OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ingenheim

Ingenheim (en alsacià Íngne) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 301 habitants.
Forma part del cantó de Bouxwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes del Pays de la Zorn.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 279 | 307 | 304 | 302 | 296 | 301 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean Vix | |
# Ingeniero Andreoni

Ingeniero Andreoni és una entitat de població de l'Uruguai, ubicada al sud-oest del departament de Lavalleja, limítrof amb Canelones. Té una població aproximada de 215 habitants, segons les dades del cens del 2004.
Es troba a 80 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* 1 2 (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Irish Independent

L'Irish Independent és el diari més venut d'Irlanda, amb 580.000 lectors. Va ser fundat el 1905 per William Martin Murphy com a successor directe del Daily Irish Independent El seu redactor és Gerry O'Regan. És rival directe del diari Irish Times.

## Referències

* ↑ «National Newspapers of Ireland». Arxivat de l'original el 2006-01-11. [Consulta: 9 dxe febrer 2013].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Inspiració artística

La inspiració artística és el desfermament de la creativitat, la idea original d'una obra d'art o el detonant que fa que quelcom es torni estètic. Es pot aplicar per extensió a qualsevol impuls que enceti un procés de creació o difusió de pensaments i emocions, incloent l'esfera religiosa. A l'Antiguitat es creia que la inspiració era el procés pel qual la divinitat entrava en contacte amb l'artista, sigui a través d'entitats específiques, com les muses, a través d'una revelació (com el cas del judaisme i posteriorment el cristianisme) o bé en un estat hipnòtic, de follia o arravatament on l'artista pot copsar l'altre món. Aquesta inspiració permetia assolir l'originalitat, la bellesa en l'expressió, la connexió entre realitats que abans no s'havien ajuntat (com passa a la metàfora) o que estaven ocultes. La psicologia moderna considera que la inspiració és l'ús d'idees que provenen de l'inconscient i de l'experiència prèvia, és a dir, de l'interior del subjecte i no pas d'un ésser diví aliè. Igualment una altra persona o situació pot servir d'inspiració en permetre la connexió entre imatges, paraules, sensacions o records que es poden plasmar a l'obra d'art.
En literatura la inspiració és una qualitat prou interessant. A The Making of a Poem, Stephen Spender la situa entre les bàsiques en la construcció d'un poema. Seria la idea lluminosa, aquella que els autors de còmics representarien per mitjà d'una bombeta encesa. Hi ha qui l'associa amb Déu, que guia la mà de l'artista. Hi ha qui creu que l'obra artística és fruit del treball i no és deutora d'una qualitat tan intangible. De fet, el debat, tot i ser obert pel romanticisme, és encara vigent. Però n'hi ha d'altres. Així. la droga o la malaltia, faciliten la tasca creativa? La Generació beat experimentà amb la primera i Virginia Woolf, a On Being Ill, abonà que la segona era una font d'inspiració.
# Isarn

Isarn Tercer Vescomte de Vilamur. El vescomte Ató en morir el va succeir el seu fill Bernat I, que, probablement, era menor d'edat. Segurament qui va ocupar les funcions vescomtals fou Isarn parent seu, del qual no s'ha pogut establir la relació amb els vescomtes. Isarn va portar el títol de vescomte del 1032 a 1035, pertanyia al tronc dels Vallferrera; la seva filla Ermengarda fou dotada amb l'alou de Romadriu.
# Isn't Life Wonderful

Isn't Life Wonderful és una pel·lícula de cinema mut dirigida per D. W. Griffith i protagonitzada per Carol Dempster i Neil Hamilton. Produïda per la D. W. Griffith Productions i distribuïda per la United Artists, es va estrenar el 1 de desembre de 1924. El guió està basat en lel relat "Isn’t Life Wonderful?" de Geoffrey Moss.

## Argument

Una família de Polònia ha quedat sense llar amb l'arribada de la Primera Guerra Mundial. Marxen cap a Alemanya i lluiten per sobreviure durant la Inflació Gran. Inga (Carol Dempster) és una noia orfa de guerra polonesa que només ha acumulat una quantitat petita de diners del codolar i té esperances de casar-se amb Paul (Neil Hamilton). Debilitat per gas verinós, Paul comença per invertir en el futur d'Inga i s'anima amb el seu optimisme.

## Repartiment

* Carol Dempster com a Inga
* Neil Hamilton com a Paul
* Erville Alderson com al Professor
* Helen Lowell com a L'àvia
* Marcia Harris com a La tia
* Frank Puglia com a Theodor
* Hans Adalbert Schlettow com a Dirigent dels Treballadors
* Paul Rehkopf com a Treballador Afamat
* Walter Plimmer com a L'americà
* Lupino Lane com a Rudolph
* Robert Scholtz
* Dick Sutherland
* Louis Wolheim

## Producció i crítica

La majoria de les escenes van ser filmades a Alemanya i Àustria. Només una va ser filmada a un estudi de Nova York. Les estrelles de la pel·lícula foren Carol Dempster i Neil Hamilton. La pel·lícula fou un fracàs en la recaudació i Griffith abandonà United Artists.
La pel·lícula va rebre algunes crítiques positives a l'època, i la seva valoració ha augmentat considerablement des de llavors. Durant mot temps fou consideratda una de les millors pel·lícules de Griffith.

## Referències

* ↑ Simmon, Scott. The Films of D. W. Griffith (en anglès). CUP Archive, 1993-07-30, p. 170. ISBN 978-0-521-38820-7.
* ↑ Drew, William M. «D. W. Griffith (1875-1948)». Gilda's Blue Book of the Screen. [Consulta: 24 febrer 2018].
* ↑ «Rotten Tomatoes». rottentomatoes.com. Richard Brody, 06-04-2015. [Consulta: 16 abril 2016].
# Isabel d'Este (duquessa de Parma)

Isabel d'Este (Mòdena, Ducat de Mòdena, 3 d'octubre de 1635 - Colorno, Ducat de Parma, 21 d'agost de 1666) fou una princesa de la família Este de Mòdena que va esdevenir duquessa consort de Parma.

## Llinatge

Pertanyent a la casa d'Este, era filla del duc Francesc I d'Este i Maria Caterina Farnese. Fou neta per línia paterna d'Alfons III d'Este i Elisabet de Savoia, i per línia materna de Ranuccio I de Parma i Margarida Aldobrandini. Fou germana dels ducs Alfons IV i Reinaldo III de Mòdena.
Es casà, per poders el 1663, i en persona el 18 de febrer de 1664 a la ciutat de Mòdena amb el duc Ranuccio II de Parma, vidu de la seva primera esposa, fill d'Odoard I de Parma i de Margarida de Mèdici. D'aquesta unió nasqueren:
* Margarida Maria Farnese (1664 - 1718), casada el 1695 amb Francesc II d'Este.
* Teresa Farnese (1665 - 1702), religiosa benedictina.
* Odoard II de Parma (1666 - 1693), príncep hereu, casat amb la princesa Dorotea Sofia del Palatinat-Neuburg (1670 - 1748).
Isabel d'Este morí a la població de Colorno el 1666 a conseqüència de complicacions postpart del seu últim fill.
# JK Eesti Põlevkivi Jõhvi

El JK Eesti Põlevkivi Jõhvi fou un club de futbol estonià de la ciutat de Jõhvi.
Va ser fundat el 1974. El 1992 fou el primer subcampió de la lliga estoniana. L'any 1996 fou finalista de la Copa d'Estònia. L'any 1999 va ser dissolt, essent reemplaçat per Muhumaa JK (que jugava a Kuressaare).

## Temporades

| Any | Lliga | Posició | Gols +/- | Punts |
| 1992 | I | 2 | +9 | 10 |
| 92/93 | I | 4 | +33 | 32 |
| 93/94 | I | 6 | +23 | 24 |
| 94/95 | I | 5 | -9 | 18 |
| 95/96 | I | 7 | -4 | 17 |
| 96/97 | I | 7 | -10 | 13 |
| 97/98 | I | 7 | -12 | 11 |
| 1998 | I | 7 | -34 | 6 |
| 1999 | I | 8 | -69 | 13 |

## Referències

* ↑ «Estonia 1992». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Estonia - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Estonia 2000». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
# JFK (desambiguació)

«JFK» té aquests significats:
* John Fitzgerald Kennedy, ex-president dels Estats Units
* Aeroport Internacional John F. Kennedy, aeroport de la ciutat de Nova York
* JFK (pel·lícula), film d'Oliver Stone
# JK Tallinna Sadam

El JK Tallinna Sadam (Futbol Club Port de Tallinn) fou un club de futbol estonià de la ciutat de Tallinn.

## Història

El club va existir entre 1991 i 1998. En aquests anys es proclamà campió de la copa estoniana dos cops, els anys 1996 i 1997. El club desaparegué el 1999 quan es fusionà amb Levadia Maardu.

## Palmarès

* Copa estoniana de futbol:
** 1995-96, 1996-97
* Supercopa estoniana de futbol:
** 1996-97

## Temporades

| Any | Lliga | Posició | Gols +/- | Punts |
| 1992 | III | 2 | + 1 | 4 |
| 92/93 | II | 2 | +38 | 26 |
| 93/94 | I | 5 | +12 | 25 |
| 94/95 | I | 4 | +18 | 25 |
| 95/96 | I | 4 | + 7 | 21 |
| 96/97 | I | 3 | + 4 | 24 |
| 97/98 | I | 2 | +27 | 31 |
| 1998 | I | 2 | +38 | 34 |

## Tallinna Sadam a Europa

* 1Q = Primera ronda de qualificació
| Temporada | Competició | Ronda | Club | Marcador |
| 1996/97 | Recopa d'Europa de futbol | 1Q | FC Nyva Vinnytsia | 2-1, 0-1 |
| 1997/98 | Recopa d'Europa de futbol | 1Q | Belshina Bobruisk | 1-1, 1-4 |
| 1998/99 | Copa de la UEFA | 1Q | Polonia Warszawa | 0-2, 1-3 |

## Referències

* ↑ «Estonia - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ EST04 - TALLINNA SADAM JPK a claudionicoletti.eu
* ↑ Estonia 1999 a rsssf.com

## Enllaços externs

* JK Tallinna Sadam Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a weltfussballarchiv
# Jan Gerhard Toonder

Jan Gerhard Toonder (1914-1992) és un escriptor i periodista dels Països Baixos que escriu en neerlandès. És el germà del dibuixant de còmics Marten Toonder.
Va néixer a Rotterdam, el 18 de juliol del 1914. Després una carrera breu com a navegant d'altura va començar estudis d'economia - sense acabar, a Rotterdam. La seva obra és caractaritzada per a molt elements autobiogràfics. Sovint va estar-se a Eivissa. Va morir a Amsterdam el 25 d'agost de 1992 (1992-08-25).

## Obres destacades
### En neerlandès

* Een man zet door (1939)
* Schipper naast God (1944)
* De schuld (1947)
* Het puin aan de Rotte (1947)
* Vanaf dit moment (1948)
* Gevecht om genade (1948)
* Heksenest (1954)
* De oudste ochtend (1960)
* Vlagge in de nacht (1960)
* Hannibal en de ratten (1963);
* Blijf zitten waar je zit (1965)
* Hier klopt iets niet (1970).
* De Hartjacht: història d'una illa al mar Mediterrani que cau a les mans d'un promotor immobiliari.
Una bibliografia completa es troba a la Biblioteca digital de la literatura neerlandesa

## Referències

* 1 2 van Bork, G.J.; Verkruijsse, P.J. «Toonder, Jan Gerhard» (php) (en neerlandès). Nederlandse en Vlaamse auteurs van middeleeuwen tot heden met inbegrip van de Friese auteurs. De Haan [Weesp], 1985 [Consulta: 5 abril 2014 (2014-04-05)].
* ↑ «¡Vamos a Ibiza! 50 anys d'artistes holandesos a Eivissa». Arxivat de l'original el 12 d’agost 2014. [Consulta: 5 abril 2014].
* ↑ «La colònia literària holandesa» Arxivat 2013-06-11 a Wayback Machine. Eivissa-Cultura i arts: escriptors estrangers, Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera
* ↑ «Jan Gerhard Toonder», DBNL
# Jan Frederik Veldkamp

Jan Frederik Veldkamp (n. 1941) és un botànic i destacat agrostòleg neerlandès.
Es va educar a la Universitat de Leiden, on va rebre el seu doctorat l'any 1973. Des de 1967 és membre de l'Herbari de Rijksherbarium, a Leiden, a càrrec de la Secció Gramínies de Malàisia. Va realitzar una expedició botànica a Nova Guinea, i després va romandre a Indonèsia (principalment Bogor) fins al setembre de 1972.

## Algunes publicacions

* Veldkamp, jf. 1973. A revision of Digitaria Haller (Gramineae) in Malesia Notes on Malesian grasses VI, door Jan Frederik Veldkamp. Blumea 21 (1)
* -------------------. 1973. A Botanical Expedition to Mt. Suckling (Goropu Mountains), Papua - New Guinea, 1972. 22 pp.
* -------------------. 1984. History of geophysical research in the Netherlands and its former overseas territories. Verhandelingen Der Koninklijke Nederlandse Akademie Van Wete 32. EditorNorth-Holland Pub. Co. 139 pp. ISBN 0444856153
* -------------------, msm Sosef. 1998. A proposal regarding isonyms. Taxon 47 : 491-492
* -------------------. 2002. Revision of Eragrostis (Gramineae, Chloridoideae) in Malesia. Blumea 47: 157-204
* ming-jer Jung, jan frederik Veldkamp, chang-sheng Kuoh. 2008. Notes on Eragrostis Wolf (Poaceae) for the Flora of Taiwan. Taiwania 53 (1): 96-102

## Referències

* jan frederick Veldkamp. 1973. ‘A botanical Expedition to Mt Suckling (Goropu Mountains), Papua-New Guinea’ (reporte a esténcil, Leiden 1973, 11 pp., carta)
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Iàkov Medvédev

Iàkov Serguéievitx Medvédev (en rus: Я́ков Серге́евич Медве́дев; 1847 o 1848 – 1923) va ser un botànic rus.
Va treballar extensament en la flora del centre i sud-oest d'Àsia, publicant Derévia i kustàrniki Kavkaza (Els arbres i arbusts del Caucas) el 1883. Es va especialitzar en la família de les Pinàcies.

## Algunes obres científiques

* Об областях растительности на Кавказе, "Вестник Тифлисского ботанического сада", 1907, вып. 8.
* Растительность Кавказа: опыт ботанической географии Кавказского перешейка. — Тифлис, 1915—18. — Т. 1, вып. 1—2.

## Referències

* ↑ Iàkov Serguéievitx Medvédev a dic.academic.ru
# Ipomoea purga

Ipomoea purga o Convolvulus purga és una espècie de planta medicinal d'ús tradicional a Amèrica que pertany al complex de les arrels junt amb Ipomoea jalapa i Ipomoea orizabensis, (com el seu nom indica (l'arrel) actua com a purgant o laxant segons sigui la dosi). S'extreu de la planta una droga d'efectes purgants, la "jalapa". Els noms indígenes mexicans inclouen: Tolompatl, tlanoquiloni i camotic en nàhuatl; suyu en idioma totonaca És una liana llarga, la seva arrel és un rizoma de color cafè. Les fulles tenen forma ovada o de cor. Les flors tenen forma d'embut i són de color vermell-porpra o rosa-porpra. Viu a Mèxic en llocs de clima temperat entre els 1200 i 3200 m. Es també cultivada en diversos països càlids.

## Referències

* ↑ Fitxa a conabio.gob.mx

## Enllaços externs

* inclou una fotografia d'aquesta planta Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Jaume Alzina i Caules

Jaume Alzina i Caules (Maó, 1899 - Barcelona, 28 de desembre de 1980) fou un demògraf i economista menorquí.
Va anar a Barcelona per tal d'estudiar a l'Escola d'Alts Estudis Mercantils de la Mancomunitat de Catalunya, i posteriorment va anar també a la primera Universitat Autònoma de Barcelona. Va col·laborar en revistes especialitzades com ara «Economia i Finances» i diaris catalanistes com «La Publicitat». La Generalitat republicana el va nomenar cap dels Serveis d'Estudis Econòmics i d'Estadística el 1933, des d'on va dirigir l'objectiu principal d'elaborar el primer cens de població de la Catalunya autogovernada el 1936. El 1938 va marxar a París on residiria fins al 1942, any en què va tornar. Des de llavors va dirigir les publicacions de diverses organitzacions com ara El Trabajo Nacional del FTN; els Cuadernos de Información Económica y Sociológica i el Boletín de Estadística Comparada del Centro de Estudios Económicos y Sociales; i els Cuadernos de Información de l'Instituto Español de Estudios Mediterráneos.Casat amb Francesca Ponseti i Landino.

## Obres

* L'economia de la Catalunya autònoma (Barcelona, 1933)
* Els pressupostos de les corporacions públiques (Barcelona, 1936)
* Els moviments demogràfics i de població a Catalunya (Barcelona, 1937)
* Els pressupostos municipals (Barcelona, 1937)

## Referències

* ↑ «Necrológicas». La Vanguardia - Hemeroteca, 30-12-1980, pàg. 22.
* 1 2 3 4 Diccionari d'Història de Catalunya; p. 36; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6

## Enllaços externs

* «Jaume Alzina i Caules». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jacob Biltius

Jacobus Biltius (La Haia, 27 de novembre de 1633 – Bergen op Zoom, 2 d'agost de 1681) fou un pintor barroc neerlandès especialitzat en bodegons de cuina, caça i trompe-l'œil.

## Biografia

Batejat el 27 de novembre de 1633, va ser deixeble de Pieter de Putter, pintor de bodegons i retrats. De 1651 a 1661 es documenta la seva activitat a la Haia, primer com a mestre de Carel Hardy i posteriorment com a membre de la Confrerie Pictura o germanor dels pintors. Cap a 1661 es va traslladar a Amsterdam, on hauria estat fins al 1666, quan es va establir a Maastricht. L'any 1672 se li troba inscrit com a mestre al gremi de Sant Lluc d'Anvers, on residia des d'un any abans amb la seva esposa. També podria haver treballat algun temps a Ljouwert abans de morir el 2 d'agost de 1681 en Bergen op Zoom. Un fill, Cornelis Biltius, nascut a la Haia el 1653, va ser també pintor de trompe-l'œil en la mateixa línia del pare.
Biltius és autor d'un considerable nombre de trompe-l'œil i bodegons de caça datats entre 1663 i 1677, caracteritzats per la seva atenció al detall dels objectes, freqüentment disposats sobre fons clars sobre els quals projecten la seva ombra creant així la sensació il·lusionista que caracteritza al gènere. El Museu del Prado conserva un bodegó d'Armes i parafernalia de caça, amb signatura apócrifa «Dn. Diego Velázquez. Fe:», atribuït a Vicente Victoria per Alfonso Emilio Pérez Sánchez per la seva procedència de la col·lecció Estoup de Múrcia, que podria, no obstant això, no ser peça espanyola en vista de l'estreta relació amb el treball de Biltius.

## Referències

* ↑ RKD.
* ↑ Cornelis Biltius en RKD.
* ↑ «Armas y pertrechos de caza. Ficha de la obra» (en castellà). Galería online del Museo del Prado. [Consulta: 30 abril 2016].
# Isabel Sucunza

Isabel Sucunza (Pamplona, 1972) és una llibretera i escriptora en llengua castellana. Es llicencià en periodisme a la Universitat de Navarra. Instal·lada a Barcelona, va col·laborar al programa Saló de lectura, de Barcelona TV, i posteriorment al programa literari L'hora del lector, de Televisió de Catalunya i al programa radiofònic Els Experts d'iCat.cat. El 2012 publica La tienda y la vida (Blackie Books). Actualment és copropietària i fundadora de la Llibreria Calders, oberta l'abril de 2014, treballa a l'editorial Navona. El 2017 va publicar Informe de lectura, amb Abel Cutillas.

## Referències

* ↑ «Isabel Sucunza» (en castellà). Blackie Books. Arxivat de l'original el 2016-08-22. [Consulta: 4 juliol 2016].
* ↑ Serra, Montserrat «Isabel Sucunza: 'Al Raval hi ha uns interessos que no són els de la gent del barri'». Vilaweb, 09-04-2014.
* ↑ (Comanegra, 2017) ISBN 9788416605804

## Enllaços externs

* Entrevista al Pàgina Dos de RTVE
# Jacqueline de la Roche

Jacqueline de la Roche fou l'última hereva de la família de la Roche que havia governat el ducat d'Atenes des de 1204 fins a 1308. Era la filla i hereva de Renaud de la Roche. Va ser la baronessa de Veligosti i Damala per dret propi fins al seu matrimoni amb Martino Zaccaria, senyor de Quios.
Quan Martino va ser capturat i portat a Constantinoble per Andrònic III Paleòleg el 1329, Jacqueline va ser posada en llibertat juntament amb els seus fills, «i tot el que podia portar». Va ser la mare de Bartolommeo, marquès de Bodonitsa i de Centurió I.

## Fonts

* Miller, William. "The Zaccaria of Phocaea and Chios (1275-1329)." The Journal of Hellenic Studies, Vol. 31. (1911), pàg. 42–55.
* Setton, Kenneth M. (general editor) A History of the Crusades: Volume III — The Fourteenth and Fifteenth Centuries. Harry W. Hazard, editor. University of Wisconsin Press: Madison, 1975.
* Setton, Kenneth M. Catalan Domination of Athens 1311–1380. Revised edition. Variorum: London, 1975.
# Itycirrhitus wilhelmi

Itycirrhitus wilhelmi és una espècie de peix pertanyent a la família dels cirrítids i l'única del gènere Itycirrhitus.

## Descripció

* Pot arribar a fer 10,4 cm de llargària màxima.
* 13 radis tous a l'aleta dorsal.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 1 i 55 m de fondària sobre fons rocallosos.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: Pitcairn i l'illa de Pasqua.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Randall J. E., 2001. Revision of the generic classification of the hawkfishes (Cirrhitidae), with descriptions of three new genera. Zootaxa v. 12. 1-12.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Lavenberg, R. J. & Yáñez, A. L. A., 1972. A new species of Cirrhitus from Easter Island (Pisces, Cirrhitidae). Gayana, Zoologia Núm. 21: 3-11.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* 1 2 Randall J. E., 2001.
* ↑ Pequeño, G., 1989. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada. Rev. Biol. Mar., Valparaíso 24(2):1-132.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Jaime Terceiro Lomba

Jaime Terceiro Lomba (Pontevedra, 30 d'abril de 1946) és un economista gallec, catedràtic d'universitat, expresident de Caja Madrid, exdirector general del Banc Hipotecari d'Espanya i Acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.

## Biografia

És doctorat en enginyeria aeronàutica amb premi extraordinari i llicenciat en Ciències Econòmiques amb premi extraordinari. En 1974 es va diplomar en enginyeria a la Messerschmitt-Bölkow-Blohm (MBB). El 1978 fou professor agregat i el 1980 catedràtic d'econometria i mètodes estadístics en la Facultat de Ciències Econòmiques i Empresarials de la Universitat Complutense de Madrid. De 1980 a 1981 fou vicerector Primer de la Universitat Complutense.
De 1981 a 1983 fou director general d'Expansió i Director General de Planificació i Inversions del Banc Hipotecari d'Espanya. De 1988 a 1996 fou president executiu de Caja Madrid i n'impulsà la seva expansió estatal. En 1995 fou nomenat acadèmic de nombre de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques. Va sortir de la direcció de Caja Madrid per pressions polítiques del Partit Popular i el seu lloc fou ocupat per Mercedes de la Merced Monge.
Ha rebut el premi Rei Joan Carles I d'Economia en 2012 per la seva labor precursora a detectar els problemes de les caixes d'estalvi. En 2015 va entrar a formar part del consell d'administració d'AENA.

## Obres

* Economía del cambio climático. ISBN 9788430607563 EAN:9788430607563.

## Referències

* ↑ Medalla 39 Arxivat 2019-02-04 a Wayback Machine. de la RACMYP
* ↑ El consejo de Cajamadrid nombra presidente a Jaime Terceiro Lomba, El País 22 de gener de 1988]
* ↑ Enciclopèdia, 2004, p. 14.884.
* ↑ Jaime Terceiro entra en la Academia de Ciencias Morales y Políticas, El País, 13 de novembre de 1996
* ↑ El PP logra los apoyos para relevar a Terceiro en Caja Madrid, El País, 5 de setembre de 1996
* ↑ Mercedes de la Merced sustituye a Terceiro en el Consejo de Caja Madrid, El País, 1 de juliol de 1997
* ↑ Jaime Terceiro Lomba recibe el premio rey Juan Carlos de Economía El País, 29-09-2012
* ↑ José Luis Bonet y Terceiro se unen al consejo de administración de AENA, El País, 28 d'abril de 2015
* ↑ Editorial Taurus
* ↑ «Crítica d'"Economía del cambio climático"». Arxivat de l'original el 2014-07-23. [Consulta: 19 gener 2016].

## Bibliografia

La Gran Enciclopèdia en Català. edicions 62, 2004. ISBN 84-297-5447-4.

## Enllaços externs

* Notícies sobre Jaimne Terceiro a El País
* Biografia a la Fundació Ramón Areces
# Iàmskaia Step

Iàmskaia Step (en rus: Ямская Степь) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Kursk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 9 habitants.

## Referències

* ↑ «Климат Курской области». trasa.ru. [Consulta: 30 maig 2021].
* ↑ «о.п. 25 км». railwayz.info. [Consulta: 30 maig 2021].
* ↑ «Постановление Администрации Курской области от 28.07.2006 N 76 (ред. от 16.09.2020) "Об утверждении Перечня автомобильных дорог общего пользования регионального и межмуниципального значения Курской области" (дата сохранения: 23.01.2021)». openstreetmap.org. [Consulta: 30 maig 2021].