió on hi habiten tres persones.

## Referències

* ↑ Serrano, José A. «Guia del Cómic - Trazo de Tiza». febrer 2010. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ Rull, Carles «Álex y David Pastor: "Con 'Infectados' esperamos emocionar más que asustar"». 20 minutos, 23-10-2009 [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «Entrevista a Miguelanxo Prado.». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 26 abril 2009].

## Bibliografia

* González, Manu. Cómics de los 90: Una nueva generación (en castellà). Look, 2021, p. 25-251. ISBN 978-8418703171.
# Union Sportive Bitam

L'Union Sportive Bitam és un club de futbol gabonès de la ciutat de Bitam.

## Palmarès

* Lliga gabonesa de futbol:
** 2003, 2010, 2013
* Copa gabonesa de futbol:
** 1999, 2003, 2010

## Referències

* ↑ «Union Sportive Bitam (USB)». Arxivat de l'original el 2017-08-06. [Consulta: 11 juliol 2018].
* ↑ Fundació a rsssf.com
* ↑ Les pantheres
* ↑ Perfil a akebefoot.free.fr
* ↑ «Gabon - List of Champions».
* ↑ «Gabon - List of Cup Winners».
# Union Park

Union Park és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 10.191 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Union Park tenia 10.191 habitants, 3.644 habitatges, i 2.507 famílies. La densitat de població era de 1.316 habitants/km².
Dels 3.644 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,6% hi vivien parelles casades, en un 13,2% dones solteres, i en un 31,2% no eren unitats familiars. En el 17,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 14,8% entre 18 i 24, un 32,6% entre 25 i 44, un 19% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.174 $ i la renda mediana per família de 45.191 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.982 $ mentre que les dones 23.384 $. La renda per capita de la població era de 19.087 $. Entorn del 7,9% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Union Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Union Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.