OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Giuseppe Lucini

Giuseppe Lucini (Reggio Emilia, Itàlia, cap a 1770-?, 1845), escenògraf italià actiu a Barcelona a principis del segle xix.
Es va formar amb el mestre Francesco Fontanesi, qui li transmet la formació barroca, encara que després Lucini es decantés pel neoclassicisme. Amic, de Cesare Carnevali, va anar amb ell a Barcelona el 1800, amb motiu d'esdevenir escenògraf en el nou teatre principal que s'estava construint a la ciutat. Va fer un inventari del material escenogràfic, restaurant decorats antics i creant-ne de nous i fent el teló de boca del teatre. Es va quedar a viure la resta de la seva vida a Catalunya, arribant a esdevenir professor de l'Escola de la Llotja, i director d'escenografia amb Bonaventura Planella.
També hi ha una col·laboració seva a Mataró, al retaule de la parròquia realitzat el 1804.
Al fons del Mnac es conserven un parell de dibuixos seus, Interior d'un temple Romà$_{(MNAC/GDG/1430/D)}$ i Ciutat emmurallada $_{(MNAC/GDG/1431/D)}$, provinents de la col·lecció de Raimon Casellas.

## Bibliografia

* DDAA. La col·lecció Raimon Casellas. Publicacions del Mnac/ Museo del Prado, 1992. ISBN 84-87317-21-9. «Catàleg de l'exposició del mateix títol que es va dur a terme al Palau Nacional de Montjuïc entre el 28 de juliol i el 20 de setembre de 1992»
* CABANAS, Núria. Cesare Carnevali i Giuseppe Lucini, dos escenògrafs italians al Teatre de la Santa Creu a l'entorn de l'any 1800 Locus amoenus, ISSN 1135-9722, Nº 8, 2005‑2006, pags. 205-232
# José Cortés López

José Cortés López (Baeza, 13 de setembre de 1883-1958) va ser un jurista i polític espanyol, membre de la Junta Tècnica de l'Estat.

## Biografia

Llicenciat en dret, esdevingué jutge i el 1935 va promocionar a magistrat d'Audiència i president de Sala de Las Palmas. Va ser el primer ministre de Justícia de la Junta Tècnica de l'Estat de Francisco Franco entre el 3 d'octubre de 1936 i el 30 de gener de 1938, en iniciar-se la Guerra civil espanyola. Posteriorment fou nomenat governador civil de Las Palmas.
El 1942 fou nomenat magistrat i president de l'Audiència Provincial de Terol, i posteriorment de la de Guadalajara, i el 1947 fou nomenat Magistrat del Tribunal Suprem d'Espanya. El 1958 va rebre la Gran Creu de l'Orde de Sant Ramon de Penyafort.

## Referències

* ↑ Governs d'Espanya 1931-2008
* ↑ Virginia Tovar Martín. El Palacio del Ministerio de Justicia, p.330.
* ↑ Concesión de Condecoraciones com motivo del "Día del Caudillo" al diari ABC, 1 d'octubre de 1958
# Zífid pigmeu

El zífid pigmeu (Mesoplodon peruvianus) és l'espècie més petita de zífid del gènere Mesoplodon i una de les que han estat descobertes més recentment. És interessant que hi hagué com a mínim una vintena d'observacions d'una balena desconeguda del gènere Mesoplodon abans de la classificació inicial i actualment es creu que són sinònimes amb l'espècie. La primera descripció de proves físiques d'aquesta balena fou el 1990 a la Baixa Califòrnia i consistia en un esquelet i un cadàver en descomposició.

## Descripció

La coloració general és grisa fosca en la part superior i més clar per sota. El cos del zífid peruà destaca pel seu peduncle caudal particularment alt. El seu musell més aviat curt. Els adults d'aquesta espècie arriben al voltant dels 3,4 i 3,7 m (entre 1,5 i 1,6 m al nàixer). És l'espècie més petita de Mesoplodon.

## Referències

* ↑ Subsecretaria de pesca - Govern de Xile Mesoplodon peruvianus consultat el 15 de setembre del 2010
Espècies vivents de cetacis :
Regne Animalia  · Embrancament Chordata  · Classe Mammalia  · Infraclasse Eutheria  · Superordre Laurasiatheria  · (sense categoria) Artiodactyla  · (sense categoria) Whippomorpha :
Subordre Mysticeti :
Subordre Odontoceti (continua més avall) :
Subordre Odontoceti (contina més amunt) :
# Cort i paller de Casa Lluguis

La Cort i paller de Casa Lluguis és una obra de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de petites dimensions de planta irregular i coberta amb un sol vessant. Consta de planta baixa destinada originalment a cort i un pis destinat a paller.
Les dues obertures, la porta d'accés a la cort i l'obertura del paller, estan situades a la façana est.
Les façanes són de maçoneria, amb un tros de la façana sud arrebossat.

## Referències

* 1 2 3 «Cort i paller de Casa Lluguis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Rebeka Brown

Rebeka Brown (Barcelona, 1975) és una vocalista de música house. Considera els seus referents musicals en la música negra i del jazz (Donna Summer, Jocelyn Brown). S'inicià el 1999 en un local de Barcelona, des de llavors la seva carrera l'ha dut a actuar arreu del món entre altres a les discoteques Pachá (Eivissa), Amnesia, Space, Privilege o Matinee.
Ha rebut (2009) un premi per la revista especialitzada en música electrònica Deejay mag per la seva trajectòria.
Rebeka és germana de la presentadora de televisió Ruth Jiménez.

## Discografia

* “Go Deeper” (Negrita Rec, 2003)
* “I need some more” (Groove On, 2003)
* “Deep Center” (Glitter/Serial killer, 2004)
* “Sun Rising Up” (Urbana Rec, 2004)
* “Acida 220” (Glitter/Serial killer, 2005)
* “This is my life” (Matinee Rec, 2004)
* “Takedown” (Bilingual, 2006)
* “Maniac” (House Works, 2007)
* “New Day” (A touch of class, 2007)
* “You & I” (Set me free, 2008)
* “Real Things” (Matinee Rec, 2008)
* “Kinda Girl” (Urbana Rec/Pirates Fed. 2008)
* “Don't let this moment end” (Vendeta, 2009)
* “Why” (Rockstar, 2009)
* “Keep On” (Vendeta, 2009)
* “Millenium” (Set me free, 2009)

## Referències

* ↑ Rebeka Brown: una catalana d'èxit dins del house Arxivat 2009-09-04 a Wayback Machine. emès a TV3 el 01/09/2009
* ↑ «Disfrutar de la vida és... Ruth Jiménez: «Veure el meu fill fer petons als avis»». El Periódico [Barcelona], 02-08-2011 [Consulta: 16 gener 2017].
* ↑ Segons constava el 9 de setembre al seu lloc web oficial

## Enllaços externs

* rebekabrown.com - Pàgina web oficial
* Pornographics.com - Continguts editats per a RBK Arxivat 2009-08-31 a Wayback Machine.
# Família Metz

La família Metz és una família de Luxemburg que va tenir un paper prominent en la política i la indústria en la meitat i finals del segle xix i principis del segle xx. El cap de família va ser Jean Metz, que va tenir nou fills. Aquesta segona generació va incloure Auguste Metz, Charles Metz i Norbert Metz, que van ser líders polítics liberals durant les primeres etapes de la independència de Luxemburg, a la meitat del segle xix. Aquests tres germans van contribuir a definir la vida política i econòmica luxemburguesa a mitjan segle xix, i alguns dels seus fills també van ser líders polítics i industrials.
Membres de la família Metz també es van casar amb altres famílies famoses i poderoses de Luxemburg, com les famílies Le Gallais, Vannérus, Laval i Laeis.

## Arbre familiar

A continuació es mostra un arbre genealògic parcial, on es troben alguns dels membres més prominents de la família. Les persones tenen el cognom Metz menys que s'indiqui el contrari.
Arbre de la família Metz :
Anne-Marie-Justine Gérard 1771–1829 Jean Metz 1763–1815     
Justine Vannérus 1808–1849 Charles 1799–1853 6 més Marie-Barbe Tesch 1813–1853 Norbert 1811–1885 Marie Tesch 1832–1901 Auguste 1812–1854 Petronille Laeis 1823–1886        
6 més Léonie 1836–1909 Edmond Le Gallais 1814–1873 Gustave 1838–1895 Émile 1835–1904 Marie-Madeleine Léon 1842–1928 3 més    
    4 més Norbert Le Gallais 1860–1934 Juliette 1872–1909 :

## Referències

* ↑ Mersch (1963), p. 429

## Bibliografia

* Mersch, Jules. «Les Metz: la Dynastie du Fer». A: Mersch, Jules. Biographie nationale du pays de Luxembourg (en francès). Luxembourg City: Victor Buck, 1963 [Consulta: 24 agost 2009].
# Carles Pellicer i Punyed

Carles Pellicer i Punyed (Reus, 13 de novembre de 1958) és un polític català, ex-alcalde de Reus, diputat provincial, i diputat al Parlament de Catalunya des de la VI a la X Legislatura.
Entre el 1990 i 1994 va ser president de la Federació de Comerç de les Comarques Meridionals, vicepresident de la Confederació de Comerç de Catalunya i president de la Unió de Botiguers de Reus. Va ser membre del Ple de la Cambra de Comerç, Indústria i Navegació de Reus del 1999 fins al 2002. President de la Jove Cambra de Reus, 1986. Forma part de diverses entitats de la ciutat: Òmnium Cultural, Orfeó Reusenc, Amics de Reus, Amics de Gaudí, Centre de Lectura, Moto Club, el Círcol, Jove Cambra Internacional de Reus, Associació d'Estudis Reusencs i Rotary Club, entre d'altres.
Conseller Nacional de CDC des del 1995 i va ser membre del consell executiu Nacional de CDC del 2001 al 2004. Va ser regidor de CiU a l'ajuntament de Reus des de l'any 1997 al 1999 i novament el 2003, i diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1999, 2003 i 2006.
L'11 de juny de 2011, després de les eleccions municipals espanyoles de 2011, va ser investit alcalde amb els vots del seu partit (CiU), els del Partit Popular Català i els d'Ara Reus, trencant així amb l'hegemonia de 32 anys de govern socialista.
A les eleccions generals espanyoles de 2015 fou escollit senador per la província de Tarragona, càrrec que va ocupar durant la XI legislatura del gener al maig de 2016.

## Referències

* ↑ «Corporació mandat 2015-2019». Diputació de Tarragona. Arxivat de l'original el 2016-11-08. [Consulta: 8 novembre 2016].
* ↑ Fitxa del Senat

## Enllaços externs

* Biografia de Carles Pellicer Arxivat 2006-06-15 a Wayback Machine.
* Fitxa del Parlament de Catalunya Arxivat 2015-07-23 a Wayback Machine.
* Notícies de Carles Pellicer Arxivat 2015-07-23 a Wayback Machine. a La Vanguardia
# Cantó de Toló-3

El cantó de Toló-3 és un cantó francès del departament de la Var, situat al districte de Toló. Compta amb part del municipi de Toló.

## Municipis

* Toló

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1970-1994 | Jean-Louis Vitel | Divers droite, després UDF |
| 1994-1996 | Georges Fouque | UDF-CDS |
| 1996- | Philippe Vitel | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | 25.770 | 26.910 | 27.864 |
# Josef Leopold Zvonař

Josef Leopold Zvonař (Kublov, 22 de gener de 1824 - Praga, 23 de novembre de 1865) fou un publicista, professor de música, organista i compositor txec. Va estudiar a Beroun i a Praga, on va treballar com a professor de música i científic.
Zvonař va néixer a Kublov, va estudiar a l'Escola d'orgue de Praga amb Pitsch i hi va treballar com a ajudant i organista; breument va ser el director de l'escola. El 1860 va passar a ser directora de Žofín Academy, escola de música per a dones. Černušák, Gracian; Nováček, Zdenko; Štědroň, Bohumír, eds. (1963). Československý hudební slovník : osob a institucí. Sv, 2, M-Ž (in Czech). Prague: Státní hudební nakladatelství. Va morir a Praga.
Algunes de les seves primeres músiques estan relacionades amb textos alemanys, però després de 1848 es va alinear amb el nacionalisme txec. Les seves ressenyes sobre la música van aparèixer a Dalibor i Slavoj. Va ser cofundador de la societat coral Hlahol i Umělecká Beseda, unió d'artistes. És possible que hagi esat professor d'Antonín Dvořák.
Zvonař va compondre ofertoris, música de cambra, cantates, una òpera titulada Záboj, un rèquiem i obres de piano, i els seus manuscrits es troben al Museu Nacional de Praga. Les seves cançons van ser populars durant la seva vida. Tot i això, el millor el recordava com a educador; va ser l'autor de la primera història de la música txeca, Dějiny české hudby (1860), així com del primer tractat d'harmonia en llengua txeca, "Navedení k snadnému potřebných kadencí skládání" (1859). Els seus treballs sobre música popular txeca van ser un dels primers documents d'estudi fundacionals en aquest camp.
El seu nom va ser publicat sovint com a Leopold Zwonar, o de manera similar, en el seu dia.

## Referències

* ↑ Černušák, Gracian; Nováček, Zdenko; Štědroň, Bohumír, eds. (1963). Československý hudební slovník : osob a institucí. Sv, 2, M-Ž (in Czech). Prague: Státní hudební nakladatelství.
* ↑ E.g. HMB.
# Yoon-jin Kim

Yoon-jin Kim (Seül, Corea del Sud, va néixer el 7 de novembre de 1973), és una actriu de televisió i teatre, coneguda globalment, per caracteritzar al personatge de Sun Kwon, en la sèrie Lost de la cadena ABC.
Nascuda a Corea del Sud, a l'edat de 10 anys va immigrar cap als estats units amb la seva família, per a viure a l'illa de Staten, a Nova York. Mentre cursava el setè grau va començar a dedicar-se a l'actuació, realitzant el musical My Fair Lady. Més tard va cursar els seus estudis d'art en secundàries de diferents llocs de Nord-amèrica, entre ells Manhattan i Boston.

## Filmografia

* Diari de juny (2005)
* Lost (2004-Actualitat)
* Ardor (2002)
* Ahir (2002)
* Palma de ferro (2002)
* Swiri (1999)
* Vestit de les noces (1998)

## Referències

* ↑ «'Lost' Actress Yunjin Kim Reflects on Immigrant Life, Talks About New South Korean Drama | Hollywood Reporter». [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ Todd Gilchrist. «Interview: Yunjin Kim». IGN Entertainment, Inc., 29-08-2006. Arxivat de l'original el 2 d’abril 2009. [Consulta: 18 desembre 2020].
* 1 2 «Yunjin Kim» (en espanyol europeu), 16-04-2009. [Consulta: 18 desembre 2020].
# Refugi de Perafita

El refugi de Perafita és un refugi de muntanya de la Parròquia d'Escaldes-Engordany (Andorra) a 2.200 m d'altitud i situat a l'esquerra del riu de Perafita.
# Família Navagero

La família Navagero va ser un llinatge noble venecià que s'estén almenys des del segle xiii i arriba fins al segle xviii. Els membres meś destacats de la família van ser Andrea Navagero (1483-1529) i Bernardo Navagero. Andrea Navagero va ser un poeta, orador i estudiós en botànica; Bernardo Navagero va ser un humanista i teòleg que va arribar a ser ambaixador de Venècia i cardenal i bisbe de Verona de l'Església Catòlica Romana.

## Referències

* «Família Navagero». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Grifita

La grifita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom del grec γρίφος per a "trencaclosques", en al·lusió a la composició química.

## Característiques

La grifita és un fosfat de fórmula química Na₄Li₂Ca₆(Mn$^{2+}$,Fe$^{2+}$,Mg)$_{19}$Al₈(PO₄)$_{24}$(F,OH)₈. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la grifita pertany a «08.BF: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ < 0,5:1» juntament amb els següents minerals: arrojadita-(KFe), dickinsonita-(KMnNa), arrojadita-(BaFe), arrojadita-(SrFe), arrojadita-(KNa), arrojadita-(PbFe), fluorarrojadita-(BaFe), arrojadita-(NaFe), arrojadita-(BaNa), fluorarrojadita-(KNa), fluorarrojadita-(NaFe), samuelsonita i nabiasita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Everly, situada a la localitat d'Harney, al comtat de Pennington (Dakota del Sud, Estats Units). També ha estat descrita en altres indrets del mateix estat, així com a l'estat de Wisconsin. Fora dels Estats Units també ha estat descrita a l'Argentina, França, Ruanda i Austràlia.

## Referències

* ↑ «Griphite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 maig 2019].
# Josef Larch

Josef "Sepp" Larch (Sterzing, Tirol del Sud, 28 de juliol de 1930 – Weyer, Àustria, 7 d'octubre de 2011) va ser un alpinista sud-tirolès. És conegut per haver participat en la primera ascensió al Gasherbrum II (8.034 m). A començaments de la dècada de 1940 es traslladà a viure a Weyer. Als dinou anys va començar a practicar l'escalada i durant la dècada de 1950 va ser un dels més destacats alpinistes europeus.
El 1950 juntament amb Cayetano Uriach van fer la primera ascensió a la cara nord del Peternschartenkopf, al grup de Gesäuse. En aquells anys també assolí la cara nord de l'Eiger (1952 amb Karl Winter, setena ascensió) i el Matterhorn (1954 amb Hans Willenpart, vuitena). El 1956 va formar part de l'expedició austríaca que va tenir èxit en la primera ascensió del Gasherbrum II i que coronà el cim el 7 de juliol. L'acompanyaren al cim d'aquest vuit mil Hans Willenpart i Fritz Moravec.
El 1971 juntament amb Hans Mautner i Hans Schönberger foren els primers en escalar la cara sud del cerro Mercedario, als Andes.

## Referències

* ↑ Brunnthaler, Adolf. Sepp Larch. Steyr: Ennsthaler Verlag, 2006, p. 7. ISBN 3-85068-697-3.
* ↑ Eberhard Jurgalski. «First ascents information of the Main 8000ers» (en anglès). 8000ers.com. [Consulta: 22 març 2012].
* ↑ «Erinnerungen an den Gasherbrum II». ORF. [Consulta: 30 desembre 2016].
* ↑ «Jubiläumsfeier zu Ehren von Sepp Larch». Biographieinfo bei alpenverein.at. Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 1r gener 2017].
# Yonsuk (cràter)

Yonsuk és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 8,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim coreà, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Yonsuk». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Cortaccia sulla Strada del Vino

Cortaccia sulla Strada del Vino (italià Kurtatsch an der Weinstraße) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del districte d'Oltradige-Bassa Atesina. L'any 2007 tenia 2.084 habitants. Comprèn les fraccions de Niclara, Corona, Hofstatt, Favogna i Penone. Limita amb els municipis de Egna, Magrè sulla Strada del Vino, Termeno sulla Strada del Vino, Coredo, Roverè della Luna, Ton, Tres, i Vervò.

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 96,21% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 3,44% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,35% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Oswald Schiefer | SVP |
# Quint Fabi Píctor (pretor 189 aC)

Quint Fabi Píctor (en llatí: Quinctus Fabius Q. f. C. n. Pictor) va ser un magistrat romà. Era fill de l'historiador Quint Fabi Píctor, i formava part de la família dels Fabi Píctor, una branca de la gens Fàbia.
Va ser pretor l'any 189 aC i va obtenir Sardina com a província, però com que l'any anterior havia estat consagrat flamen quirinalis, el pontífex màxim no el va deixar moure de Roma. Fabi Píctor es va enfadar molt i va voler renunciar al càrrec, però el senat el va obligar a conservar el càrrec i el va nomenar llavors pretor peregrí. Va morir l'any 167 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 365.
# Família Perich

La família Perich fou una família pertanyent en ascendència a la Casa Rull de Sispony (Andorra). Segons un estudi d'un dels membres de la família, Josep Perich Puigcercós, els noms de família de la pròpia casa havien estat Naufreu, Rossell i Pal i els canvis de nom successius es deuen al fet que havien nascut moltes noies a la casa, cosa que feia que els seus fills portessin el cognom patern i consegüentment acabés desapareixent el seu propi cognom.
L'origen de la nissaga Perich data del 1614, any de naixement de Pere Perich, fill de Tomàs Perich i Jerònima, originaris d'Andorra la Vella. Aquestes dades foren obtingudes del llibre parroquial d'Andorra la Vella. Abans de traslladar-se a Sispony, l'antiga casa pairal de la família es trobava físicament a la placeta Monjó, a prop de Casa de la Vall. Temps després havia passat a ser propietat de la família Molines, qui posteriorment la vendria a la família Guillem, qui l'enderrocaria per construir-hi posteriorment un altre edifici.
Generalment les aliances es feien entre cases de la mateixa parròquia, quan es feia amb cases de l'exterior o d'altres parròquies, com és el cas dels Perich, era per interessos econòmics i polítics.
A la parròquia de La Massana especialment es volia mantenir el patrimoni intacte, indivís.

## Ascendència de la Casa Rull de Sispony (La Massana)

* Maria Magdalena Rull i Jaume Naufreu (Sispony), casats 1600
* Catarina Naufreu Rull i Andreu Rossell (Sispony, casats 20.08.1623
* Pere Antoni Rossell i Joana Aldias (Puial - Andorra la Vella), casats 20.11.1642
* Catarina Rossell - Aldias i Macià Pal (Cortinada), casats 10.02.1680
* Anton Pal-Rossell i Mònica Adellach (Llorts), casats 19.09.1720
* Bonaventura Pal-Adellach i Tomàs Perich-Cerdanya (Andorra la Vella), casats 29.09.1757
* Tomàs Perich-Pal i Maria Riba (Ordino), casats 20.03.1787
* Francisco Perich-Riba i Josepa Gelabert i Canturri (Arcabell), casats 23.06.1817
* Josep Perich-Gelabert i Joaquima Cot (Torra de Riu de Cerdanya), casats 1847
* Joan Perich-Cot i Maria Arajol (Coma d'Anyós), casats 24.06.1882
* Joan Perich-Arajol i Florentina Puigcercós (Castellciutat), casats 22.10.1921
* Josep Perich-Puigcercós i Daisy Kaufmann (Berna - Suïssa), casats 19.09.1959

## Referències

* 1 2 Perich Puigcercós, Josep. Casa Rull de Sispony: Andorra. Andorra: Josep Perich Puigcercós, 1994, p. 65-73. ISBN 99920-1-078-9.
* 1 2 Camiade Boyer, Martina. La casa en la comunitat andorrana del S. XVII al S. XIX. Solidaritats i estratègies d'aliances i de poder. Andorra: Editorial Andorra, 2001. ISBN 999920-53-12-7.
# Carmen Fraga Estévez

Carmen Fraga Estévez (Lleó, 19 d'octubre de 1948) és una política espanyola i membre del Parlament Europeu pel Partit Popular de Galícia. És membre de l'Oficina Europea del Partit Popular i del Comitè per a l'Agricultura i el Desenvolupament Rural del Parlament Europeu i del Comitè de Pesca; des d'aquest càrrec sempre ha proposat mesures de caràcter marítim, pesquer, etc., molt relacionades amb la comunitat gallega. És filla de Manuel Fraga Iribarne, líder històric del centredreta espanyol. És també membre de la Delegació per a les Relacions amb els Països del Magrib i de la Unió del Magrib Àrab (incloent Líbia)
Es va llicenciar en Geografia en 1970, amb Premi Extraordinari de llicenciatura. A partir d'aquest any va treballar per al Ministeri d'Obres Públiques. Es llicencia en Dret entre 1980 i 1985 i, entre 1986 i 1994 va treballar com a assistent del Partit Popular Europeu.
Ha estat escollida diputada a les eleccions al Parlament Europeu de 1994, 1999, 2004 i 2009. Ha estat Vicepresidenta primera del Grup Popular Europeu en el Parlament Europeu i, durant el trienni 1997-1999, Presidenta de la Comissió de Pesca. Entre 2002 i 2004 va ser Secretària General de Pesca Marítima. En 2004 va ser membre novament de la Comissió de Pesca i de la Comissió d'Agricultura i Desenvolupament Rural. El 2009 tornà a ser nomenada presidenta de la Comissió de Pesca.

## Enllaços externs

* Presentació de Carmen Fraga Estévez Arxivat 2009-07-21 a Wayback Machine.
* Qui és qui: Carmen Fraga Estévez Arxivat 2009-08-09 a Wayback Machine.
* Fitxa del Parlament Europeu