OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Experiments biològics de les naus Viking

Els dos mòduls de descens Viking van transportar cadascun quatre tipus d'experiments biològics a la superfície de Mart a finals de la dècada de 1970. Aquests van ser els primers mòduls de descens marcians a dur a terme experiments per buscar biosignatures de vida microbiana a Mart. Els mòduls van utilitzar un braç robotitzat per posar mostres de sòl en envasos de prova tancats al vehicle. Els dos mòduls eren idèntics, de manera que les mateixes proves es van dur a terme en dos llocs de la superfície de Mart, el Viking 1 prop de l'equador i el Viking 2 més al nord.

## Referències

* ↑ Chambers, Paul. Life on Mars; The Complete Story. Blandford, 1999. ISBN 0-7137-2747-0.

## Per a més informació

* Brown, F. S.; Adelson, H. E.; Chapman, M. C.; Clausen, O. W.; Cole, A. J.; Cragin, J. T.; Day, R. J.; Debenham, C. H.; Fortney, R. E. «The biology instrument for the Viking Mars mission». Review of Scientific Instruments, 49, 2, 1978, pàg. 139–182. Bibcode: 1978RScI...49..139B. DOI: 10.1063/1.1135378. PMID: 644245.
* Klein, H.P.; Lederberg, J.; Rich, A.; Horowitz, N.H.; Oyama, V.I.; Levin, G.V. «The Viking Mission Search For Life On Mars». Nature, 262, 5563, 1976, pàg. 24–27. Bibcode: 1976Natur.262...24K. DOI: 10.1038/262024a0.
* Klein, H.P. «Did Viking Discover Life on Mars?». Journal Origins of Life and Evolution of Biospheres, 29, 6, 1999, pàg. 1573–0875. DOI: 10.1023/A:1006514327249.
* Klein, H.P. «The Viking biology experiments: Epilogue and prologue». Journal Origins of Life and Evolution of Biospheres, 21, 4, 1992, pàg. 1573–0875. Bibcode: 1992OLEB...21..255K. DOI: 10.1007/BF01809861.
* Biemann, Klaus; Oro, J.; Toulmin III, P.; Orgel, L.E.; Nier, A.O.; Anderson, D.M.; Simmons, P.G.; Florey, D.; Diaz, A.V. «Search for Organic and Volatile Inorganic Compounds in Two Surface Samples from the Chryse Planitia Region of Mars». Science, 194, 4260, 1976, pàg. 72–76. Bibcode: 1976Sci...194...72B. DOI: 10.1126/science.194.4260.72. PMID: 17793082.
* Biemann, Klaus «On the ability of the Viking gas chromatograph–mass spectrometer to detect organic matter». Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America, 104, 25, 2007, pàg. 10310–10313. Bibcode: 2007PNAS..10410310B. DOI: 10.1073/pnas.0703732104. PMC: 1965509. PMID: 17548829.

## Enllaços externs

* Viking Lander LR Data Set from NASA
* 2001 Space.com article about the debate over the LR results
* Mars: The Living Planet. Barry E. DiGregorio, with additional contributions by Gilbert V. Levin and Patricia Ann Straat. North Atlantic Books, Berkeley, CA, 365 pages, 1997.
# Carles Amorós

Carles Amorós, nascut com a Carles Boloç, (Tarascó, Provença, segle XV - Provença, 1549) va ser un impressor, del qual hi ha constància que va estar domiciliat a Barcelona, des del febrer del 1498.
D'origen francès, concretament provençal, es tracta d'un dels impressors més prolífics i també un dels que es coneixen més documents. Els seus llibres mostren l'evolució des de l'estil incunable fins al renaixentista. La producció del taller Amorós, del qual en fou continuador el seu fill i la seva vídua, s'estén durant la primera meitat del segle xvi, des del 1507 fins al 1555, i la seva producció consta de més de 130 obres.
Nascut com a Carles Boloç, fill del carnisser Amorós i de Caterina, substituí sempre el cognom per l'apel·latiu Amorós. Se sap que es va traslladar a Barcelona, com molts altres impressors del segle xvi. A Barcelona, on vivia des del 1498, va començar a treballar amb Diego Gumiel com a operari. Més endavant va treballar amb Joan Luschner, fins que s'independitza el 1505. Fruit d'aquesta col·laboració és l'edició comentada dels usatges de Jaume Marquilles, on es fa present la introducció d'elements propis de la tipografia francesa. El 1507 publicà el primer llibre amb el seu nom al colofó: el vocabulari llatí-català, adaptació de Gabriel Busa del Lexicon latinum-hispanicum Nebrija. El 1511 Carmini Ferrer fou un dels finançadors de l'edició de les Grammaticae introductiones d'aquest mateix autor.
En la seva producció compaginà edicions barates de llibres de gran venda al costat d'obres d'autors de categoria, com Ausiàs Marc, Joan Boscà i Garcilaso. També fou l'impressor del Llibre del Consolat de Mar.
La Biblioteca de Reserva de la Universitat de Barcelona conserva una vintena d'obres publicades per Amorós, així com dos exemples de les seves marques d'impressor, que el que van identificar al llarg de la seva trajectòria professional.

## Referències

* 1 2 «Carles Amorós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Delgado Casado, Juan. Diccionario de impresores españoles, siglos XV-XVII. vol. 1. Madrid: Arco-Libros, 1996, p. 31-33. ISBN 84-7635-198-4.
* ↑ Llanas, Manuel «Carles Amorós». Lletra A. La literatura catalana a internet. UOC [Consulta: 25 gener 2018].
* ↑ Lamarca, Montserrat. «Carles Amorós i Hereus». A: La impremta a Barcelona (1501-1600). Barcelona: Biblioteca de Catalunya i Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, 2015, p. 33-45 [Consulta: 25 gener 2018]. Arxivat 25 de gener 2018 a Wayback Machine.
* ↑ «Catàleg de les biblioteques de la UB/Fons Antic». [Consulta: 15 abril 2020]
* ↑ «Base de dades Marques d'impressors: Amorós, Carles». [Consulta: 15 abril 2020].

## Bibliografia

* Roig i Albareda, Montserrat. Carles Amorós, impressor a Barcelona la primera meitat del segle XVI. Escola de Bibliotecàries, 1933.
# Broissia

Broissia és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 48 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Broissia era de 48 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família, 21 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 46 habitatges eren cases. Dels 22 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 8 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 7 en tenien cinc o més. 14 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Broissia el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 23 persones, 20 eren actives i 3 eren inactives. De les 20 persones actives 19 estaven ocupades (10 homes i 9 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 3 persones inactives 1 estava jubilada, 1 estava estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Broissia a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Broissia a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Zincografia

La zincografia, també coneguda com a panicografia, és una tècnica d'impressió planogràfica basada en el principi de la incompatibilitat entre aigua i greix, i similar a la litografia. És la base d'alguns sistemes d'impressió òfset. Sobre una planxa de zenc tractada prèviament amb àcid gàl·lic i àcid fosfòric a efectes de fer-ne la superfície hidròfila, es dibuixa el motiu a imprimir amb alguna mena de substància oleofílica. Tot seguit s'hi aplica una solució humectant de base aquosa, que farà una capa uniforme a la superfície de la planxa a les zones sense greix. En aplicar un corró amb una tinta de base oleica, aquesta només es dipositarà en les zones greixoses de la planxa, i la tinta no es transferirà a la zona humida; d'aquesta manera, si s'aplica un paper o un roleu de cautxú, la imatge hi serà transferida.

## Bibliografia

* Marie-Nicolas Bouillet, Dictionnaire universel des sciences, des lettres et des arts, 1896.
# Goffstown

Goffstown és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 16.929 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Goffstown tenia 16.929 habitants, 5.641 habitatges, i 4.055 famílies. La densitat de població era de 177,2 habitants per km².
Dels 5.641 habitatges en un 35,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,5% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 28,1% no eren unitats familiars. En el 20,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 15,2% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 12,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.833$ i la renda mediana per família de 61.718$. Els homes tenien una renda mediana de 39.757$ mentre que les dones 30.000$. La renda per capita de la població era de 21.907$. Entorn del 2,6% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Goffstown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Goffstown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Jeroni Parera

Jeroni Parera fou un compositor egarenc del S.XIX que va estar molt actiu durant el tercer terç del S. XIX, destaca per ser compositor de peces per a veu i orquestra.
Es conserven dues nadales escrites per ell en la Catedral-Basílica del Sant Esperit de Terrassa; la primera nadala que es conserva es titula Nadales per a 3 v i orquestra i es troba en la tonalitat de Sol m i va dirigida a tipus de veu masculina i per Fl, Cl 1/2, Corno 1/2 (Sol), Bussen, Vl 1/2, Basso; la segona nadala és titulada de la mateixa manera que aquesta anterior, però va ser escrita durant el darrer quart del S. XIX.

## Referències

* ↑ Parera, Jeroni. Pastorellas para Natividad á 3 voces / con orquesta por / D. Gerónimo Parera.
* ↑ Parera, Jeroni. Pastorellas / para Natividad / por / Gerónimo Parera.
* https://ifmuc.uab.cat/record/137
* https://ifmuc.uab.cat/record/138
* https://ddd.uab.cat/record/125763
# Cork FC

El Cork Football Club fou un club de futbol irlandès de la ciutat de Cork.

## Història

El club va néixer com Ford F.C. l'any 1921, fundat per treballadors de l'empresa Ford Motor Company. El 1922 adoptà el nom Fordsons F.C.. L'any 1930 finalitzà l'associació amb Ford i el club adoptà el nom Cork F.C. El 1938 va desaparèixer i el seu lloc l'ocupà el Cork City.
Fou membre de la Lliga d'Irlanda entre 1924-25 i 1937-38. Els seus majors èxits foren dues copes irlandeses assolides les temporades 1925-26 i 1933-34.

### Fordsons F.C

| Temporada | Posició |
| 1924-25 | 4t |
| 1925-26 | 3r |
| 1926-27 | 4t |
| 1927-28 | 4t |
| 1928-29 | 7è |
| 1929-30 | 4t |

### Cork F.C

| Temporada | Posició |
| 1930-31 | 4t |
| 1931-32 | 2n |
| 1932-33 | 4t |
| 1933-34 | 2n |
| 1934-35 | 10è |
| 1935-36 | 3r |
| 1936-37 | 11è |
| 1937-38 | 11è |

## Palmarès
### Fordsons

* Copa irlandesa de futbol:
** 1925-26
* Copa Senior de Munster:
** 1922-23, 1923-24, 1925-26, 1928-29, 1929-30
* Lliga Senior de Munster:
** 1923-24, 1928-29, 1929-30

### Cork

* Copa irlandesa de futbol:
** 1933-34
* Copa Senior de Munster:
** 1933-34, 1936-37
* Lliga Senior de Munster:
** 1931-32

## Referències

* 1 2 3 www.corkpastandpresent.ie
* ↑ Niall Macsweeney (n.d.), A Record of League of Ireland Football 1921/2-1984/5. Basildon:Association of Football Statisticians.
* ↑ The Times Are Not A-Changin' by Brian Kennedy
* ↑ Cullen, Donal. Freestaters: The Republic of Ireland Soccer Team 1921-1939. Dessert Islands Books, 2007.
* ↑ League of Ireland Rsssf
* 1 2 Graham, Alex. Football in the Republic of Ireland a Statistical Record 1921-2005. Soccer Books Limited. ISBN 1-86223-135-4.
* ↑ «Ireland - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ Ryan, Sean. The Boys In Green: The FAI International Story. Mainstream Publishing, 1997.
# Pui Redon

«Pui Redon» té aquests significats:
# Femtoquímica

La femtoquímica és la branca de la química que estudia la composició, estructura i propietats de la matèria i els canvis que aquesta experimenta durant les reaccions químiques en temps ultracurts, de l'ordre dels femtosegons, mitjançant espectroscòpia de femtosegon.
Ahmed Hassan Zewail, premi Nobel de Química l'any 1999 és considerat el «pare» d'aquesta nova àrea de recerca que es va poder desenvolupar per la tècnica de polsos làser extremadament curts. Aquesta permet «filmar» amb una mena de càmera ultralenta els processos consecutius i així visualitzar i mesurar fenòmens que amb els mètodes tradicionals es podien al màxim inferir o deduir, però no es podien observar.

## Referències

* ↑ «Femtoquímica». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «femtoquímica». Diccionari de química. TERMCAT. [Consulta: 12 agost 2020].
* ↑ Giménez, 2000, p. 41.
* ↑ Giménez, 2000, p. 36, 39.
* ↑ Tomás Vert, 2010, p. 45.

## Bibliografia

* Xavier, Giménez «Femtoquímica». Revista de la Societat Catalana de Química, 1, 2000, pàg. 36-48.
* Tomás Vert, Francisco. «Femtoquímica». A: La Química en el segle XXI. València: Universitat de València, 2011, p. 44ss. ISBN 9788437087054.
# Carles Amadeu de Savoia-Nemours

Carles Amadeu de Savoia-Nemours (en francès Charles Amédée de Savoie) va néixer a París el 12 d'abril de 1624 i va morir a la mateixa capital francesa en un duel amb el seu cunyat Francesc de Vendôme, duc de Beaufort, el 30 de juliol de 1652. Era un noble i militar francès, fill del duc Enric I (1572-1632) i d'Anna de Lorena-Aumale o Lorena-Guisa (1600-1638). Fou duc de Nemours i d'Aumale, comte de Ginebra i de Gisors, marquès de Saint-Sorlin i de Saint-Rambert i Par de França. A la mort del seu germà gran Lluís de Savoia-Nemours (duc de Nemours i Aumale i comte de Ginebra) el 1641 va esdevenir el cap de la Casa de Savoia
Va participar en moltes expedicions militars durant la Guerra dels Trenta Anys, la presa de Mardyck i el setge de Dunkerque el 1646 on va ser ferit. Va prendre part activa en la guerra de la Fronde durant la minoria d'edat de Lluís XIV de França. Lloctinent general de Lluís II de Borbó-Condé a Guiena, va ser enviat a Flandes al capdavant de l'exèrcit amb el seu germanastre Francesc de Vendôme. Va ser ferit novament prop de Châtillon a la Porta de Saint-Antoine a Paris, el 1652. Amb tot, va obrir-se una disputa amb el seu germanastre a causa de la duquessa de Châtillon, Elisabet Angèlica de Montmorency, que va acabar en un duel el 30 de juliol de 1652, on va morir Carles Amadeu als 28 anys.
A la seva mort, el seu germà Enric, Arquebisbe de Reims, va heretar els seus títols.

## Matrimoni i fills

L'11 de juliol de 1643 es va casar al Palau del Louvre de París amb Elisabet de Borbó (1614-1664) coneguda com la Senyoreta de Vendôme, filla de Cèsar de Borbó-Vendôme (1594-1665), i de Francesca de Lorena (1592-1669) duquessa de Mercoeur i de Penthievre. El matrimoni va tenir cinc fills:
* [#Maria Joana Baptista de Savoia (1644 - 1724), casada amb Carles Manuel II de Savoia (1634 - 1675).
* Maria Francesca de Savoia (1646 - 1683), casada primer amb el rei Alfons VI de Portugal (1643 - 1683), i després amb el també rei Pere II de Portugal (1648 - 1706).
* Josep, nascut i mort el 1649.
* Francesc de Savoia, nascut i mort el 1650.
* Carles Amadeu de Savoia, nascut i mort el 1651.

## Enllaços externs

* http://www.geneall.net
# Can Perès

Can Perès o Can Parés és una masia del municipi d'Avinyó inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia de planta rectangular amb teulada a dues vessants i el carener paral·lel a la façana principal que està orientada a migdia; aquesta façana és una de les parts més interessants del conjunt perquè, en la seva part superior, queden restes dels esgrafiats del segle xix. És formada per una esvelta galeria de tres arcs de mig punt rebaixats.
La casa presenta un seguit d'afegits que l'han ampliada i que han malmès considerablement el conjunt. L'arrebossat modern ha tapat també la major part dels esgrafiats de la façana de ponent, façana on s'obren els balcons i finestres i la nova porta d'accés.

## Història

L'actual Masia de Can Perès fou inicialment seu de l'antiga rectoria molt propera a la primera església romànica d'Avinyó, església que fou abandonada al segle xiii al construir-se una església nova a l'indret de l'actual església parroquial. Aquesta antiga rectoria va esdevenir, en una data incerta del segle xvii, masia car és documentada ja l'any 1635 i en coneixem una ampliació de l'any 1808, ampliació que probablement anà destinada a obrir una eixida al costat de migdia i decorar aquesta façana amb esgrafiats. Aquests esgrafiats gairebé estan totalment perduts en l'actualitat.
La masia de Can Peres indica avui l'emplaçament de l'antic edifici parroquial i del cementiri avui perduts; està situada al peu d'un camí que travessa la riera de Relat pel pont gòtic.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Perès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 agost 2014].
# Zona de confort

La zona de confort és un estat de comportament en el qual la persona opera a una condició d'«ansietat neutral», utilitzant una sèrie de comportaments per aconseguir un nivell constant de rendiment sense sentit del risc (White 2009).
En psicologia la zona de confort designa un estat mental en què l'individu roman passiu davant els successos que experimenta al llarg de la seva vida, desenvolupant una rutina sense sobresalts ni riscos, però també sense incentius. Això pot causar dificultats psicològiques tals com apatia i, en casos greus, depressió, si bé aquesta última malaltia no pot ser explicada simplement pels símptomes relacionats amb la zona de confort.
També es defineix com a zona de confort cada un dels llocs o situacions on un individu se sent segur, on no hi ha cap risc, ja sigui a la seva llar o llocs que la seva ment interpreta com a potencialment de baix de risc. Això causa en la persona una dependència a certs llocs i no li permet conèixer altres escenaris productius per a la vida.

## Vegeu també

* Autoconfiança

## Referències

* ↑ White, Alasdair. From Comfort Zone to Performance Management: Understanding Development and Performance (en anglès). White & MacLean Publishing. White & MacLean, 2009. ISBN 9782930583013.
* ↑ Bustillo, Arancha «Beneficios de salir de tu 'zona de confort'» (en castellà). Expansión, 14-07-2016.
* ↑ García-Allen, Jonathan. «¿Cómo salir de tu zona de confort? 7 claves para lograrlo» (en castellà). Psicología y mente.
# Jeroni Nadal i Morey

Jeroni Nadal i Morey (1507 – 1580), fou un sacerdot jesuïta mallorquí, col·laborador de Sant Ignasi de Loiola a qui va ajudar en la promulgació de les Constitucions de la Companyia de Jesús.

## Biografia

Nascut l'11 agost 1507 a la ciutat de Mallorca, va ser fill d'Antoni Nadal, notari, i de Maria Morey, d'una família de terratinents amb solar a Artà. En morir el seu pare, quan ell tenia només tretze anys, va quedar sota la tutela del seu oncle mossèn Jaume Morey, diaca i mestre d'escola. Completats els primers estudis a l'ombra del seu oncle, amb vint anys es va matricular a la Universitat d'Alcalá d'Henares on va cursar Arts i perfeccionar el seu domini de les llengües llatina, grega i hebrea. Va continuar els seus estudis a la Universitat de París, on en el curs 1532-1533 es va matricular a La Sorbona en les assignatures de matemàtiques i teologia. A París va tenir una primera trobada amb Ignasi de Loiola, encara que en aquest moment va rebutjar fer els Exercicis espirituals sota la seva direcció. En 1536 es va traslladar a Avinyó on va ser ordenat prevere i va obtenir el doctorat en Teologia. De tornada a Mallorca i commogut per la lectura d'una carta de Sant Francesc Xavier, va decidir marxar a Roma, on va arribar al juliol de 1545, per ingressar a la Companyia, en què va ser admès en novembre d'aquest any després dels preceptius exercicis espirituals de quatre setmanes.
En poc temps va arribar a ser home de confiança d'Ignasi de Loiola i el seu secretari. Entre altres càrrecs, va ser rector del primer col·legi creat pels jesuïtes a Messina, que va obrir les portes a l'octubre de 1548 i en el qual va implantar el nou mètode d'estudis promogut pels jesuïtes, de caràcter humanístic i basat en els mètodes i la disciplina parisencs. Les regles, redactades per ell, per les quals havia de regir el col·legi, es convertiran en la base de la ulterior «Ratio studiorum Societatis Iesu». Vicari General de la Companyia en 1554, va intervenir com a teòleg papal a la Dieta d'Augsburg i al Concili de Trento. Va recórrer bona part d'Europa promulgant les Constitucions de l'ordre per encàrrec del mateix Ignasi de Loiola. Va xocar per aquest motiu amb el vehement Nicolás de Bobadilla, un dels primers companys d'Ignasi de Loiola, qui a la mort de Loyola va reclamar el govern de l'Ordre per als que anomenava «fundadors», al·legant que les Constitucions encara no havien estat aprovades en Congregació general, i impugnant, per tant, l'elecció d'acord amb elles de Diego Laínez com Prepòsit general, defensada amb vigor per Nadal.

## Enllaços externs

* Torres Pérez, José María, Universidad de Navarra. Exposición virtual: Evangelicae historiae imagines.
* Adnotationes et meditationes in Evangelia, Internet Archive, The Getty